Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30 жовтня 2017 року. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Позивач є спадкоємицею майна померлого батька за законом, прийняла спадщину, однак оформити її в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати її право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов підтримав повністю, просить його задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Представник відповідача - Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області - в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO]. З матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження вбачається, що позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] Довідкою Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області стверджується, що спадкоємцями майна за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] та дочка [PERSON], тобто позивач. Остання прийняла спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном. Заповіт [PERSON] в сільській раді не посвідчувався. З заяви [PERSON] вбачається, що він відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь своєї сестри [PERSON], тобто позивача. З спадкової справи №595/2017, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 21 листопада 2017 року вбачається. що після померлого [INFO] [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON], тобто позивач. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Берізка» розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 листопада 2017 року стверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті матері [PERSON] прийняла спадщину, а тому суд, вважає, що слід встановити право [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30 жовтня 2017 року.

Outcome: approved