overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з останнього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх його доходів з моменту пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 29.07.1995р., однак на даний час фактично шлюбні відносини між ними припинились, і вони проживають окремо. Донька перебуває на її утриманні та проживає разом із нею. Відповідач їй достатньої матеріальної допомоги не надає, хоч відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в утриманні дитини нарівні із позивачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, заперечуючи проти мотивів, викладених у позовній заяві, оскільки він не ухиляється від надання грошового утримання доньці. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З копії свідоцтва про народження дитини, вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між сторонами було укладено 29.07.1995р. З пояснень сторін вбачається, що на даний час фактично шлюбні відносини між ними припинились, і вони проживають окремо. З пояснень сторін вбачається, що позивач проживає із донькою [PERSON], [INFO], відповідач проживає окремо та є працевлаштованим на посаді друкаря ТзОВ «Експрес Медіа Друк» із заробітною платою близько 4700 грн., що стверджується довідкою про його доходи. Таким чином, судом встановлено, що відповідач поряд із матір'ю несе обов'язок із утримання неповнолітньої доньки, а тому, враховуючи наведене, матеріальне становище матері та дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в розмірі позовних вимог - 1/3 всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.04.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з останнього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту розірвання шлюбу 16.10.2013р. і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що сторони розірвали шлюб між собою 16.10.2013р. Донька перебуває на її утриманні та проживає разом із нею. Відповідач їй достатньої матеріальної допомоги не надає, хоч відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в утриманні дитини нарівні із позивачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав, додатково пояснивши, що не заперечує проти стягнення аліментів з часу пред'явлення позову. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, а саме визнали у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, однак заперечили проти їх стягнення із часу розірвання шлюбу, а не з часу пред'явлення позову. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З копії свідоцтва про народження дитини, вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між сторонами було укладено 16.03.2002р. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.10.2013р. шлюб між сторонами розірвано. З пояснень сторін вбачається, що позивач проживає із донькою [PERSON], [INFO], відповідач проживає окремо та згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому правомірно наполягає на стягненні аліментів не з часу розірвання шлюбу між сторонами, а з моменту пред'явлення позову, тобто з 27.01.2014р. Таким чином, судом встановлено, що відповідач поряд із матір'ю несе обов'язок із утримання неповнолітньої доньки, а тому, враховуючи наведене, матеріальне становище матері та дитини, визнання відповідачем позову у частині визначення розміру аліментів, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.01.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з останнього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів з моменту пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 05.08.2013р., однак на даний час фактично шлюбні відносини між ними припинились, і вони проживають окремо. Донька перебуває на її утриманні та проживає разом із нею. Відповідач їй достатньої матеріальної допомоги не надає, хоч відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в утриманні дитини нарівні із позивачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю із мотивів, викладених у позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З копії свідоцтва про народження дитини, вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між сторонами було укладено 05.08.2013р. З пояснень сторін вбачається, що на даний час фактично шлюбні відносини між ними припинились, і вони проживають окремо. З пояснень сторін вбачається, що позивач проживає із донькою, відповідач проживає окремо та є працевлаштованим на посаді масажиста у 5 міській поліклініці м. Львова. Таким чином, судом встановлено, що відповідач поряд із матір'ю несе обов'язок із утримання неповнолітньої доньки, а тому, враховуючи наведене, матеріальне становище матері та дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в розмірі позовних вимог - 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.06.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку [ADDRESS] , роз`яснити порядок виконання рішення суду. Позивач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, за адресою своєї реєстрації не проживає, поштові повідомлення повернуті з відміткою про не проживання відповідача. Представник третьої особи подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Позивачеві належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . За вказаною адресою з 17.07.2013 року значиться зареєстрованим відповідач. З липня 2015 року відповідач за вказаною адресою не проживає. Відповідач не є членом сім`ї власника будинку. Суд застосовує до даних правовідносин правила ст.ст. 71, 72 ЖК України. Зокрема, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відсутність відповідача строком понад шість місяців підтверджена актом про не проживання, в якому зазначено, що відповідач не проживає у вищевказаному житловому будинку з липня 2017 року. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Підставою для зняття особи з реєстраційного обліку є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Отже, вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням не відповідають змісту Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» щодо підстави зняття з реєстраційного обліку. Суд захищає порушене право співвласників шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. За правилом ст. 267 ЦПК України суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати останнього таким, що втратив права користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] зі зняттям відповідача з реєстраційного обліку. В обґрунтування вимог позову, позивач зазначає, що є власником вказаної вище квартири, у якої зареєстровані чоловік [PERSON], донька [PERSON], онука [PERSON] та колишній зять, відповідач по справі. 20.02.2015 шлюб між донькою та [PERSON] розірвано. Між тим, з листопада 2012 шлюбні стосунки між донькою та відповідачем припинено і з цього часу останній проживає окремо, до спірної квартири не зявлявся, нею не користувався. Будь-яких особистих речей у квартирі не залишив, квартирою не цікавиться, комунальні та інші послуги не сплачує. Реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує право останньої розпоряджатися, користуватися квартирою, що порушує права та інтереси позивача. Позивач в судовому засіданні підтримала викладені обставини і вимоги позову, просить їх задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, тому суд зі згодою позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст.224 ЦПК України.. Суд вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши свідків, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу. Також встановлено, що у спірній квартирі окрім позивача та членів її родини, зареєстрований з 2006 [PERSON] (а.с.5). Із акту від 27.112015 членів кооперативу ОЖК «Левада» вбачається, що [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO] в квартирі тривалий час не мешкає (а.с.3). Відповідно до правил ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Встановлено, що відповідач чоловік доньки позивача, шлюб між якими не розірваний (а.с.4). Факт не проживання відповідача також підтверджено поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, судом встановлено, що відповідач покинув спірне житлове приміщення без поважних причин і протягом тривалого часу не проживає у квартирі позивача, з реєстраційного обліку по вказаної адреси не знявся. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати останнього таким, що втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS]; усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. В обґрунтування вимог позову, позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2015р. неї належить квартира [ADDRESS]. Із п.6.2.2 договору вбачається, що особи, які зареєстровані в квартирі повинні знятися з реєстрації до 30.09.2015р., звільнити квартиру до 10.10.2015р. Продавцем вказаної квартири є [PERSON], яка повністю звільнила квартиру та знялася з реєстраційного обліку. У квартирі також зареєстрований відповідач, речей якого у квартирі не має, однак з реєстраційного обліку до цього часу не знявся, чим порушує права та інтереси позивача. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримує, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за його відсутністю до суду не надали, тому суд зі згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи за його відсутністю. Суд вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Такий факт підтверджено копією договору купівлі-продажу від 26.09.2015р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5-7 ). У спірній квартирі була зареєстрованою продавець [PERSON], яка станом на 23.10.2015р. самостійно знялася із реєстраційного обліку по вказаній адреси. Також встановлено, що у спірній квартирі зареєстрований відповідач. Такі обставини підтверджено довідками КП «Жилкомсервіс» (а.с.8,32). Відповідно до п. 6.2.2 договору купівлі-продажу особи, які зареєстровані в квартирі повинні знятися з реєстрації до 30.09.2015р., звільнити квартиру до 10.10.2015р. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою № 28 по пр. Ювілейному, 96/153 в м. Харкові. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач зазначає, що вказана квартира надана неї та сину [PERSON] на підставі ордеру від 21.03.2012., в якої обидва зареєстровані. Між тим, син з травня 2012 добровільно виїхав із квартири і з цього часу в неї не проживає та не користується, комунальні послуги не сплачує, свої речі не залишив, тому позивач вважає [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Позивач, його представник в судовому засіданні підтримали викладені вище обставини та вимоги позову, в подальшому надали надав заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутності, вимоги позову підтримують у повному обсязі, не заперечують щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим судом про день та час розгляду справи належним чином, заяв про причини неявки або слухання справи за його відсутністю не надав, у звязку з чим, суд зі згоди позивачів, розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду спарив належним чином. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що комунальна квартира [ADDRESS] надана [PERSON] з членами родини сином [PERSON] на підставі ордеру № 107581 від 21.03.2002. Сторони зареєстровані у спірній квартири за вказаною вище адресою. Такі обставини підтверджено копіями ордеру, довідки КП «Жилкомсервіс», дільниця № 33 (а.с.5-7). Із акту про не проживання вбачається, що [PERSON], [INFO], з травня 2012 і по теперішній час у квартирі [ADDRESS] не мешкає (а.с.8). Факт не проживання [PERSON] з травня 2012 у спірному житловому приміщенні також підтверджений свідками [PERSON], [PERSON] Таким чином, відповідач більш ніж 6 місяців без поважних причин не мешкає у спірній квартирі, де зареєстрований, комунальні послуги не сплачує, ніяких повідомлень про місце фактичного проживання не надає. Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить розірвати шлюб зареєстрований 10.06.2011 року виконавчим комітетом Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 8. Відповідач до органів РАЦС для розірвання шлюбу не з'являється. Спільне життя з відповідачем виявилось невдалим, через постійні непорозуміння. Вони втратили одне до одного почуття кохання та поваги, мають несумісні характери, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, тому надання строку для примирення є недоцільним, оскільки подальші сімейні відносини неможливі. Позивач вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому прохає суд задовольнити її позов та розірвати між ними шлюб. У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду заяву, якою підтримує свої позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить розірвати шлюб з останнім, зареєстрований відділом РАЦС в м. Харкові ХМУЮ від 12.09.2009, актовий запис № 1769; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 2000грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, протягом тривалого часу сім'я не існує, сумісно не мешкають, шлюбних відносин не підтримують з понад двох років. Відповідач не припинив спілкування з сином, однак матеріально не допомагає. Продовження сімейних відносин неможливо, сім'я розпалась та поновлена бути не може. Дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на утриманні лише позивача. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від відповідача надійшла копія нотаріально посвідченої заяви про визнання вимог позову у повному обсязі, просить вирішити справу за його відсутністю. Суд, вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи вважає, позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено, сторони з 12.09.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі на підставі свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 12.09.2009, актовий запис № 1769. Протягом двох років шлюбно-сімейні відносини не підтримують, на теперішній час сім'я фактично не існує. Судом також встановлено, що від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд розриває шлюб, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення та фактично встановлено у судовому засіданні. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судові витрати у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки обґрунтовані і належним чином доведені.

Outcome: approved