Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.02.2017. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 13.07.2017 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2016 до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання дружини до досягнення донькою трьох років в розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів відповідача. Відповідач є громадянином Російської Федерації та проживає на її території, допомогу на утримання дитини не надає, рішення про стягнення з нього аліментів добровільно не виконує, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. Відповідач зовсім не спілкується з донькою, у зв`язку з чим втратив батьківський зв`язок з нею. Позивач вважає, що відповідач умисно ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дитини, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав відносно доньки. 26.10.2018 ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва [PERSON] справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, а ухвалою від 26.11.2018 провадження у справі зупинено до отримання відповіді від компетентних органів Російської Федерації про вручення або невручення відповідачу документів. Згідно розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду міста Миколаєва Поліщук І.О. від 05.04.2019 справу було направлено на повторний автоматичний розподіл в зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку та справу передано для розгляду судді Коваленку І.В., який ухвалою від 27.09.2019 прийняв справу до провадження та зупинив його до отримання відповіді від компетентних органів Російської Федерації про вручення або невручення [PERSON] документів. Головним територіальним управлінням юстиції у Миколаївській області було повернуто на адресу Ленінського районного суду міста Миколаєва без виконання на території Російської Федерації доручення Ленінського районного суду міста Миколаєва доручення про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.04.2020 провадження по справі поновлено та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 04.09.2020 на 09:00 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, згідно протоколів судового засідання за судовим дорученням від 12.02.2019, 15.02.2019 та 07.03.2019 Автозаводського районного суду міста Тальятті Самарської області, відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, для вручення судових документів та здійснення окремих процесуальних дій не з`явився. Представник третьої особи надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.02.2017. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.05.2015 Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №319. Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 20.03.2018 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2016 до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 29.03.2016 до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що відповідач є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] . З свідоцтва форми №3 від 04.02.2017 № 604 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту про не проживання від 21.09.2018, засвідченого сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивач та дитина проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] . Відповідач з дитиною не проживає більше двох років, життям дитини та її вихованням не цікавиться, жодного разу її не відвідував. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу №50 Управління освіти виконкому Миколаївської міської ради від 13.09.2018 за вих. №101 [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №50 молодшу «Б» групу з 16.08.2018. Вихованням дитини займається мати: приводить і забирає з садочка. За харчування в закладі сплачує мати, забезпеченням дитини канцелярськими товарами та спортивною формою займається мати. Батько дитини жодного разу не з`являвся в садочку, не цікавиться успіхами дитини, участі у вихованні дитини не приймає. Згідно висновку органу опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради від 27.06.2019 №3107/02.02.01-22/25/14/19, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки, не здійснює належного догляду за дитиною, не цікавиться її долею, не приймає участі в процесі її виховання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved