Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є матір'ю, а відповідач [PERSON] - батьком малолітньої [PERSON], [INFO] року народження, яка проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що батько дитини - [PERSON] проживає окремо від доньки та жодного з поклажених на нього батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини не виконує, він не приймає участі у вихованні своєї дитини, не займається її розвитком, не цікавиться навчанням, станом здоров'я, матеріально не забезпечує, усунувшись тим самими від виконання своїх батьківських обов'язків, що в значній мірі шкодить інтересам дитини. Позивач повністю самостійно піклується про доньку, займається її вихованням, створює всі необхідні умови для її матеріального забезпечення, належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Таким чином, у зв'язку із вище зазначеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON], оскільки вважає, що факти, викладені нею в позові суперечать інтересам дитини. В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач не з'явився в судове засідання з невідомих суду причин, про день час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю. Зазначив про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року. Батьком малолітньої [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 березня 2008 року є [PERSON] (а.с.10). Відповідач по справі [PERSON] жодних з покладених законом на батьків обов'язків щодо своєї дитини не виконує, не цікавиться станом здоров'я та життям доньки, взагалі не виявляє бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні. Згідно довідки щодо заборгованості по аліментам, які стягнено з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], відповідач по справі має заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 16). Позивач [PERSON] піклується про доньку, займається її вихованням, створює всі необхідні умови для належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення, повністю матеріально утримує дитину. У зв'язку з викладеним, позивач звернулася до суду з позовом, в якому ставить питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON]. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області, позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON], є доцільним, оскільки вихованням доньки він не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Окрім того, відповідно до заяви [PERSON], серії [NUMBER] від 04.08.2018 року, зареєстрованої в реєстрі за № 2-1309 та посвідченої державним нотаріусом Садановим О.В., відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народження. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої доньки. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв'язку з викладеним, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним у виконання вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved