Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Посилалася на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 12.11.2010 року по [INFO] , під час якого народився син [PERSON] , [INFO] . Під час перебування в шлюбі з відповідачем, після народження дитини позивач захворіла, внаслідок чого втратила працездатність та стала інвалідом ІІІ групи. Ще за спільного життя відповідач виїхав на заробітки до Англії та залишився там проживати і нині там живе та працює. Щ е будучи одруженими, чоловік покинув позивача одну з дитиною у дуже складній життєвій ситуації, перестав матеріально підтримувати позивача та дитину, завів нову сім`ю. Вказувала, що після пологів самопочуття почало погіршуватися, що спочатку списувала на втому, а будь-яке нервове перенапруження призводило до різкого погіршення самопочуття та фізичного виснаження, тому ще за вагітності відповідач, щоб уникнути зайвих нервувань винайняв на рік квартиру, в якій і на даний час проживає позивач після того, як відповідач покинув сім`ю та яка знаходиться неподалік школи в якій навчається їхній спільний син у 4-А класі Чернівецького ліцею №7. На початку 2017 року самопочуття позивачки різко погіршилось, внаслідок чого 07.12.2017 р. була проведена ендоваскулярна операція емболізації мішко видної аневризми лівої внутрішньої сонної артерії спіралями. Вказувала, що є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1769 грн. на місяць. Окрім того, періодично проходить курси реабілітації та лікування неврологічного та кардіологічного направлення в різних клініках, періодичну діагностику. Зазначила, що відповідач здоровий, працездатного віку, працює у Англії, окрім їхнього спільного сина на утриманні немає інших малолітніх чи неповнолітніх осіб, зокрема старший син від першого шлюбу є повнолітнім та стягнення на його користь аліментів з відповідача є завершеним, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/5 від його доходу та змінити спосіб стягнення аліментів на утримання їхнього сина та стягувати їх із відповідача у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.03.2019р. з [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. щомісяця, починаючи з січня 2019 року і до досягнення ним повноліття. Необхідність у збільшенні розміру аліментів обґрунтовує тим, що спільний син подорослішав та навчається в 4- А класі Чернівецького ліцею №7 та розмір аліментів у 1800 грн. є недостатнім для гармонійного розвитку дитини, їх не вистачає для нормального забезпечення інтересів дитини та є нижчим від мінімального рекомендованого розміру аліментів, визначеного законом. Так, аліментів присуджених з відповідача не вистачає, та як необхідно нести значні витрати на навчання дитини, підтримання нормального стану його здоров`я, значного подорожчання продуктів та товарів промислового значення. Просила збільшити розмір аліментів на утримання сина у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно та на утримання позивача у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно. Представник позивача подала заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглядати справу за їх з позивачем відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі щодо позовної вимоги з приводу зміни способу та розміру аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.03.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2019 року до повноліття дитини. (а.с.36-37) Також вказаним судовим рішенням встановлено, що сторони по справі є батьками - [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.33). Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно частини другої статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до постанов Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. При цьому факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Такий правовий висновок міститься в постанові КЦС ВС у справі №755/14148/18 від 25.09.2019 року. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд зазначає, що оскільки на даний час позивач самостійно виховує дитину, натомість відповідач є працездатним, вимог позивача не спростував, а тому вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 1/4 частини всіх доходів. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини, обов`язок по утриманню якої покладений також і на відповідача, та захистом прав відповідача. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України) З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, є таким, що підлягає до часткового задоволення. Що стосується позовної вимоги з приводу стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 05.12.2018 року було розірвано рішенням Першотравневим районним судом м. Чернівці, що вбачається з копії рішення (а.с.8-10). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.33). Згідно довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 049228 та серії 12ААА № 859104 [PERSON] , з 12.06.2018 року встановлено третю групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Інвалідність продовжено до 21.07.2022 (а.с.12,13). На даний час позивач по справі отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1769,00 грн. (а.с.15). Інших джерел доходу вона не має. Крім того, вона періодично проходить курси реабілітації та лікувань неврологічного та кардіологічного направлення в різних клініках, періодичну діагностику (а.с.19-31). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 75 Сімейного Кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу, що відповідає ч. ч. 1, 2 ст. 76 Сімейного кодексу України. Частиною 4 ст.75 Сімейного кодексу України визначено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривень, з 1 грудня - 2393 гривень. З довідки Головного управління у Чернівецькій області Пенсійного фонду України вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Чернівецькій області і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1769,00 грн.(а.с.14-15). Відповідно до ч.2 ст. 80 Сімейного кодексу України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, що визначено ч.1 ст. 80 Сімейного Кодексу України. А відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Оскільки позивачці встановлено інвалідність до 21.07.2022, аліменти підлягають стягненню саме до цього часу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх часткове задоволення, а саме в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, що визначено п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial