Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому з уточненням своїх позовних вимог посилається на те, що 11 вересня 2007 року між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір № МК/44, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 61\~500 доларів США зі сплатою 10% річних на строк до 11 вересня 2012 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами укладено договір застави рухомого майна № МК/44-1 від 11 вересня 2007 року, за умовами якого позивач надав в заставу транспортний засіб сідловий тягач-Е, марка: DAF TE47XS, рік випуску 2001, реєстраційний номер [NUMBER], номер обєкта:XLRTE47XSOE546536. 01 лютого 2009 року банком було збільшено відсоткову ставку з 10% річних до 24% річних, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2012 року, що було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровського області від 16 жовтня 2013 року, та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2013 року, що залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2013 року, підвищення відсоткової ставки було визнано недійсним. Однак банком перерахунку заборгованості за кредитним договором зроблено не було. Після спливу строку погашення заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року банку відмовлено в стягненні заборгованості за кредитним договором № МК/44 в звязку з відсутністю доказів наявності боргу. Таким чином позивач вважає, що наявність вищезазначених судових рішень обумовлює неможливість стягнення суми боргу за кредитним договором № МК/44, а тому зобовязання за ним можуть бути визнаними припиненими внаслідок неможливості встановлення наявності заборгованості, а отже і зобовязання за договором застави рухомого майна також повинно припинитися. Тому позивач просить суд визнати припиненими усі його зобовязання за кредитним договором № МК/44 від 11 вересня 2007 року; визнати припиненим право застави транспортного засобу та зобовязати [PERSON] філію ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 5659608 про обтяження заставу рухомого майна та запис № 13291681 від 26 листопада 2012 року про арешт рухомого майна щодо обєкту обтяження транспортний засіб сідловий тягач-Е, марка: DAF TE47XS, рік випуску 2001, реєстраційний номер [NUMBER], номер обєкта:XLRTE47XSOE546536. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] філії ДП «Національні інформаційні системи» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що внесення до Державного реєстру відомостей про припинення обтяження рухомого майна може бути здійснене на підставі належним чином заповненої заяви про реєстрацію змін обтяження рухомого майна встановленої форми, яка подається особисто обтяжувачем або уповноваженою ним особою, з обовязковим предявленням відповідних документів; рішення суду, що виконується в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження». Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 11 вересня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір № МК/44, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 61\~500 доларів США зі сплатою 10% річних на строк до 11 вересня 2012 року /а.с.8-11/. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами укладено Договір застави рухомого майна № МК/44-1 від 11 вересня 2007 року, за умовами якого позивач надав в заставу транспортний засіб сідловий тягач-Е, марка: DAF TE47XS, рік випуску 2001, реєстраційний номер [NUMBER], номер обєкта:XLRTE47XSOE546536 /а.с.13-14/. З 01 лютого 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» було змінено відсоткову ставку за кредитним договором з 10% до 24% річних. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2012 року, що було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року визнано незаконним підвищення процентної ставки з 01 лютого 2009 року за кредитним договором № МК/44 від 11 вересня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.15-16/ Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2013 року визнано незаконним підвищення процентної ставки з 01 лютого 2009 року за кредитним договором № МК/44 від 11 вересня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.17-21/ 19 грудня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки позивачем не надано доказів видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу /а.с.22/. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 598 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до ст. 607 ЦК України зобовязання припиняються неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Отже, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що з визначених позивачем обґрунтувань, наявні підстави для визнання припиненими зобов'язання, що виникають з кредитного договору № МК/44 від 11 вересня 2007 року, у звязку з тим, що неможливо встановити наявність заборгованості, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 593 ЦК України\~та\~ст. 28 Закону України «Про заставу»\~застава припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою. Отже, застава є припиненою у звязку з припиненням зобовязань по кредитному договору. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначено\~Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Внаслідок припинення обтяження, запис про таке обтяження підлягає вилученню з Державного реєстру. Згідно зі\~ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04 вересня 2015 року наявний запис про обєкт обтяження: інший транспортний засіб, DAF TE47XS, рік випуску 2001, реєстраційний номер [NUMBER], номер обєкта:XLRTE47XSOE546536; підстава обтяження\~договір застави автотранспортна, МК/44-1 від 11 вересня 2007 року., ЗАТ КБ «Приватбанк»; тип обтяження\~ арешт рухомого майна, зареєстровано 14 вересня 2007 року за № 5659608; обтяжувач\~ЗАТ КБ «Приватбанк», код 14360570; боржник\~[PERSON] Згідно зі\~ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному\~\~реєстрі\~\~підприємств\~\~та\~\~організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Беручи до уваги, що застава є припиненою у звязку з припиненням зобовязань по кредитному договору, відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру лише на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, а тому суд приходить до висновку, що позов в іншій частині також підлягає задоволенню, так як у судовому засіданні встановлено порушення прав позивача, як власника рухомого майна. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved