Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 29.01.2013 року, просила суд стягувати з [PERSON], [INFO] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, за минулий час (з вересня місяця) та до досягнення дітьми повноліття. Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 20.03.2013 року винесено заочне рішення яким з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, на користь [PERSON], починаючи стягнення з 29.01.2013 року. [PERSON] 20.01.2014 року подав суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 03.02.2014 року зазначене рішення скасовано та справа призначена до розгляду. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 16.10.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, від якого вони мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. З вересня 2012 року діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, ухиляється від допомоги, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Згоди щодо надання матеріальної допомоги в добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, але просив стягувати аліменти в меншому розмірі ніж просить позивач, оскільки він отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн., щомісяця, та має на утриманні інших членів сім'ї з якими разом проживає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.1999 року між позивачем по справі та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 січня 2013 року, яке набрало законної сили 14.01.2013 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 9). Від сумісного життя в зареєстрованому шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 20 від 16.06.2000 серія [NUMBER] (а.с.6), та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 22 від 03.04.1998 року серія [NUMBER] (а.с.7), батьком дітей зазначений відповідач по справі. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 15.01.2013 року, виданою виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.11). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні посилався на те, що надає матеріальну допомогу членам своєї сімї, з якими проживає за однією адресою, а саме брату [PERSON] інваліду ІІ групи, та його неповнолітнім дітям, сестрі [PERSON], яка є інвалідом ІІІ групи , непрацездатній матері [PERSON], та бабі [PERSON], які є пенсіонерами за віком. Згідно доданих відповідачем документів, всі ці особи дійсно проживають за однією адресою з відповідачем, вони утримують відповідні пенсійні виплати та соціальні допомоги. Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивачки на утримання їх неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Так, позивач просила стягувати з відповідача аліменти з вересня 2012 року, проте жодних чином не обґрунтувала в позовній заяві, чому саме з вказаної дати, жодних доказів тому, що саме з цього періоду часу вона почала вживати заходи щодо одержання аліментів на утримання неповнолітніх дітей суду не надала. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне та доцільне відмовити позивачу в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів за минулий час (з вересня місяця) та призначити стягування аліментів з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 29.01.2013 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 229,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial