Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] [INFO] (паспорт серії АК №999331 виданий Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ІНН2048007770) та [PERSON] [INFO] (паспорт серії АК №245771 виданий Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ІНН [NUMBER]) є рідними братами. 31 серпня 2004 року помер їхній батько [PERSON]. Згідно заповіту, який він склав за своє життя, спадкоємцем його майна стала його дружина [PERSON]. Спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] прийняла 02 березня 2005 року, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02 березня 2005 року серії ВСА №408100, зареєстроване в реєстрі за № 548, видане державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в якому зазначено, що спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 5,319 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Олександрівської сільської ради, яка належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №096725, виданий 18.10.2000 року, згідно рішення сесії Олександрівської сільської ради №73-11/23 від 07.09.2000 року [PERSON] акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №422. Земельну ділянку померлому передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, [PERSON] із-за необізнаності не оформила право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 5,319 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Олександрівської сільської ради, яка належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №096725, виданий 18.10.2000 року, згідно рішення сесії Олександрівської сільської ради №73-11/23 від 07.09.2000 року [PERSON] акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №422, тобто не виготовила державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, який на вимогу діючого на той час законодавства України, необхідно було виготовити на підставі отриманого свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 18 травня 2015 року померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у склад якої входить - земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області загальною площею 5,319 га., власником якої є померла на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 096725 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 422 виданий 18.10.2000 року Олександрівською сільською радою народних депутатів, успадкована після [PERSON]. На випадок смерті померла [PERSON] заповіту не залишила. Два брати [PERSON] та [PERSON], є єдині спадкоємці після смерті матері [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] 28.07.2015 року звернулися до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], а саме на вище вказану земельну ділянку. [PERSON] нотаріусом їм було відмовлено на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка є спадковим майном, а саме державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. В зв'язку з відсутністю оригіналів документів на ім'я померлої [PERSON], позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, та подальша державна реєстрація його в органах державної реєстрації прав не можлива. Отже будучи спадкоємцями, позивачі не можуть в повній мірі розпоряджатися спадковим майном. У звязку з чим, позивачі просять суд визнати право власності по ? частці кожному в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,319 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом, розташованої на території Олександрівської сільської ради, яка належала померлому 31 серпня 2004 року [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №096725, виданий 18.10.2000 року, згідно рішення сесії Олександрівської сільської ради №73-11/23 від 07.09.2000 року [PERSON] акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №422, яка залишилась після смерті [PERSON] померлої 18 травня 2015 року. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача [PERSON], представника позивача [PERSON] [PERSON], відповідача та третьої особи, які надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ЯК № 847174 від 14.02.1956 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЯР № 069847 від 04.01.1958 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №634861 від 19.05.2015 року, [PERSON] померла 19.05.2015 року (а.с.38 ). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №096725, виданого 18.10.2000 року, згідно рішення сесії Олександрівської сільської ради №73-11/23 від 07.09.2000 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №422 земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,319 га належить на праві приватної власності [PERSON] ( а.с.10). Згідно Свідоцтва про право на спадщину від 02 березня 2015 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер 31 серпня 2004 року, є [PERSON]. Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 5,319 га в межах згідно з планом, розташованої на території Олександрівської сільської ради, яка належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №096725, виданий 18.10.2000 року (а.с. 11). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 вересня 2016 року державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,319 га надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, після смерті матері [PERSON], померлої 18.05.2015 року, у звязку з ненаданням ними оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку та відсутністю реєстрації права власності на неї за спадкодавцем (а.с 12). В місцевій газеті «Покровський край» від 22 жовтня 2015 року розміщено оголошення про те, що втрачений державний акт серії ІV-ДП №096725 про право приватної власності на землю на імя [PERSON] вважається недійсним (а.с.59 ) Під час судового розгляду з Покровської державної нотаріальної контори було витребувано спадкову справу №386/2015 після смерті [PERSON], померлої 18.05.2015 року, матеріалами якої підтверджуються всі встановлені судом обставини справи (а.с.32-58). Положення ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що позивачі є спадкоємцями за законом, а тому у суду є всі підстави для визнання за позивачами права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та ст.ст. 25, 1216-1223, 1225, 1258, 1261 ЦК України, ст. 81 ЗК України,

Outcome: approved