overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

позивач звернуся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач з 2003 року відсутній у його житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратив право користування жилим приміщенням в буд. №16 по вул. Леніна ([PERSON]) в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є власником буд. №16 по вул. Леніна ([PERSON]) в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 02 червня 1990 року. Як вбачається з будинкової книги [PERSON] (онук позивача) з 30 травня 1998 року зареєстрований та проживав в будинку позивача. В 2003 році відповідач одружився, зібрав свої речі та виїхав з будинку позивача, в якому з того часу не проживає, витрат по його утриманню не несе. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16 грудня 2016 року складеного депутатом [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області відповідач з 2003 року та по теперішній час в будинку позивача не проживає. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач відсутній у житловому приміщенні позивачки більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України. Відтак предявлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала (а.с. 18). Відповідач також подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала (а.с. 20). У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.09.1993 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 3). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Частиною 1 ст. 110 СК України передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, враховуючи відсутність відомостей про вагітність дружини та відомостей про наявність у сторін дитини віком до одного року, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі сторін, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на період навчання. В позові зазначив, що відповідач є його рідним батьком. Шлюб між батьками було розірвано на підставі рішення суду, мешкають вони окремо. У вересні 2014 р. його було зараховано до Миколаївського міжнародного інституту розвитку людини ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на магістратуру на факультет фінанси та кредит за спеціалізацією бухгалтерський облік та аудит. Також, продовжує навчання в ЗАТ «Комп'ютерна академія ШАГ» за спеціальністю веб-дизайнер. Навчання вимагає значних затрат. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на навчання у розмірі 25 % з усіх видів доходів, починаючи з 18.11.2014 р. та до 31.07.2016 р. Позивач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, усі докази, добуті у судовому засіданні, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є сином [PERSON] Згідно довідки, [PERSON] є студентом 4 курсу Вищого навчального закладу Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» факультет фінанси та кредит за спеціалізацією бухгалтерський облік та аудит. Строк навчання становить з 01.10.2014 р. по 31.07.2016 р. Також, продовжує навчання в ЗАТ «Комп'ютерна академія ШАГ» за спеціальністю веб-дизайнер. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня донька, син продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі закінчення навчання. Стаття 200 Сімейного кодексу України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина в твердій грошовій сумі або в долі від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров,я та матеріальне становище дитини, стан здоров,я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання підлягає частковому задоволенню: з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у частковому співвідношенні до заробітку [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, починаючи з моменту подачі заяви до суду. На підставі ст.ст. 213-214 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на період навчання. В позові зазначила, що відповідач є її рідним батьком. Шлюб між батьками було розірвано на підставі рішення суду, мешкають вони окремо. На теперішній час вона навчається, що потребує коштів. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно на період навчання. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розглянути справу в його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, усі докази, добуті у судовому засіданні, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки (а.с.7), [PERSON] навчається за денною формою навчання у Дніпропетровському медичному училищі. Термін навчання - з 01.09.2013 р. по 01.07.2016 р. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня донька, син продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі закінчення навчання. Стаття 200 Сімейного кодексу України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина в твердій грошовій сумі або в долі від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров,я та матеріальне становище дитини, стан здоров,я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання підлягає задоволенню: з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, починаючи з моменту подачі заяви до суду, тобто з 30.07.2014 р., і до 01.07.2016 р. На підставі ст.ст. 213-214 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом, в якому вказала, що з серпня 2016 року шлюбні відносини із відповідачем фактично припинені та разом вони не мешкають. За час спільного проживання у шлюбі було придбано квартиру [ADDRESS]. Тому вважає, що їй належить право власності на ? частку спірної квартири. 27.10.2016 відповідач подарував половину своєї частки, відповідно ? частку квартири малолітній дочці [PERSON], яка мешкає разом з нею. Тому просить визначити їй частку у спільному майні подружжя в розмірі 1/2 частки та визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі на задоволені позову наполягає. В судове засідання відповідач не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Просить прийняти рішення з урахуванням праві та інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Орджонікідзевським відділом РАЦС ЗМУЮ видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблено актовий запис за № 411 від 08.09.2007. Прізвище дружини після одруження «[PERSON]». 22.10.2007 [PERSON], за договором купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом, придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. 28.10.2016 [PERSON] подарував малолітній дочці [PERSON]? частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію про право власності право власності на квартиру [ADDRESS] станом на 24.01.2017 відомості про заборону відчуження та про іпотеку на нерухоме майно - відсутні. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 71 СК України майно, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що малолітня дитина мешкаєразом із матір'ю, а відповідач не заперечує проти визнання права власності за позивачем ? частки квартири, то суд вважає за можливе відійти від принципу рівності часток та визнати право власності на наполовину спірної квартири за позивачем. На підставі викладеного, а також ст. ст. 60, 70, 71, 104, 105, 111-115 СК України, стст.10, 11, 60, 79, 88, 208, 212-214 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом в якому зазначив, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON] за спільні кошти був побудований гараж в м. Новоселиця по вул.. Суворова 2А. Однак право власності на даний гараж відповідно до свідоцтва про право власності від 08.04.2005 року №152 визнано за [PERSON]. Позивач вважає, що майно набуте під час шлюбу належить на праві спільної сумісної власності подружжю а тому вважає, що порушено її право на частку в даному гаражі. Позивач просить суд визнати свідоцтво право власності частково не дійсним та визнати за нею право власності на ? частину гаражу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі і просить суд позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Представник м/ради в судовому засіданні не з»вився але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутність Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню Згідно з ст..60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Суд вважає, що оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі суд дійшов висновку, що слід визнати частково не дійсним свідоцтво про право власності на гараж розташований в м. Новоселиця, вул.. Суворова 2А, від 28.04.2005 року видане на імя [PERSON]. Суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на ? частину гаражу розташований в м. Новоселиця, вул.. Суворова 2А.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом в якому зазначив, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON] за спільні кошти був побудований житловий будинок в м. Новоселиця по вул.. О.Кобилянської 16. 16.04.2008 року рішенням виконавчого комітету м/ради м. Новоселиця за №165 було визнано право власності на даний житловий будинок за відповідачем та видано 23.05.2008 року свідоцтво на право власності. Позивач вважає, що оскільки даний житловий будинок побудований під час шлюбу з відповідачем то вона має право на ? частину як майно нажите в період шлюбу. А тому позивач вважає, що рішення Новоселицької м/ради №165 від 16.04.2008 року і свідоцтво про право власності на від 23.05.2008 року видане на імя [PERSON] на житловий будинок розташований в м. Новоселиця, вул.. О.Кобилянської 16, є частково не дійними. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі і просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Представник м/ради в судовому засіданні не з»вився але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутність Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню Згідно з ст..60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Суд вважає, що оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі суд дійшов висновку, що слід визнати частково не дійсним рішення Новоселицької м/ради №165 від 16.04.2008 року і свідоцтво про право власності від 23.05.2008 року видане на імя [PERSON] на житловий будинок розташований в м. Новоселиця, вул.. О.Кобилянської 16. Суд вважає, що слід визнати за [PERSON], [INFO] право власності на ? частину в житловий будинок літер А, гараж літер Б, огорожі №1,2 розташований по вул.. О.Кобилянської 16, м. Новоселиця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, вказуючи, що подружнє життя не склалось, збереження його неможливо, тому що в родині відсутні взаємоповага, взаєморозуміння, різні погляди на життя. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, просить шлюб розірвати, в частині позову про стягнення з відповідачки витрат по оплаті судового збору відмовився. Від відповідачки надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, з позовом в частині розірвання шлюбу згодна. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.01.2011 р. відділом державної РАЦС по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 09, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с. 6/. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги, в результаті чого в родині виникають спори та суперечки. Тривалий час шлюбні відносини сторін припинені, однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню. Суперечок про розподіл майна між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивував тим, що згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольського міського округу Тимченко М.Г., квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. Відповідачка по справі прописана в квартирі на правах тітки. Починаючи з квітня 2001рокув квартирі [ADDRESS] [PERSON] не мешкає, ніяких її речей в квартирі не має, тому вона вважає, що мають місце підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольського міського округу Тимченко М.Г., квартира [ADDRESS] належить [PERSON]./а.с.8/ Разом з позивачем у вказаній квартирі прописана [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки старшої по будинку [PERSON] від 06.08.2014року [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] з 19.04.2001року по теперішній час не проживає./а.с.9/ Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст.72 ЖК України внаслідок відсутності особи понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON] без поважних причин з 19.04.2001року в квартирі [ADDRESS] понад півроку не проживає, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved