Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права на проживання і користування квартирою [ADDRESS] та вселення у вказану квартиру. Вимоги мотивує тим, що 29.06.2000 року її матір [PERSON] придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,70 кв. м. З часу купівлі квартири вона проживала в іншому місці та з 11.12.2007 року вирішила проживати і зареєструвалася зі своєю донькою у вказаній квартирі матері, а 28.11.2014 року її мати також зареєструвала у даній квартирі і її сина [PERSON] Однак, вони не мають можливості користуватися вказаним житлом, так як відповідач не впускає їх до квартири, куди вона неодноразово намагалася потрапити, але [PERSON] двері не відкриває. 01 жовтня 2015 року вона з матір'ю зверталися до Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, про що були внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 12015100040014978, однак все це виявилося марним, так як відповідач до квартири так і не впускає та двері не відчиняє, не бажаючи надавати будь-яких пояснень. Відповідач являється колишнім співмешканцем матері, якому її матір дозволила тимчасово проживати у належній їй на праві власності квартирі. Не зважаючи на те, що її мати являється власником вказаної квартири, вона позбавлена можливості користуватися житлом, оскільки відповідачем їй чиняться у цьому перешкоди шляхом заміни дверних замків та відмовою надати дублікат ключів, що змушує її звертатися до правоохоронних органів. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач додатково пояснила, що відповідач вселився у квартиру [ADDRESS] у 2013 році, йому дозволили пожити там один рік, проте він у подальшому у 2014 році замінив на вхідних дверях замки, спілкування уникає, квартиру не відкриває, доступу до жила вони не мають, тому зверталися до дільничного інспектора міліції та правоохоронних органів. Третя особа [PERSON] просила задовольнити позов, підтримала пояснення позивача, пояснила, що [PERSON] є її донька, а відповідач доводиться їй колишнім коханцем з яким була усна домовленість про його тимчасове проживання у належній їй квартирі [ADDRESS] до одного року, щоб протягом цього часу [PERSON] вирішив житлові питання з членами своєї родини. Проте після року проживання відповідач, який має своє жило у м. Києві, поміняв замки у спірній квартирі, не дозволяє їй забрати свої речі, не відповідає на дзвінки. Вона здійснює догляд за своєю матір'ю, яку забрала проживати до себе, тому позивачу необхідно вселитися у спірну квартиру за її місцем реєстрації, однак відповідач у цьому чинить перешкоди. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив та будь-яких клопотань суду не подавав, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.06.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І., зареєстрованого у реєстрі за № 4936, та реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації від 13.07.2000 року за реєстровим № 6880, квартира [ADDRESS] належить на праві власності третій особі у справі [PERSON] (а.с. 4-5). Позивач зареєстрована у зазначеній квартирі [ADDRESS], про що свідчить запис у її паспорті та підтверджено в судовому засіданні третьою особою (а.с. 4). [PERSON] суду пояснила, що користуватися вказаною квартирою вона не має можливості, так як відповідач змінив замки на вхідних дверях квартири, до житла не впускає, ключі не надає, мотивуючи свої дії тим, що у нього там знаходяться гроші та цінні речі. Вказані пояснення позивача щодо чинення їй відповідачем перешкод у приживанні за місцем реєстрації суд приймає до уваги, оскільки ці обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме зверненням [PERSON] до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, яке було 01.10.2015 року внесене до ЄРДР за № 12015100040014978, з приводу незаконної заміни [PERSON] замків у квартирі [ADDRESS]. За результатами розгляду матеріалів досудового розслідування ст. слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві 16.10.2015 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство), у якій зазначено про те, що між [PERSON] та [PERSON] склалися цивільно-правові відносини, які вирішуються в судовому порядку в площині цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, [PERSON], яка є власником спірного житла, надала згоду на реєстрацію у квартирі [ADDRESS] своєї доньки - позивача. За нормою ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Статтею 156 Житлового кодексу України також визначено, що члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Враховуючи зазначене, позов у частині вселення позивача до квартири [ADDRESS] підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач також просить визнати за нею право на проживання і користування вищевказаною квартирою, однак у цій частині вимог слід відмовити за їх безпідставністю, оскільки [PERSON] зареєстрована у спірному житловому приміщенні, її право на проживання і користування квартирою [ADDRESS] у межах розгляду даної справи ніким не оспорюється та визнається власником квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial