overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15.09.1984. Подружжя не має малолітніх чи неповнолітніх дітей. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені з 2009 року, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим та таким, що суперечить її інтересам, оскільки відповідач пасивно ставився до забезпечення спільного сімейного життя, вчиняв сварки, постійно принижував та продовжує принижувати честь і гідність позивачки. Просить суд шлюб розірвати, прізвище залишити [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що взаєморозуміння відсутнє, тому спільне проживання неможливе, на примирення не згодна. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні заявлену позивачем вимогу визнав, при цьому вважав можливим зберегти сім`ю, вважав недоцільним надавати строк для примирення, враховуючи позицію позивачки, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі статтею 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 вересня 1984 року, зареєстрований Скадовським районним відділом ЗАГС Херсонської області, актовий запис №152. Подружжя має спільних дітей, які на час розгляду справи у суді є повнолітніми. Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. За таких обставин, на підставі встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням категоричної позиції позивачки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам позивачки. Спір про поділ майна не заявлено. Заявлена позивачкою вимога про залишення прізвища, присвоєного у зв`язку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню на підставі положень статті 113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі статей 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15.12.2011, фактично спільно проживали з 2005 року. Від шлюбу мають спільних дітей - синів [PERSON], 2006 р. н., та [PERSON], 2007 р. н. Спільне проживання не склалося, почуття любові та взаємної поваги втрачені, з січня 2015 року проживають окремо. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим. Просить суд шлюб розірвати, судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, пояснила, що примирення неможливе, оскільки вона має намір створити нову сім'ю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 15 грудня 2011 року укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 9 (а.с.5). Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, з початку року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, що призвело до формального існування шлюбу, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Спір про місце проживання дітей та поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, з урахуванням категоричної позиції позивачки та визнання позову відповідачем, суд вважає подальше збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін. Вимога позивачки про залишення прізвища, присвоєного у зв'язку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати загальною сумою 543,60 грн. (а.с.1, 9) покладаються на відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15 вересня 2007 року. Подружжя мають спільних дітей - доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Просить суд шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON] , судові витрати залишити за нею. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що взаєморозуміння відсутнє, тому спільне проживання неможливе, понад півроку проживають окремо. Просила шлюб розірвати, залишити прізвище, присвоєне у зв`язку з укладенням шлюбу, примирення вважає неможливим. Відповідач в судовому засіданні заявлену вимогу визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 вересня 2007 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №346 (а.с.5). Подружжя має спільних дітей: доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладених у позові обставин судом встановлено, та не спростовано під час судового розгляду, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені з грудня 2018 року, сторони проживають окремо, спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про місце проживання неповнолітніх дітей та про поділ спільного майна відсутній. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про залишення їй прізвища, присвоєного у зв`язку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню відповідно до положень ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати залишаються за позивачем на підставі відповідної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15 жовтня 2015 року. Подружжя має спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який поживає з позивачкою. Спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні стосунки припинено з січня 2018 року. Просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати. Позивач, її представник адвокат Старчеус С. І. в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] та [PERSON] 15 жовтня 2015 року уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №362 (а.с.3). Подружжя має спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4-6). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі обставин, викладених у позові, та не спростованих під час судового розгляду, судом встановлено, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені з січня 2018 року, спільне господарство не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини та про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Підстав для надання подружжю строку для примирення судом не встановлено. Позивачем не заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд вважає доцільним залишити їй прізвище, присвоєне у зв`язку з реєстрацією шлюбу, що узгоджується з положеннями ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15 квітня 1994 року. Подружжя має спільну дитину, яка на час звернення до суду з даним позовом є повнолітньою. Спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні стосунки припинено з 2013 року. Просить суд шлюб розірвати, залишити прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлену вимогу підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Між [PERSON] та [PERSON] 15 квітня 1994 року укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №06 (а.с.6). Неповнолітніх дітей подружжя не має. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладених у позові обставин судом встановлено, та не спростовано під час судового розгляду, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені з 2013 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про залишення прізвища, присвоєного у зв'язку з реєстрацією шлюбу підлягає задоволенню відповідно до положень ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15 листопада 2014 року. Від шлюбу мають спільну дитину: сина [PERSON], 03.10.2011 р. н. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає подальше збереження сімї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що через несумісність характерів та різні погляди на життя почуття любові та поваги втрачені, шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 листопада 2014 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції м. Херсона, актовий запис №507 (а.с.6). Подружжя має спільну дитину сина [PERSON], 03.10.2011 р. н. (а.с.7). Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, сторони з травня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини та поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Сплачені позивачкою судові витрати загальною сумою 487,20 грн. (а.с.1, 2) підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15 листопада 2014 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Через постійні конфлікти та суперечки спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, підтвердив фактичні обставини, викладені у позові, вказав, що з позивачкою не проживає разом з березня 2015 року, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 15 листопада 2014 року укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1070 (а.с. 3). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст.ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, сторони з березня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Подружжя спільних дітей не має. Спір про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, з урахуванням категоричної позиції сторін, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Оскільки позивачкою не заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає доцільним залишити їй прізвище, присвоєне у зв'язку з укладенням шлюбу, що відповідає положенням ст. 113 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16.02.1985. Подружжя неповнолітніх дітей не має. Через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені понад 8 років, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить суд шлюб розірвати, судові витрати залишити за нею. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягала на задоволенні позову, прізвище просила залишити Василюк. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, повторно не зявився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки чи заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 16 лютого 1985 року [PERSON] та Василюк (дошлюбне прізвище Левик) [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Тютюнниківською сільською радою Чуднівського району Житомирської області, актовий запис №2 (а.с.6). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені понад вісім років, сторони проживають за однією адресою, при цьому сімейні стосунки не підтримують, що призвело до формального існування шлюбу, будь-які спільні інтереси між сторонами відсутні. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають, спір про поділ спільного майна не заявлено. За таких обставин суд вважає подальше збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін. Вимога позивачки про залишення прізвища, присвоєного у звязку з реєстрацією шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати підлягають залишенню за позивачем на підставі заявленого клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16 березня 2013 року. Подружжя має спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть з серпня 2020 року. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Просить розірвати шлюб, прізвище залишити [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Розгляд справи проведено за відсутності сторін, у порядку ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 16 березня 2013 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області\~ складено відповідний актовий запис №23 (а.с.7). Подружжя має спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладених у позові обставин судом встановлено та не спростовано під час судового розгляду, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені з серпня 2020 року, сторони проживають окремо, спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна та місце проживання неповнолітньої дитини відсутній. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про залишення прізвища, присвоєного у зв`язку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню на підставі положень ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved