Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в шлюбі, який 28 січня 2019 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова було розірвано. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем і є на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і відносно позбавлення його батьківських прав не заперечує, про що надав відповідну нотаріальну посвідчену заяву. Крім того, відповідач сина не відвідує, не цікавиться його життям, здоров`ям, участі в його вихованні чи піклуванні про нього не приймає, зв`язку з дитиною не підтримує. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165 СК України. Ухвалою суду від 30 серпня 2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в підготовче засідання. 17 жовтня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, подала 2 жовтня 2019 року заяву, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі та розгляд справи просила провести у її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, на адресу суду 13 листопада 2019 року засобами поштового зв`язку надійшла його заява, відповідно до якої позов визнає та розгляд справи просив проводити у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 11 листопада 2019 року на адресу суду від начальника служби у справах дітей Городоцької районної державної адміністрації Містюкової В.М. надійшло клопотання відповідно до якого висновок про доцільність позбавлення батьківських прав підтримує та розгляд справи просила проводити у відсутності представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін у справі та представника третьої особи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 6 вересня 2014 року. Шлюб між сторонами було розірвано 28 січня 2019 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова (справа № 463/7677/18, провадження № 2/463/747/19). З довідки Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області від 10 червня 2019 року № 1472 вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . З висновку комісії з питань захисту дитини Городоцької районної державної адміністрації від 5 червня 2019 року № 39, який затверджений розпорядженням Городоцької районної державної адміністрації № 264 від 12 червня 2019 року, вбачається, що комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, матеріально не забезпечує. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 3 травня 2019 року вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина, не приймає участі в його вихованні, не цікавиться його життям, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально не забезпечує. Вказані обставини стверджуються письмовими доказами, зокрема довідкою з місця проживання, висновком комісії з питань захисту дитини Городоцької районної державної адміністрації, визнанням позову з боку відповідача. Враховуючи наведене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що слід позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати в розмірі 768,4 гривень судового збору.

Outcome: approved