Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в шлюбі з 30.09.2016 року, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 вересня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано та з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі по 1 500 гривень, щомісячно, з 26.12.2018 року і до повноліття дитини. Аліменти на утримання дитини відповідач сплачує щомісяця по 1 500 грн. Однак, на даний час дана сума є недостатньою для створення гідних умов життя та розвитку дитини. Позивачка вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від усіх доходів батька у розмірі ј частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30.09.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбних відносин сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.6). На даний час дитина проживає разом з матір`ю. За рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми, від 25.05.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісяця, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 26 лютого 2018 року (а.с.7). Відповідно до ст. 141 ч. 1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Разом з тим, у відповідності з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, визначений судом раніше, підлягає зміні та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 840 грн. 80 коп..

Outcome: approved