Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту належності майна, факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку, а саме просять суд: встановити факт належності земельної ділянки площею 0,0418 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] [PERSON], яка померла [INFO]; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді вказаної земельної ділянки після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку. Позивач у судове засідання надала заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, надала до суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути без участі представника виконавчого комітету. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. актовий запис про смерть № 206 від 15 березнвя 2004 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку під номером [ADDRESS] Також померлій за життя на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 31.10.2002 року № 97-XXIV належала земельна ділянка під житловим будинком за вказаною адресою, однак правовстановлюючий документ через тривалий процес оформлення проектної документації на земельну ділянку було видано вже після її смерті, 29.08.2006 року (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]). Позивач своєчасно звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на все майно, та 02.08.2006 року державним нотаріусом Білгород- Дністровської міської нотаріальної контори Кушнір І.В. на підставі ст. 1261 ЦК України видано свідоцтво серії [NUMBER] про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, яке я в подальшому, 05.09.2006 року, зареєструвала в КП «Білгород-Дністровському БТІ» та стала власником будинку на праві приватної власності. Однак, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку під житловим будинком по [ADDRESS], через те, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку видано після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с. 16). Успадкувавши житловий будинок та оформивши на нього право власності, розташована під ним земельна ділянка перейшла в володіння позивача і остання фактично прийняла спадщину також і на земельну ділянку. Це підтверджується тим, що позивач на час смерті матері і до цього часу проживає у вказаному будинку, користується земельною ділянкою, веде на ній господарство, сплачує плату за комунальні послуги та земельний податок. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач є спадкоємцем першої черги майна померлої. Також спадкоємцем першої черги майна померлої є брат позивача [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті матері та прийняла спадщину після смерті останньої, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку було видано на ім'я спадкодавця вже після її смерті. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved