Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулася з позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою до відповідачів, посилаючись на те, що вона є власником 1/4 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 21.12.2005 року. 12 частина домоволодіння належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 64 від 27.03.1989 року та ? частина належить [PERSON] на підставі договору дарування від 24.04.1998 року посвідченого нотаріусом державної нотаріальної контори. Згідно рішення Черкаської міської ради № 644 від 02.10.1997 року, за даним домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 1317 кв.м. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.11.1993 року був проведений реальний розподіл ? частини домоволодіння між [PERSON] та [PERSON] згідно 4-го варіанту судової будівельно-технічної експертизи і [PERSON] було виділено в користування земельну ділянку площею 385 кв.м., що на даний час знаходиться у користуванні [PERSON] , а [PERSON] -365 кв.м., що на даний час знаходиться у неї [PERSON] В подальшому, [PERSON] подарував свою частину будинку [PERSON], а [PERSON] подарувала свою частину їй [PERSON] У відповідності до рішення суду були встановлені паркани на межі між нею та [PERSON] Частина житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 365 кв.м.. На підставі вищевказаного рішення виникали спори між співвласниками щодо встановлення розподілу земельної ділянки і вона звернулась до суду про відновлення меж у відповідності з рішенням суду 1993 року. 10.06.2011 року Соснівським районним судом м.Черкаси були задоволені її позовні вимоги та відновлено межові паркани та порядок користування земельною ділянкою згідно з рішенням суду 1993 року. Зобов»язано не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Не погоджуючись з рішенням суду [PERSON] подав апеляційну скаргу і рішенням апеляційного суду Черкаської області скасовано рішення Соснівського суду посилаючись на те, що у відповідності до рішення Соснівського районного суду від 04.11.1993 року не було винесено в натуру межові знаки. На підставі цього просить встановити порядок користування земельною діянкою між теперішніми співвласниками згідно з ідеальними частками сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали. Просили визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою : [ADDRESS] по четвертому або 9-му варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою судової будівельно-технічної експертизи та стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та заперечували щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою по 4 та 9-му варіанту судової експертизи. Вважають, що справа взагалі підлягає закриттю провадженням. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала суду клопотання в якому просила справу розглянути в її відсутність, з висновком експерта не згідна. Представник третьої особи Луговський О.С. в судовому засіданні в вирішенні спору покладався на думку суду. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю чи споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Тобто, якщо будівля чи споруда перебуває у спільній частковій власності, то і земельна ділянка переходить у спільну часткову власність. При спільній частковій власності на будівлю чи споруду до кожного з її співвласників переходить така сама доля у спільній власності на земельну ділянку, яку співвласник має у спільній власності на будівлю чи споруду. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 21.12.2005 року позивач [PERSON] є власником 1/4 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS]. 12 частина цього ж домоволодіння належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 64 від 27.03.1989 року та ? частина належить [PERSON] на підставі договору дарування від 24.04.1998 року посвідченого нотаріусом державної нотаріальної контори. Згідно рішення Черкаської міської ради № 644 від 02.10.1997 року, за даним домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 1317 кв.м. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.11.1993 року був проведений реальний розподіл ? частини домоволодіння між [PERSON] та [PERSON] згідно 4-го варіанту судової будівельно-технічної експертизи і [PERSON] було виділено в користування земельну ділянку площею 385 кв.м., що на даний час знаходиться у користуванні [PERSON] , а [PERSON] -365 кв.м., що на даний час знаходиться у [PERSON] В подальшому, [PERSON] подарував свою частину будинку [PERSON], а [PERSON] подарувала свою частину [PERSON] У відповідності до рішення суду від 04.11.1993 року були встановлені паркани на межі між [PERSON] та [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні між сторонами виникали спори щодо встановлення розподілу земельної ділянки і [PERSON] звернулась до суду про відновлення меж у відповідності з рішенням суду від 04.11.1993 року. 10.06.2011 року Соснівським районним судом м.Черкаси були задоволені позовні вимоги [PERSON] та відновлено межові паркани та порядок користування земельною ділянкою згідно з рішенням суду від 04.11.1993 року. Зобов»язано [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка визначена у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 04.11.1993 року, шляхом надання можливості встановлення паркану по межі і надання вільного доступу та можливості користуватись земельною ділянкою. Не погоджуючись з рішенням суду [PERSON] подав апеляційну скаргу і рішенням апеляційного суду Черкаської області 07.12.2011 року скасовано рішення Соснівського суду посилаючись на те, що оскільки межі землекористування між попередніми користувачами в натурі не встановлювались, сторони по даній справі не були учасниками процесу 1993 року, вимога позивачки про відновлення меж не ґрунтується на законі і не підлягає до задоволення. В зв»язку з цим позивачем подано до суду позов про встановлення порядку користування земельною ділянкою між теперішніми співвласниками. Ухвалою суду від 12.12..2012 року судом була призначена судово будівельно - технічна експертиза для можливості встановлення порядку володіння та користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток. Проведеною судовою будівельно-технічною експертизою запропонованою судовим експертом Таран В.І. від 21.05.2014 року запропоновано дев»ять варіантів порядку користування земельною ділянкою. Відповідно п.19 ППВС України від 16.04.2004 року № 7, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з»ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливо проходу з вулиці на подвір»я. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Якщо до визначення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток на земельну ділянку не визначався і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку. Згідно ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей ( затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення). В судовому засіданні позивач просила встановити порядок користування земельною ділянкою по четвертому варіанту, але суд вважає, що згідно даного висновку позивач отримує значно більшу частину в користування земельної ділянки, ніж це відповідає її ідеальній частці. Таким чином, при визначенні порядку користування спірною земельною ділянкою між сторонами суд враховує те, що запропонований експертом п»ятий варіант є найбільш прийнятним для сторін та більш відповідає ідеальним часткам сторін і не порушує їх права та законні інтереси. Визначаючи даний варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд також виходить із можливості позивачу обслуговувати свою частину домоволодіння, а тому надання частини земельної ділянки в розмірі 11,1 м.кв. у спільне користування [PERSON] та [PERSON], буде відповідати інтересам кожного із сторін. Враховуючи викладене суд вважає. що вимоги позивачки в частині стягнення судових витрат підлягає до часткового задоволення, пропорційно задоволеним вимогам та вважає за необхідне стягнути з відповідачів по 827,96 грн з кожного.

Outcome: partial