Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 23 травня 2016 року. Позивач посилається на те, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті її чоловіка, діти померлого відмовились від прийняття спадщини на її користь, зараз не може оформити свої спадкові права на частку квартири в звязку із тим, що право власності померлого на частку нерухомого майна не зареєстровано в органах державної реєстрації прав. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/6 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.02.2013 року, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (а.с. 6). 03 грудня 2013 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], після чого прізвище останньої змінилося на «Ткачук», що підтверджується наявним свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №099943 в матеріалах спадкової справи №448/2016 рік до майна померлого 23 травня 2016 року [PERSON] 23 травня 2016 року помер [PERSON], свідченням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП №247045 (а.с. 4). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 23.01.2017 року №33517563 відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права приватної спільної часткової власності на 1/6 частки квартири [ADDRESS] за [PERSON], оскільки останній помер (а.с. 14). Державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №5-82, на спадкове майно після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 23 травня 2016 року, а саме на: грошові вклади з відповідними нарахованими відсотками та компенсаціями, що зберігається у ТВБВ №10014/0217 на компенсаційному рахунку №915510/9403, та картковому рахунку №26258500474671 та на депозитному рахунку №26306032545414, належні померлому на підставі повідомлення публічного акціонерного товариства «Державний [PERSON] України» №26-04.07-3087 від 19 грудня 2016 року (а.с. 13). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.02.2017 року державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] відмовлено позивачу у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS], оскільки право власності спадкодавця на вказану частку квартири наданими спадкоємцями документами не підтвердилось (а.с. 16). Вказане також підтверджується матеріалами спадкової справи №448/2016 рік до майна померлого 23 травня 2016 року [PERSON] Відповідно до довідки Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 15.11.2017 року №2760/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.11.2017 року, заповіт від імені [PERSON], який помер 23 травня 2016 року, не посвідчувався. Як вбачається із вказаної вище спадкової справи, спадкоємцем за законом першої черги є лише позивач як дружина померлого, оскільки діти померлого - відповідачі в справі відмовилися від належної їм частки спадщини. Таким чином, позивач є єдиною спадкоємицею за законом першої черги, інших спадкоємців за законом та за заповітом не має. Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності з ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки заповіт спадкодавцем не складався, діти відмовились від належної їм частки спадщини за законом, то позивач є єдиною його спадкоємицею за законом, а тому має право на спадкування 1/6 частки квартири після смерті її чоловіка у порядку спадкування за законом першої черги як його дружина. Водночас, як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.11.2017 року, за кожним із співвласників квартири зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/6 частку цієї квартири, окрім померлого [PERSON] (а.с. 29-30). Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1 ст. 182 цього Кодексу, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Положеннями статті 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що за життя [PERSON] не встиг зареєструвати своє право приватної спільної часткової власності на 1/6 частку квартири, то відсутність зареєстрованого права власності на спадкове майно унеможливлює отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця. З огляду на те, що позивач не може оформити свої спадкові права після смерті її чоловіка, та зважаючи на те, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті спадкодавця, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 182, 328, 334, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved