Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 21.09.2007 року померла її чоловік - [PERSON], який на час своєї смерті проживав у житловому будинку по вул. Піщана, 57, що в с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області. Будинок до цього часу рахується за померлим. Вона прийняла спадщину після померлого, подавши до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори відповідну заяву. На разі, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавця на це майно. Просить визнати за нею у порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на жилий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Піщана, 57, в с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області. Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, натомість у позовній заяві просила розглянути спір у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, подавши до суду заяву, якою позов визнає та просить справу розглянути у відсутності його представника. За викладеного суд ухвалює провести розгляд справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст.61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин вбачається, що позивач є спадкоємцем за законом після померлого 21.09.2007 року [PERSON], за яким на час смерті рахувався житловий будинок по вул. Піщана, 57, в с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області і в якому він проживав на час смерті. Право власності на вказаний житловий будинок за померлим не значиться. Позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, на разі, не може \~ у порядку вчинення нотаріальних дій оформити права власності \~ на спадковий будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавиці на це майно. Відповідно до п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами Українивід 03.03.2004 року № 20/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Отримати такий документ в даний час не можливо, тому що власник майна помер, а відповідно до п. 2.3. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майновід 07.02.2002 року в редакції від 19.05.2005 року реєстрація рухомого майна може бути здійснена лише за заявою власника або уповноваженої ним особи. Враховуючи розяснення викладені в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 року № 4 Про практику розгляду судами України справ про спадкування, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження строку для прийняття спадщини. Відповідно до розяснень, викладених в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 року № 4 Про практику розгляду судами України справ про спадкуваннята в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий і експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). За викладених встановлених обставин та відповідних їм цивільних правовідносин суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] на час своєї смерті мав право на спадкове майно, а тому суд приходить до висновку, що таке право в порядку успадкування перейшло до позивача. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, судом не встановлено. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб, а тому судом приймається, а позов такими чином підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved