Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

позивач звернулася із позовними вимогами в суд до відповідача, просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 15.02.1996 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26 грудня 2005 року ј частину квартири [ADDRESS] , що належала померлій, успадкувала її донька- матір позивача [PERSON] . [INFO] її матір [PERSON] померла. Після її смерті спадщину фактично прийняв її чоловік - батько сторін [PERSON] , так як лише він на момент смерті проживав разом з дружиною. Більше ніхто із спадкоємців за оформленням спадкових прав по смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався. Спадщина складалася з Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Отже, [PERSON] на час смерті належало ѕ частини квартири, однак останній право власності у встановленому законом порядку не оформив. [INFO] її батько [PERSON] помер. За життя її батько склав заповіт від 25 лютого 2014 року яким заповів їй все своє майно. Для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька вона звернулася до Четвертої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS] у зв`язку з тим, що частки у спільній сумісній власності за померлими [PERSON] та [PERSON] не визначені і батько спадщину не оформив. У зв`язку з цим вона зверталася до Личаківського районного суду м.Львова з позовом та рішенням суду від 26.11.2015 року позов задоволено частково та визначено за [PERSON] та [PERSON] ј частки квартири [ADDRESS] . Однак ухвалою Апеляційного суду Львівської області таке рішення було скасовано та роз`яснено, що належним способом захисту спадкових прав є вимога про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею майна батька за заповітом, однак позбавлена можливості оформити право власності на вище вказану частку спірної квартири у розмірі ѕ через відсутність правовстановлюючих документів. Вважає, що єдиним правовим способом відновлення свого порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності на частку у квартирі в порядку спадкування. Під час розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 19 січня 2017 року відкрито провадження у справі. 12 травня 2017 року вище вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляд суддею Гиричем С.В. Ухвалою судового засідання від 17 листопада 2017 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, що перебувала в провадженні Франківського районного суду м.Львова. Ухвалю від 31 жовтня 2018 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. Ухвалою судового засідання від 25 січня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів викладених вище, просять позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, відзив на позов суду не представив. В той же час він достовірно знав про місце і час розгляду справи, у попереднє засідання направив заяву про відвід головуючому, яка була розглянута у встановленому законом порядку і визнана безпідставною. А тому суд приходить до висновку, що справу слід розглянути у відсутності відповідача по наявним доказам, які є у справі. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 15 лютого 1996 року ( а.с.21) квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть ( а.с.10) [PERSON] померла [INFO] про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №405. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с.13), що видане 26.12.2005 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С., спадкоємцем вцілому спадкового майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її донька [PERSON] . Спадкове майно на яке в указаній частці видано свідоцтво складається з ј частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження ( а.с.8) [PERSON] - позивачка по справі народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу ( а.с.9) позивачка [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . 07.07.2012 року відповідно до свідоцтва про смерть ( а.с.16), що видано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції померла [PERSON] . Як ствердила позивачка після смерті її матері [PERSON] , [INFO] спадщину фактично прийняв її чоловік та батько сторін- [PERSON] , оскільки на момент смерті проживав разом з дружиною. Більше ніхто із спадкоємців за оформленням спадкових прав по смерті [PERSON] не звертався. Спадщина складалася з Ѕ частин квартири [ADDRESS] . Ці обставини відповідачем не спростовані. Як вбачається з свідоцтва про смерть ( а.с.18) [PERSON] помер [INFO] про що 05.09.2014 року складено відповідний актовий запис №684. За життя [PERSON] було складено заповіт від 25.02.2014 року ( а.с.19) відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і все що буде належати йому на момент смерті і на що за законом він буде мати право заповів своїй дочці [PERSON] , 1959 р.н. 31.03.2015 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , оскільки частки квартири за померлими [PERSON] та [PERSON] не визначені. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26.11.2015 року частково задоволено позов [PERSON] про визначення частки померлого у спільній сумісній власності, визначено за [PERSON] та за [PERSON] ј частки квартири [ADDRESS] . Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.02.2016 року рішення суду скасовано, ухвалено нове яким у позові відмовлено та роз`яснено, що належним способом захисту у даному випадку є вимога про визнання права власності на майно у порядку спадкування. Позивач [PERSON] звернулася із позовними вимогами в суд до відповідача, просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст.328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено\~ст.1216 ЦК України\~- спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб спадкоємців. Згідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до вимог ч.1\~ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Частиною 1 ст.1222 ЦК України\~передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України\~«право на спадкування мають особи, визначені у заповіті». Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 3\~статті 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Під час розгляду справи судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] [INFO] спадщина фактично була прийнята лише її чоловіком [PERSON] в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки останній постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив відмову від неї. Позивачка [PERSON] на підставі заповіту від 25.02.2014 року у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав і саме вона має право успадкувати частку майна, яка належала спадкодавцю відповідно до наданого заповіту. Крім цього, як вбачається з ухвали Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2017 року рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 05.10.2016 року відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON] про визнання нікчемним заповіту від 25.02.2014 року складеного [PERSON] на ім`я [PERSON] . Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06.02.2017 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05.10.2016 року залишено без змін. Враховуючи вище наведене, зокрема те, що батько сторін прийняв спадщину і йому на час смерті належало ѕ частини квартири [ADDRESS] але він спадкові права на квартиру не оформив і на даний час відсутній правовстановлюючий документ, який дає підстави нотаріусу у позасудовому порядку оформити право на спадщину, а також те, що [PERSON] є спадкоємцем на підставі заповіту від 25.02.2014 року складеного [PERSON] на ім`я [PERSON] , а відповідач як спадкоємець першої черги через наявність заповіту втрачає право на спадкування спірного майна, і те, що після смерті батька позивач вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved