Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду у січні 2014 року з позовною заявою до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в вересні 2005 року вона познайомилися із відповідачем і з того часу вони почали проживати разом за адресою: [ADDRESS], - де також мешкала бабуся відповідача. З часом стосунки в сім'ї почали погіршуватись у зв'язку з втручанням бабусі у відносини. Відповідач обіцяв знайти окрему квартиру, проте цього не зробив. В вересні 2006 року вона завагітніла, відповідач неадекватно відреагував на цю новину. В результаті такого ставлення вона припинила стосунки з відповідачем та переїхала проживати до матері [PERSON] [INFO] вона народила дочку [PERSON], яку записала на своє дівоче прізвище «[PERSON]», по батькові дочка записана як «[PERSON]», відповідач [PERSON] відмовився йти до органів РАЦС і визнавати своє батьківство. В червні 2007 року вона звернулась до суду з приводу визнання [PERSON] батьком, оскільки не було коштів для проведення експертизи вона написала заяву та залишила позов без розгляду. В січні 2014 року вона знову зустрілась з відповідачем, останній визнав факт свого батьківства, проте добровільно до органів РАЦС не пішов для внесення змін до актового запису про народження дитини, пообіцявши сплачувати аліменти щомісячно по 120 гривень. Факт спільного проживання з відповідачем протягом 2006 року, в результаті чого [INFO] народилась дитина [PERSON], може бути підтверджений поясненнями свідків. Крім того, вважає, що відповідач як батько дитини повинний сплачувати аліменти в розмірі ? частини від усіх видів доходу. Дочка часто хворіє, відповідач працює у ТОВ «Енергокапітал» і має постійний дохід, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Тому просить постановити рішення яким встановити батьківство відповідача щодо малолітньої [PERSON], [INFO], та внести зміни до актового запису про народження дитини №202 від 01.06.2007 року в запис про батька, записавши батьком [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходу на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повнолітнього віку. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243.60 гривень, витрати на послуги адвоката щодо складення позовної заяви у розмірі 500 гривень та щодо представництво її інтересів в суді у розмірі 2500 гривень. В судове засідання позивач з'явилась, судові повідомила, що з 2005 року почала зустрічатись з [PERSON], вони стали спільно проживати як сім'я без реєстрації шлюбу, [INFO] народилась дочка [PERSON]. Відповідач відмовився добровільно визнати своє батьківство. Протягом всього періоду вона неодноразово спілкувалась з відповідачем, проте останній ніяких добровільних дій щодо визнання батьківства та надання матеріальної допомоги на виховання дитини не надає. Вона була вимушена звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача на задоволенні заявлених позовних вимог в судовому засіданні наполягала. Відповідач по справі позов визнав частково, не заперечував проти встановлення факту батьківства щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та внесення змін до актового запису про народження дитини відносно батька. Щодо заявленого розміру аліментів у розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - заперечував, має можливість сплачувати лише 400 гривень щомісячно на утримання дочки, заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу. Судові повідомив, що [PERSON], [INFO], є його дочкою та позивача. Позивач неодноразово до нього зверталась на допомогу, проте надавати можливість йому бачитись та виховувати дитину постійно ігнорувала. В наступний час він вже сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1000 гривень та аліменти на утримання непрацездатної дружини на користь [PERSON] у розмірі 800 гривень. Заявлений розмір для нього дуже великий, він матеріально не може надавати таку допомогу позивачу. Представник третьої особи - Совєтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, - в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - [PERSON], - в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала, судові повідомила, що відповідачем вже сплачуються аліменти на її утримання, доки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у розмірі 800 гривень до [INFO], та аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1000 гривень. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. У судовому засіданні було встановлено, що в вересні 2005 року позивач [PERSON] познайомилась із відповідачем [PERSON], і з цього часу вони стали зустрічатися, пізніше стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В вересні 2006 року позивач завагітніла. Пізніше вони не порозумілися і тому більше не підтримували ніяких стосунків. [INFO] позивач народила доньку - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження дитини в Книзі реєстрації народжень 01.06.2007 року зроблено відповідний актовий запис № 202 та батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Місцем реєстрації народження дитини [PERSON] є Совєтський відділ реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції /а.с.5/ Запис про батька зроблено за вимогами ст. 135 ч. 1 Сімейного Кодексу України, тобто за вказівкою матері дитини. Зазначений факт визнаний сторонами, тому не потребує доведенню у відповідності вимог ст. 61 ЦПК України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статями 126 та 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 СК України. Як вбачається з матеріалів справи, 3 липня 2009 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», факт зміни прізвища позивач підтвердила наданою копією свідоцтва про шлюб, що видане Совєтським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції 02.03.2010 року. Відповідач [PERSON] визнав своє батьківство стосовно малолітньої [PERSON], [INFO]. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність факту батьківства, визнаного відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про батьківство, материнство та стягнення аліментів», а саме п. 5 передбачено, що «спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття», п. 6 Пленуму передбачено, що «у тих випадках, коли батьком дитини записана конкретна особа, вимоги про визнання батьківства повинні розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про дану особу як батька з актового запису про народження дитини». На підставі ст. 134 Сімейного Кодексу України орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен внести відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видати нове свідоцтво про народження. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення того факту, що [PERSON], [INFO], дійсно є батьком дитини [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим необхідно внести зміни в актовий запис про народження дитини, записавши відповідача батьком. У судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, позивач в наступний час не працює, займається вихованням дитини, про що свідчать дані трудової книжки позивача /а.с.6/. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України передбачає спосіб такого утримання, один з яких - це сплата аліментів на утримання дитини за рішенням суду. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утримання інших дітей, непрацездатність чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи При цьому в ч. 4 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» зазначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до наданої копії постанови державного виконавця Совєтського ВДВС ММУЮ від 02.07.2012 року з заробітної платні [PERSON] на користь [PERSON] утримуються аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною - сином [PERSON], [INFO], трирічного віку - до [INFO] /а.с.13/. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії постанови державного виконавця Совєтського ВДВС ММУЮ від 02.07.2012 року з заробітної платні [PERSON] на користь [PERSON] утримуються аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття /а.с.14/. Згідно наданої довідки з місця роботи відповідача від 14.01.2014 року, [PERSON] працює в ТОВ «Енергокапітал» з 09.04.2012 року, заробіток останнього за попередні шість місяців складає 25162.66 гривень. При цьому з нарахованої заробітної платні відповідача утримуються аліменти у розмірі 1809.20 гривень щомісячно, за шість місяців було утримано з заробітної платні відповідача 10855.20 гривень на сплату аліментів, що складає 43% від нарахованого заробітку позивача /а.с.8/. Виходячи з наведеного аналізу матеріального становища сторін, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, повинен складати 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повнолітнього віку, що відповідає ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», адже сукупне утримання щодо сплати аліментів не перевищує 70% (43% та 25%, що загалом складає 68%) . Вимогами п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. До правової допомоги належать: 1) консультації та роз'яснення з правових питань; 2) складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; 3) правовий висновок; 4) медіація; 5) представництво; 6) виконання обов'язків захисника у процесі дізнання, досудового слідства та розгляду кримінальної справи у суді; 7) виконання обов'язків захисника при провадженні у справах про адміністративні правопорушення; 8) виконання обов'язків захисника при провадженні у справах про застосування заходів примусу; 9) інші послуги правового характеру, які не заборонені законом. В статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року N 4191-VI зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів на правову допомогу за складення позовної заяви у розмірі 500 гривень та представлення її інтересів адвокатом в суді в розмірі 2500 гривень. В підтвердження заявлених вимог надані: - квитанція до прибуткового ордеру 12-01/14 від 12.01.2014 року у розмірі 500 гривень /а.с.3/; - квитанція до прибуткового ордеру 14-01/14 від 14.01.2014 року у розмірі 2500 гривень /а.с.3/; - договір про надання адвокатських послуг від 14.01.2014 року, укладений між позивачем та адвокатом [PERSON] /а.с.9/; - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, що видане адвокатові [PERSON] /а.с. 10/; - витяг з Єдиного реєстру адвокатів України /а.с.11/. З 01.01.2014 року розмір мінімальної заробітної платні становить 1218 грн. на місяць. Згідно журналів судового засідання загальний час, витрачений на слухання цивільної справи за позовною заявою позивача за участю адвоката [PERSON] складає 1 година 10 хвилин, з урахуванням попереднього судового засідання. Відповідно до наданої калькуляції витрат на правову допомогу адвокатом [PERSON] було витрачено 2 години на підготовку та складання позову «про встановлення батьківства та стягнення аліментів» та позивачем було сплачено 500 гривень У зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача документально підтверджені витрати на правову допомогу: 500 гривень в якості компенсації витрат адвоката щодо підготовки та складення позову; 568.40 гривень в якості компенсації витрат на правову допомогу адвокату щодо представлення інтересів позивача в суді (487.20 гривень х 1 годину 10 хвилин), що відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України. Крім цього, з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сума судового збору на користь позивача в розмірі 243.60 гривень.

Outcome: partial