Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що з 18 червня 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили через протилежні погляди на шлюб та сімю, нерозуміння відповідачем сутності проблем, які виникають у їхньої дитини. Сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають з січня 2017 року. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно, майновий спір між сторонами відсутній, дитина залишиться проживати з нею. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 червня 2013 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 223. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Реуненко» (а.с. 20). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с. 21). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 18 червня 2013 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 223, дошлюбне прізвище позивача «Шляхтенко», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 248629 (а.с. 7). В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №449396 (а.с. 8). Дитина проживає з позивачем, про що свідчить довідка від 17.02.2017 видана Відділом житлово-комунального господарства (а.с. 9). Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, про що сторони не заперечували, надавши заяви відповідно про підтримання та визнання позовних вимог. Позивач стверджує, що спільно з відповідачем не проживають з січня 2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Реуненко».

Outcome: approved