Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №182 по вул. Кременчуцькій міста Олександрії Кіровоградської області. Позов обґрунтовує тим, що позивач є власником будинку №182, розташованого по вул. Кременчуцькій в м. Олександрії Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 19.06.2002 року серії АЕК №438692, виданого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №997 04.12.2004 року за номером 9610/72. Крім позивача у вищевказаному будинку зареєстрований та деякий час проживав її син [PERSON], [INFO], який в 2010 році на власний розсуд змінив місце проживання і його знаходження позивачу невідомо. Відповідач, який на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, фактично з 2010 року по теперішній час у вказаному будинку не проживає та не зявляється. Всі обовязки та матеріальні затрати по утриманню житлового приміщення виконує та несе лише позивач. Оскільки відповідач за вищевказаною адресою не проживає, в неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, а також з оформленням державної субсидії на сплату комунальних послуг, чим обєктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, про час, дату та місце судового засідання справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач вважаються таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин,\~суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст.\~ст. 224 - 226 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку №182 по вулиці Кременчуцькій в м. Олександрії Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.06.2002 року, виданого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №997. (а.с.7). З довідки №602, виданою головою квартального комітету вбачається, що в будинку №182 по вул. Кременчуцькій в м. Олександрії зареєстровані [PERSON], [INFO] (власник), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (невістка) та [PERSON], [INFO] (син), який з 2010 року не проживає. Відповідно до акта від 17.06.2017 року, складеного головою квартального комітету №4 в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], при обстеженні будинку №182 по вул. Кременчуцькій в м. Олександрії, встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але з 2010 року не проживає, на момент перевірки особисті речі відповідача відсутні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року\~у справі №6-709цс16, яка відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2\~ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в [INFO]. Дані про існуючу домовленість між ним та позивачем про більш тривалий термін користування житлом відсутні. Суд вважає, що, враховуючи той факт, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в житловому будинку № 182 по вулиці Кременчуцькій м. Олександрії Кіровоградської області, який належить на праві приватної власності позивачу, а також власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Outcome: approved