Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 08.10.2011 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Підставою розірвання шлюбу є те, що відповідач протягом усього часу їх подружнього життя ніде не працює та як наслідок, не бере участі у матеріальному забезпеченні сім'ї, в зв'язку з чим між ними почали виникати непорозуміння, які з часом тільки поглиблювались. Її намагання вмовити чоловіка знайти роботу, лише викликали з його сторони агресію, що виразилось у застосуванні до неї фізичного насильства. Вони зрозуміли, що мають різні характери, темперамент, та різні життєві позиції з питань побудови сімейних відносин та ставлення до дитини. Вони не мають спільних інтересів, не цікавлять один одного як особистості та свій вільний час проводять окремо. У них постійно виникають сварки та скандали, що призвело до того, що з середини березня 2014 року вони припинили спільне життя та проживають окремо. Подальше спільне проживання та примирення вважає неможливим. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини не мають. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, де вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проживають окремо з 15.03.2014 року, спільного господарства не ведуть. Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що позов визнає, проживають окремо з 15.03.2014 року, спору про поділ майна та місце проживання дитини немає. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2011 року. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], місце проживання якого після розірвання шлюбу, сторони визначили самі. Сторони спільне життя припинили з 15 березня 2014 року, так як у них постійно виникають сварки та скандали, оскільки відповідач протягом усього часу їх подружнього життя ніде не працює та як наслідок, не бере участі у матеріальному забезпеченні сім'ї. Намагання позивачки вмовити чоловіка знайти роботу, лише викликали з його сторони агресію, що виразилось у застосуванні до неї фізичного насильства. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вищезазначені обставини не спростовує, згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони подальше спільне проживання та примирення вважають неможливим. Спору щодо поділу майна та місце проживання дитини не мають. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved