Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що вона з 2010 року по 2014 року перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. За період перебування у цивільних незареєстрованих шлюбних відносинах у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина мешкає з нею та знаходяться повністю на її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 33 % з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 вересня 2014 року і до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що вона з [PERSON] з вересня 2014 року не проживають однією родиною, спільного господарства не ведуть, дитина мешкає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатною людиною, але в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання та виховання доньки не надає. Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи не з 01.09.2014 року, а з дати подачі позову до суду, і до досягнення дитини повноліття. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У ст. 150 СК України зазначені обов'язки батьків по вихованню і розвитку дитини «Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину». Згідно ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року і ратифікованої 27.02.1991 року «Держави-сторони визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батько(и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання (аліменти) стягуються у частині від доходу батька (чи) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). У відповідності зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно закону. В судовому засіданні встановлено, що у період з 2010 року по 2014 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період перебування у цивільних незареєстрованих шлюбних відносинах у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком записано відповідача - [PERSON]. На теперішній час дитина мешкає з позивачкою, яка несе усі витрати на утримання дитини самостійно, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Але, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 33 % з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2014 року і до досягнення доньки повноліття є безпідставними, оскільки позивачка не довела ті обставини, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вони були безрезультатними, і їх не одержала у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, що відповідач не піклується про дитину та не надає матеріальну допомогу на утримання та виховання доньки. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 01.10.2014 року і до досягнення донькою [PERSON] повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial