Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить 6/11 частин будинку [ADDRESS], інші 5/11 частин даного будинку належать [PERSON]. В 2008 році [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом до неї про визначення порядку користування будинком та уточнення ідеальних долей, в свою чергу позивач подала до суду зустрічний позов про поділ будинку та земельної ділянки. З метою забезпечення позову по вказаній справі було накладено арешт на будинок [ADDRESS]. Позивач зазначає, що в 2016 року вона звернулася, до нотаріальної контори для оформлення договору дарування належних їй 6/11 частин вищевказаного будинку, про те нотаріусом їй було повідомлено, що постановою відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції від 07.09.2009 року, в рамках цивільної справи, було накладено арешт на даний будинок. Позивач посилається на те, що на даний час рішення суду вступило в законну силу, тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву в якій, просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, направив до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника ВДВС та винести рішення на розсуд суду. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 6/11 частин житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору Дарування №591 від 05 березня 2009 року. (а.с. 21-22). Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до Інформаційної довідки 66662742 від 26.08.2016 року, на підставі постанови б/н відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції від 07.09.2009 року, накладено арешт на 5/11 та 6/11 частин житлового будинку № [ADDRESS], власниками яких є [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна від 10.11.2009 року № 9230490 та № 9230512. (а.с.40-41). Між тим, як стверджує позивач, факт накладення арешту порушує її права на розпорядження та користування майном. Крім того, відповідно до довідки №03.3-22/6594-8 від 09.06.2016 р. наданої відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та книги обліку станом на день відповіді відкритих виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебували та не перебувають. (а.с.20). Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог. За викладених обставин, ніяких законних підстав для обмеження прав користування і розпорядження частиною житлового будинку позивача не має, тому суд вважає за можливе позов задовольнити та скасувати арешт на 6/11 частин будинку [ADDRESS].

Outcome: approved