Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 4273 гривні 63 копійки за період з 01 лютого 2016 року по 01 серпня 2016 року. На обґрунтування позову посилається на те, що Широківським районним судом Дніпропетровської області 30 квітня 2014 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення ним повноліття. У зв'язку з тим, що з 01 лютого 2016 року по 01 серпня 2016 року відповідач не виконував обов'язків по утриманню дитини, то виникла заборгованість по аліментам на утримання дитини. З посиланням на ст. 196 СК України позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] року в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за період з 01 лютого 2016 року по 01 серпня 2016 року в розмірі 4273 гривні 63 копійки, а також судовий збір сплачений нею при зверненні з позовом до суду в розмірі 640 гривень 00 копійок. Позивач [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.124 зворот), в судове засідання 05 травня 2017 року не з'явилася, надавши суду заяву (а.с.130,131), згідно якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки про виклик до суду (а.с.125), в судове засідання 05 травня 2017 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача - [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 06 грудня 2016 року (а.с.32), згідно письмової заяви прохав здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, прохав відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що аліменти відповідачем [PERSON] на утримання сина сплачуються, але із запізненням, оскільки він офіційно не працює, отримує мінливий, не регулярний дохід від надання транспортних послуг, а стягнення з нього пені лише збільшить його заборгованість та суттєво вплине на його матеріальний стан та матеріальний стан його родини, де також є на утриманні неповнолітня дитина. Просив долучити до матеріалів справи довідку з відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, згідно якої станом на 05 січня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів у відповідача [PERSON] відсутня (а.с.132,133). Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.126 зворот), в судове засідання 05 травня 2017 року не з'явився, надавши суду заяву, згідно якої просили здійснювати розгляд справи без участі представника ВДВС (а.с.128). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року Широківським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно починаючи з 11 березня 2014 року і до досягнення ним повноліття (а.с.44-45). Судом встановлено, що 29 жовтня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження ВП №45253478 (а.с.46) з виконання зазначеного виконавчого листа. Судом також встановлено, що за період з 01 лютого 2016 року по 01 червня 2016 року відповідач [PERSON] не здійснював сплату аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON], а лише в липні 2016 року ним було сплачено 600 гривень 00 копійок згідно довідки Солонянського районного відділу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області (а.с.104). Таким чином [PERSON] з лютого 2016 року по серпень 2016 року здійснив сплату на користь [PERSON] аліментів на загальну суму 600 гривень на утримання сина (а.с.129), що свідчить про часткову їх сплату та про наявність заборгованості по аліментам за період з 01 лютого по 01 липня 2016 року. З огляду на вказане, відповідно до вимог ст. 196 СК України наявні правові підстави для покладення на платника аліментів відповідальності за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) за період з 01 лютого по 01 липня 2016 року. Згідно останніх правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 1 липня 2015 року (справа №6-94цс15), від 16 грудня 2015 року (справа №6-2696цс15) зазначено, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно наведеного в позовній заяві розрахунку, пеня (неустойка) від суми несплачених аліментів на утримання сина [PERSON] за кожен день прострочення станом за період з 01 лютого 2016 року по 01 серпня 2016 року становить 4273 гривні 63 копійки, в той же час в мотивувальній частині позову, позивачкою надано розрахунок з січня 2016 по червень 2016 року, що є суперечливим. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що за період з 01 лютого по 01 липня 2016 року заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини платника аліментів, а доказів протилежного суду не надано, тому наявні правові підстави для нарахування пені за вказаний період за прострочення сплати аліментів, відповідно до вимог ст. 196 СК України. Доказів наявності заборгованості за липень 2016 року суду не надано, а згідно довідки ВДВС відповідач сплатив аліменти за липень в розмірі 600 гривень 27 липня 2016 року (а.с. 129), тобто заборгованості за липень 2016 року у нього немає. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому суд, не враховує позицію позивача, що періодом прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] є період з 01 лютого 2016 року по 01 серпня 2016 року, та вважає не обґрунтованими надані нею розрахунки пені, проведені наступним чином: січень 2016 року - несплачена сума аліментів 600 грн. - пеня (1%) 6 грн. х 182 дні = 1092 гривні, сума неустойки (пені); лютий 2016 року - несплачена сума аліментів 600 грн.; пеня (1%) 6 грн. х 153 днів = 916 гривень - сума неустойки (пені); березень 2016 року - несплачена сума аліментів 600 грн.; пеня (1%) 6 грн. х 122 днів = 732 гривні - сума неустойки (пені); квітень 2016 року - несплачена сума аліментів 600 грн.; пеня (1%) 6 грн. х 92 дні = 552 гривні - сума неустойки (пені); травень 2016 року - несплачена сума аліментів 1068 гривень; пеня (1%) 10,68 грн. х 61 день = 651 гривня 48 копійок - сума неустойки (пені); червень 2016 року - несплачена сума аліментів 1065 грн.; пеня (1%) 10,65 грн. х 31 день = 330 гривень 15 копійок - сума неустойки (пені). В той же час, згідно зазначених вище правових висновків Верховного суду України передбачено інший порядок розрахунку неустойки як відповідальності відповідача за прострочення сплати аліментів за рішенням суду: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що неустойку за прострочення сплати аліментів за рішенням суду у даній цивільній справі необхідно розрахувати в наступному порядку: лютий 2016 року - 600 х 29 х 1% = 174 гривні 00 копійок; березень 2016 року - 600 х 31 х 1%= 186 гривень 00 копійок; квітень 2016 року - 600 х 30 х 1% = 180 гривень 00 копійок; травень 2016 року - 600 х 31 х 1% = 186 гривень 00 копійок; червень 2016 року - 600 х 30 х 1% = 180 гривень 00 копійок, а всього - у сумі 906 гривень 00 копійок. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача [PERSON], як платника аліментів за рішенням суду необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] як стягувача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2016 року по 01 липня 2016 року в розмірі 906 гривень 00 копійок, а в задоволенні решти позову необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на корись держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати під час звернення з позовом до суду. На підставі ст. 196 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial