Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її батькові - [PERSON], який помер [INFO], належала земельна ділянка площею 0,86665 га, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Вказує, що за життя батько своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування є вона (позивачка) та її мати - [PERSON], дружина померлого (третя особа у справі). Спадщину після смерті [PERSON] вони з матір'ю прийняли, оскільки на час смерті такого постійно проживали з ним. Однак, в позасудовому порядку оформити свої спадкові права не мають можливості, оскільки оригінал вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку було втрачено спадкодавцем, у зв'язку із чим позивач змушена звертатися до суду із цим позовом. Зазначає, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 17.06.2016року за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину вищевказаної спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,86665 га, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивача не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області (правонаступника Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області) у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не з'явився проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, у судове засідання не з'явився проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася та не повідомила про причини своєї неявки, а також не надіслала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності чи відкладення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача). До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку загальною площею 0,86665 га, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 31.08.2004 року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №71/2015, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубара О.С., за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є дружина померлого - [PERSON] (третя особа у справі) та його дочка - [PERSON] (позивач у справі), які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України обоє вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б претендували на спадщину, немає. 17.11.2015 року спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубара О.С. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) ЗАТ «Дружба, що на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, розміром 1,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі, по ? частці за кожним. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (втрату оригіналу вищевказаного державного акту) спадкоємці не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 17.06.2016року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину вищевказаної спірної земельної ділянки площею 0,86665 га в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] аналогічно звернулася до суду із зазначеним позовом про визнання за нею іншої 1/2 частини вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 31.08.2004 року; копією довідки, виданої Пнікутською сільською радою Мостиського району Львівської області №2078 від 06.10.2016року; копією спадкової справи №71/2015, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубара О.С. після смерті [PERSON], копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 17.06.2016року та іншими матеріалами справи. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved