Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 4 по вулиці Ак.Корольова, 3, в м. Ужгород та зняти відповідача з реєстрації за зазначеною адресою, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2011 року, яку придбала у відповідача, однак остання всупереч умовам договору не знялася з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача за даною адресою є перешкодою для позивача як власника. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач до суду не зявилася, заперечень проти позову не представила, була повідомлена належним чином через оголошення в газеті «Новини Закарпаття» № 63 (4528) від 07.06.2016 року, завчасно. Представник третьої особи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. Оскільки, сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. З наданих доказів встановлено: З договору купівлі-продажу від 06.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON]А, зареєстрованого в реєстрі за № 5170 вбачається, що позивач придбала у відповідача квартиру [ADDRESS] та є її власником. Зазначене також підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав № 32583975 від 20.12.2011 року та копією витягу з Державного реєстру правочинів № 10751833 від 06.12.2011 року. Після укладання зазначеного договору купівлі-продажу відповідач не знялася з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Згідно довідки комунального підприємства «Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 8» від 01.02.2016 року № 251 та відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області, відповідач [PERSON] зареєстрована в [INFO]. Відповідно до п. 7 вищезазначеного договору купівлі-продажу, особи, котрі проживають і (або) зареєстровані в квартирі на момент укладення цього договору, не заперечують проти виселення (зняття з реєстрації) з квартири в строки, встановлені цим договором. Таким чином, судом встановлено, що на даний час відповідач продовжує бути зареєстрованим в [INFO], але фактично там не проживає. Згідно ст. 71 ЖК УРСР за наймачем чи членом його сімї протягом шести місяців відсутності зберігається право користування жилим приміщенням; член сімї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у разі його відсутності понад 6 місяців без поважної причини, згідно ст. 72 ЖК УРСР. Такі ж правила встановлені і стосовно осіб, що проживали в жилому приміщенні, належному особі на праві приватної власності (ст. 167 ЖК). Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Власник у відповідності до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності. Оскільки, наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою не дозволяє позивачці розпоряджатися своєю власністю, крім того, вона змушена нести витрати по сплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, суд вважає можливим усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 4 по вулиці Ак.Корольова, 3, в м. Ужгород. Що ж стосується частини позовних вимог про зняття відповідача [PERSON] з реєстрації в зазначеній квартирі, то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов'язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 71, 72, 167 ЖК України, ст. ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: partial