Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] [INFO] та який помер [INFO] року , таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та скасувати свідоцтво про право на спадщину житловий будинок [ADDRESS], видане 01.03.2017 року Кропивницькою державною нотаріальною конторою №1 серія та номер :1-154 на ім»я [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та в обгрунтуцвання позову зазначила, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно: квартиру, розташовану в [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS]. За життя [PERSON] розпорядилася належним їй на праві власності майном, склавши на ім'я [PERSON] - сина заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В., 04 листопада 2011 року за реєстровим номером 2926-2928. [INFO] року, під час відбування покарання в Роменській виправній колонії в Сумській області № 56 [PERSON] помер. З метою реалізувати свої спадкові права після смерті батька звернулася в установлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, перед закінченням строку на прийняття спадщини, збираючи документи для оформлення спадщини, від працівників Бережинської сільської ради та сусідів стало відомо, що будинок №169 по вул. Гагаріна в с Бережинка продається невідомими особами. З метою встановити обставини щодо можливого продажу будинку сторонніми особами змушена була звернутися за юридичною допомогою. 02 березня 2017 року було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якої стало відомо, що 01.03.2017 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 видано свідоцтво про право на спадщину (на житловий будинок № 169) на [PERSON]. Потім, з реєстру судових рішень було встановлено, що 25 листопада 2016року Кіровським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення, яким встановлено факт проживання [PERSON] [INFO], однією сім'єю більше п'яти років з [PERSON], яка померла [INFO] року, тобто з 2008 року по день смерті [PERSON], [INFO] року включно. Адвокат позивача зазначила, що нотаріальні дії вчиняються згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Мінюстом 22.02.2012 року (далі по тексту «Порядок»). Так, згідно п. 3.21 Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Даний пункт повністю узгоджується з ст. 1268 ЦК України. Відповідно п3.22 Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Таким чином, відмітка у паспорті про місце реєстрації особи свідчить про її постійне місце проживання за вказаною адресою. Батько [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, для відбуття покарання, тимчасово вибув до Роменської виправної колонії, при цьому його постійне місце проживання не змінювалося. Вказується, що у правових позиціях ВСУ щодо вирішення справ про спадкування зокрема роз'яснюється, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, де особа не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вважає, що батько [PERSON], будучи зареєстрованим за однією адресою з [PERSON], не подаючи заяву про відмову від спадщини, здійснив фактичне прийняття спадщини після її смерті. Згідно ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 Кодексу. [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], видача свідоцтва [PERSON] про право на спадщину після смерті [PERSON] є помилковою, а тому просить задовольнити позов повністю та стягнути сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали та надали заперечення проти позову та зустрічний позов про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 2009 року по день смерті [PERSON]. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно, а саме - 1/4 ч. Квартири, розташованої в [ADDRESS], що належить спадкодавцю на підставі акта приватизації на право власності. За життя спадкодавець склала заповіт, яким заповіла усе своє майно [PERSON], який помер 12.09.2016 року під час відбування покарання. [PERSON] на день смерті була самотньою людиною та потребувала сторонньої допомоги, за якою [PERSON] здійснювала постійний догляд, як за членом сім'ї. Особисто здійснювала догляд за спадкодавцем, допомагала їй у побуті, купувала їй ліки, після смерті здійснила поховання. За життя [PERSON], [PERSON] за її довіреністю отримувала пенсію, сплачувала комунальні платежі. Всі мешканці будинку можуть підтвердити факт її піклування та проживання з [PERSON] Згідно копії паспорту громадянина України - [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS]. [PERSON] хоча й була зареєстрована за адресою [ADDRESS], однак проживала разом із [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де в ст. 3 зазначено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальдої_одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; \ Абзац третій статті 3 із змінами, внесеними згідно із Законом N 5492-VI ( 5492-17) від 20.11.2012) Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; Місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальної установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; \ Абзац п'ятий статті 3 в редакції Законів N 1673-VII ( 1673 18 ) від 02.09.2014, N 888-VIII ( 888-19 ) від 10.12.2015 \ Згідно ст. 13 вищезазначеного Закону вільний вибір місця проживання обмежується щодо: осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; [PERSON] був зареєстрований за адресою Кіровоград, [ADDRESS]. Однак за вказаною адресою не проживав, оскільки довготривалий час знаходився в Роменській виправній колонії УДПтСУ в Сумській області №56, де 11.09.2016 року під час відбування покарання помер, а тому не може вважатись таким, що прийняв фактично спадщину та просить задовольнити зустрічний позов, оскільки у позивача та [PERSON] виникли фактичні сімейні стосунки приблизно з 2008 - 2009 року, саме тоді, коли у неї в сім'ї були великі проблеми, коли велося слідство проти сина [PERSON]. Згідно вироку апеляційного суду Кіровоградської області від 26 липня 2010 року [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 115 КК України та був позбавлений волі строком на 10 років. З цього часу, [PERSON] була самотньою людиною і потребувала сторонньої допомоги. [PERSON] почала спілкуватись та фактично пожиттєво утримувати її, почала проживати разом з нею. [PERSON] здійснювала за нею постійний догляд, як за членом сім'ї. Особисто здійснювала догляд за спадкодавцем, допомагала їй у побуті, купувала їй ліки, після смерті здійснила поховання. В судовому засіданні адвокат відповідача зазначила, що пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7, визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім»ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. [PERSON] з 2005 року у зареєстрованому шлюбі з іншою особою не перебуває. Даний факт має юридичне значення, оскільки це є підставою для оформлення юридичних документів і дає можливість реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті [PERSON].

Outcome: partial