Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу між сторонами, який було розірвано 10 червня 2008 року, у них є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина є повнолітньою, однак навчається на денній формі у ДНУ ім. О. Гончара, а тому є необхідність у стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини, які він припинив добровільно сплачувати з 01 жовтня 2018 року. 29 грудня 2018 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву згідно якого позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Зазначив, що 01 жовтня 2010 року він уклав другий шлюб, від якого має ще одну дитину - [PERSON], [INFO], яка також перебуває на його утриманні. Враховуючи викладене, просить стягувати з нього 1/6 частину заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, за умови продовження навчання у цей період на користь повнолітнього [PERSON]. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2019 року до розгляду цивільної справи у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON]. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов повністю. Відповідач визнав позовні вимоги частково та просив стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, за умови продовження навчання у цей період. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] просив позов задовольнити. Вислухавши сторони, третю особу, дослідивши докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 10 червня 2008 року (а.с.4). Позивач та відповідач по справі є батьками третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Згідно довідки ДНУ ім. О. Гончара від 07 листопада 2018 року, [PERSON] є студентом денної форми навчання та навчається на другому курсі (а.с.6). Згідно ч.ч.1,2 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За наявності визначених законом підстав: досягнення третьою особою повноліття, продовження навчання, потреба третьою особою у зв'язку з продовженням навчання у матеріальній допомозі та можливість надання такої допомоги відповідачем, враховуються судом та згідно приписів ч.ч.1,2 ст. 199 Сімейного кодексу України призводять до того, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти позивачу на утримання третьої особи на період навчання до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього ж кодексу, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Між сторонами є спір щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання третьої особи, отже аліменти підлягають стягненню з нього за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів на утримання третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд враховує, що згідно ч.ч.1,2 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надавання утримання другим з батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина, син [PERSON], [INFO] самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров'я. Відповідач має задовільний стан здоров'я; є працездатною особою, офіційно працевлаштований; має малолітню доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої сплачує 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% місячного прожиткового мінімуму на одну особу відповідної соціальної і демографічної групи населення, встановленому щодо дитини законодавством України на дату виплати (а.с.20,21). За ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів є надмірним, і такими, що відповідають як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону будуть аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини за минулий час з 01 жовтня 2018 року, а не з дати подання позову до суду, задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено вжиття заходів щодо отримання аліментів та неможливості їх отримати з 01 жовтня 2018 року і до звернення з позовом до суду. Заперечення відповідача щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на користь позивача, а не на користь самої дитини, судом також до уваги приймаються з огляду на наступне. Частиною 3 ст. 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В даному випадку до суду звернулася мати, з якою проживає син, а тому аліменти на утримання повнолітньої дитини підлягають стягненню з відповідача саме на користь позивача. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial