Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 30.08.2010 року зареєстрували шлюб з відповідачем. За період подружнього життя у них народились дочки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з червня 2013 року, оскільки їх думки не співпадають та вони мають різні погляди на життя та сімейні цінності. З лютого 2013 року, тобто ще до народження другої дитини, в їх сім'ї почались часті сварки, оскільки вони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань, внаслідок чого втратили повагу один до одного. Зазначає, що як пізніше з'ясувалось, причиною вищевказаних сварок - стала подружня зрада з боку її чоловіка. Намагання позивачки зберегти сім'ю виявились безрезультатними, оскільки відповідач почав проживати з іншою жінкою з якою уже тривалий час таємно зустрічався. За таких обставин вважає, що дії відповідача суперечать нормам моралі та принижують її честь та гідність, а тому збереження шлюбу та примирення з відповідачем вважає неможливим. Спільне господарство між ними не ведеться; між ними досягнуто згоди з питання утримання дітей та їх місце проживання. Спору про поділ майна не мають. Позивач подала заяву, де вказала, що просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує та у разі повторної неявки відповідача не має заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи, відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного життя мають неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], питання щодо місця проживання та утримання дітей після розірвання шлюбу, вирішено між подружжям у добровільному порядку. Згідно позовної заяви сторони спору про поділ майна не мають, припинили подружнє життя з червня 2013 року, проживають окремо та спільне господарство не ведуть, оскільки відповідач допустив подружню зраду та фактично створив іншу сім'ю з іншою жінкою, позивач та відповідач втратили взаєморозуміння. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 243,60грн., що підтверджується доданою до позову квитанцією №k23/8/80 від 08.05.2014 року, а тому понесені позивачкою судові витрати, суд стягує з відповідача.

Outcome: approved