Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~про встановлення\~факту батьківства\~та визнання\~права на\~спадщину,\~покликаючись на\~те,\~що починаючи\~з 1993\~року його\~батько та\~мати \~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~спільно проживали\~однією сім`єю\~без реєстрації\~шлюбу та\~вели спільне\~господарство.\~Під час\~їх спільного\~проживання,\~ [INFO] у\~них народився\~син \~ [PERSON] ,\~проте у\~свідоцтві про\~його народження\~відомості про\~батька записані\~зі слів\~матері.\~За час\~життя [PERSON] \~визнавав себе\~його батьком.\~Він називав\~ [PERSON] \~батьком і\~відносився до\~нього як\~до батька,\~а [PERSON] ,\~в свою\~чергу,\~відносився до\~нього як\~до сина,\~отже він\~як спадкоємець\~першої черги,\~має право\~на спадщину.\~Після його\~народження у\~1996\~році,\~батьки спільно\~його виховували\~та матеріально\~утримували.\~Також згідно\~листва Комунальної\~3-тьої\~міської поліклініки\~міста Львова\~від 01\~серпня 2017\~року №\~539\~та від\~16\~березня 2018\~року №\~186,\~в 1993\~році згідно\~комп`ютерною базою\~даних поліклініки,\~була відкрита\~амбулаторна картка\~на прізвище\~ [PERSON] \~1960\~року народження,\~яка зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Останній раз\~мати зверталась\~у КЗМП\~26\~лютого 1998\~року,\~що підтверджує\~проживання [PERSON] \~та [PERSON] \~за однією\~адресою починаючи\~з 1993\~року.\~Зі свідоцтва\~про хрещення\~ [PERSON] \~вбачається,\~що 09\~березня 1996\~року у\~ [PERSON] було\~здійснено таїнство\~Хрещення та\~миропомазання [PERSON] .\~Згідно вказаного\~свідоцтва,\~батьком [PERSON] \~являється [PERSON] ,\~а матір`ю\~ [PERSON] .\~Згідно листа-відповіді\~храму Пресвятої\~Тройці від\~09\~липня 2018\~року,\~9\~березня 1996\~року у\~храмі Пресвятої\~Тройці було\~здійснено таїнство\~Хрещення та\~ [PERSON] .\~У вказаній\~відповіді також\~зазначено,\~що згідно\~церковних відомостей\~храму [PERSON] ,\~батьком [PERSON] \~являється [PERSON] ,\~а матір`ю\~ [PERSON] .\~Згідно договору-замовлення\~на організацію\~та проведення\~поховання від\~11\~серпня 2016\~року та\~свідоцтва про\~поховання від\~11\~серпня 2016\~року,\~вбачається,\~що похованням\~ [PERSON] \~займалася [PERSON] . Вказані докази, в їх сукупності, підтверджують батьківство [PERSON] відносно [PERSON] так як ними підтверджено спільне проживання його матері та батька [PERSON] , ведення ними спільного господарства до народження дитини, спільне виховання та утримання ними позивача до його повноліття, а також визнання [PERSON] свого батьківства відносно нього. Позивач, також надавши пояснення як свідок, та представник позивача, у судовому засіданні, позовні вимоги підтримали, давши аналогічні пояснення. В судовому засіданні відповідач та її представник позов заперечили та пояснили, що позивачем не було надано жодних письмових доказів кровної спорідненості між ним та [PERSON] . Факт зачаття позивача саме від [PERSON] в судовому засіданні встановлений не був, оскільки жодних доказів такого надано не було, жоден із свідків про такі обставини справи не повідомляв. В судовому засіданні так і не було встановлено факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] до та після народження позивача. Згідно показів свідків, [PERSON] допомагав по домашнього господарства, проте таке може вчиняти будь-яка особа з різних причин. Крім цього, наявність будь-яких відносин між [PERSON] і [PERSON] , про які знали їхні знайомі, не можуть свідчити про факт батьківства над позивачем. Переконливим доказом відсутності батьківства щодо позивача з боку [PERSON] є відсутність шлюбних відносин між ним та [PERSON] . Позивач не надав жодного оригіналу фотографій з батьком, інших речей, які він отримав від [PERSON] . Покази свідків, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги не можуть братися до уваги, оскільки у них відсутні будь-яких конкретні факти, які б безспірно вказували на батьківство [PERSON] по відношенню до позивача. Визнавати батьківство лише на одних показах свідків є неможливим, оскільки в такому випадку будь-хто може стати сином чи дочкою іншої особи, з якою він мав певні відносини і привівши для цього декількох свідків. Для цього повинні бути безспірні письмові докази, які б підтверджувались показами свідків, адже батьківські відносини не можуть бути в повній мірі констатовані оточуючими людьми через їх різноманітність та значну поширеність між людьми, які в дійсності не є родичами. Вважають, що позовні вимоги є безпідставними і не підлягають до задоволення, а тому просять в задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою від 17 листопада 2017 року, судом вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою від 11 грудня 2018 року, судом призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою від 04 квітня 2019 року, судом призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою від 04 грудня 2019 року, судом призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою від 14 серпня 2020 року, судом відмовлено у призначенні судово молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою від 04 вересня 2020 року, судом призначено додаткову судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою від 26 серпня 2020 року, судом відмовлено у призначенні додаткової судової молекулярно-генетичної експертизи. Третя особа та представник співвідповідача, у судове засідання не з`явились, хоча належно були повідомлеіа про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна розглядати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 березня 1996 року, позивач [PERSON] народився [INFO] у м. Львові, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №188, батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . / т. 1, а.с. 8/ Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на наведене, покликання позивача та його представника на СК України, як підстави для встановлення факту батьківства за рішенням суду, є помилковими, оскільки суд, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинен виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, а тому враховуючи, що позивач [PERSON] народився [INFO] /т. 1, а.с. 8/, тобто до 1 січня 2004 року, до спірних правовідносин слід застосовувати відповідні норми КпШС. Відповідно до ст. 53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 серпня 2016 року, [PERSON] , якого позивач вважає своїм батьком, помер. / т. 1, а.с. 13/ Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 червня 2007 року, відповідач [PERSON] народилась [INFO] у м. Львові, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №9908, батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . /т. 1, а.с. 107/ Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/277 від 01 липня 2019 року встановити генетичні ознаки гістологічних препаратів трупа [PERSON] не вбачається можливим у зв`язку з недостатньою кількістю та деструктивними змінами ДНК, та не встановлено кровного споріднення між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] / т. 1, а.с. 218/ Як зазначено у висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 14/45 від 27 березня 2020 року висловитись про можливість біологічної спорідненості як позивача [PERSON] , так і відповідача [PERSON] з померлим [PERSON] /конкретизовано експертом [PERSON] у судовому засіданні/, не вбачається можливим у зв`язку з не встановленням генетичних ознак тканини у гістологічному архіві з останнього. / т. 1, а.с. 37/ Також, експертним дослідження від 04 січня 2021 року чітко встановлено, що комбінований індекс родинних зв`язків сторін [PERSON] та [PERSON] становить 0,550576649 нижчий 1.00. Це означає відсутність родинних зв`язків та є недостатнім показником стверджувати, що дані особи є біологічними братом та сестрою по батьківській лінії. /т. 2 а.с. 99/ З огляду на наведене, суд вважає, що всупереч норм ст. 53 КпШС, позивачем та його представником, під час судового розгляду справи, не доведено факт спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю позивача [PERSON] і [PERSON] до народження позивача, покликання позивача та його представника про те, що з 1993 року його мати [PERSON] та [PERSON] проживали разом на [ADDRESS] , підтримували фактичні шлюбні відносини з 1993 року, вели спільне господарство, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки суду не надано жодних документів реєстрації, як [PERSON] так іпозивач за вказаною адресою, будь-яких доказів спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю позивача [PERSON] та [PERSON] до народження позивача суду не надали. Покликання сторони позивача на лист Комунальної 3-тьої міської поліклініки від 01 серпня 2017 року, у якому йдеться про відкриття у 1993 році амбулаторної картки [PERSON] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , як на доказ реєстрації матері позивача за даною адресою, суд до уваги не бере, оскільки вказаний документ виданий не уповноваженим органом реєстрації фізичних осіб та будь-яка довідка медичного закладу не може достовірно підтверджувати таку інформацію. Жодно іншого належного доказу з даного приводу, суду надано не було. Крім того, позивачем та його представником, під час судового розгляду справи, не доведено факту спільного виховання чи утримання [PERSON] і [PERSON] позивача, покликання позивача та його представника на те, що [PERSON] та позивач постійно підтримували відносини, спілкувались, проводили разом вихідні дні, він утримував і виховував позивача, завжди поздоровляв з днем народження, називав сином, допомагав у вирішенні побутових проблем, надавав матеріальну допомогу, суд оцінює критично, оскільки стороною позивача не надано а судом не отримано письмових доказів, які б достовірно підтверджували зазначені факти та такі є виключно твердженнями осіб зацікавлених у позитивному, для них, вирішенні спору. Також, суд не бере до уваги та відхиляє, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні, про те, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , оскільки [PERSON] і [PERSON] вели спільне господарство, проживали разом з 1993 року, [PERSON] постійно називав позивача сином, проводив з ним багато часу, вони були візуально схожі, оскільки дані свідчення не доводять факту, що [PERSON] являвся біологічним батьком позивача [PERSON] , не підтверджують з достовірністю визнання [PERSON] батьківства щодо позивача, а лише свідчать про прихильне ставлення [PERSON] до позивача. Крім того, зазначені пояснення свідків, не можуть бути розцінені судом як докази, що достовірно підтверджують визнання [PERSON] батьківства щодо позивача, оскільки відсутні будь-які письмові докази, які б підтверджували зазначені факти. Суд вважає безпідставними покликання позивача та його представника на свідоцтво про Хрещення позивача, лист храму Пресвятої Трійці від 09 липня 2018 року, де батьком позивача вказано [PERSON] та договору замовлення на організацію та проведення поховання від 2016 року укладеного [PERSON] /т. 1 а.с. 11, 14, 142/, як на докази, що обґрунтовують позовні вимоги позивача, оскільки зазначені документи не доводять факту, що [PERSON] спільно проживав та вів спільне господарство з матір`ю позивача до народження позивача, або спільного виховання чи утримання ними позивача, з достовірністю не підтверджують визнання [PERSON] батьківства щодо позивача. Отже, під час судового розгляду справи, позивачем та її представником не надано жодних доказів спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю позивача [PERSON] і [PERSON] до народження позивача [PERSON] , спільного виховання чи утримання ними позивача, або інших доказів, що з достовірністю підтверджують визнання [PERSON] батьківства щодо позивача [PERSON] , а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивач та його представник, під час судового розгляду справи, не довели ті обставини, на які вони посилались, як на підстави своїх вимог. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем та його представником не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved