Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2010 року та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно 700 гривень 00 коп. до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі - [PERSON]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2010 року з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 300 гривень, щомісячно, до повноліття сина. За рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 листопада 2010 року з відповідача до 05 листопада 2011 року стягувались аліменти на утримання позивача, як дружини, до досягнення дитиною трирічного віку. На даний час сину виповнилось 7 років, він ходить до школи і витрати на його утримання збільшились і аліментів у розмірі 300 гривень не достатньо, тим більше, що аліменти присуджені ще у 2010 році, а прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років з 1 вересня 2015 року визначений у розмірі 1455 гривень. Відповідач добровільно збільшувати розмір аліментів на утримання сина не бажає, іншої допомоги на його утримання не надає, тому позивач звернулася до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що не має фінансової можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі оскільки не працює, має на утриманні батьків, крім того має великі витрати на оплату газопостачання щодо опалення будинку. Просив в задоволенні позову - відмовити. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2010 року (справа № 2-6060/2010 року) з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень 00 коп., до повноліття сина. Відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження Серії 1-ВЛ № 118907, видане 29 травня 2008 року Південноміською радою Харківського району Харківської області, запис № 23 від 29.05.2008 року. Відповідно до довідки № 615 від 09 жовтня 2015 року, що видана Утківською селищною радою Харківського району Харківської області, [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом із нею проживає син [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2010 року. Суду в якості доказі надані: рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року про стягнення з відповідача та користь позивача аліменти на її утримання як дружини, до досягнення дитиною трирічного віку до 04 травня 2011 року; акт Нововодолазької селищної ради від 13 листопада 2015 року, що складений зі слів [PERSON] та свідків, відповідно до якого за адресою: Харківська область, селище [PERSON], вулиця Кошевого, 43, проживають: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року встановлений у розмірі 1455,00 гривень. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, з урахуванням наданих доказів та пояснень сторін, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], і за рішенням суду з 16 серпня 2010 року зобовязаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень. Враховуючи, що на день розгляду справи дитина досягла семирічного віку, прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року встановлений у розмірі 1455,00 гривень, суд вважає, що визначений судом розмір аліментів на підставі ч. 1 ст. 192 СК України, підлягає збільшенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягувати, щомісячно на утримання сина 700 гривень, що складає суму трохи меншу ніж ? частина прожиткового мінімуму для дитини віком сім років (1455:2=727 гривень 50 коп.), при цьому суд враховує, що позивач і відповідач не працюють, обидва мають батьків пенсіонного віку і знаходяться в рівних умовах, тому повинні нести рівні витрати по утриманню дитини. При розгляді справи суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться батьки пенсіонери і він несе витрати по платі газопостачання на опалення будинку і вважає їх надуманими і такими, що не мають значення для справи, оскільки сам відповідач не заперечував, що батьки отримують пенсію, а наявність інших грошових зобовязань не звільняють батька від обовязку утримувати малолітнього сина, тим більше, що основний тягар матеріального забезпечення сина несе позивач. Судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved