Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом, який був уточнений, до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.10.2018 року вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п. 12 Договору купівлі-продажу квартири від 01.10.2018 року, сторони договору [PERSON] та [PERSON] домовилися, що продавець [PERSON] до 22.10.2018 року проведе зняття реєстрації місця проживання. Однак, всупереч умовам договору станом на момент звернення з даним позовом до суду, відповідач не провів зняття реєстрації місця проживання. Відповідач не проживає в даній квартирі з моменту підписання договору купівлі-продажу квартири від 01.10.2018 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартир немає. Позивач неодноразово зверталась в телефонному режимі до відповідача з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання, однак відповідач посилається на брак часу і перебування за межами області та періодично за кордоном, однак не заперечував щодо виселення в судовому порядку. На підставі наведеного просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщеням в квартирі [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності, та не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно змісту ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 01.10.2018 року (а.с.5-6), посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], що також підтверджується і Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7). Згідно довідки про склад сім'ї № 1125 від 22.11.2018 року, виданої ТзОВ «Жео Сервіс-Житло» (а.с.8-9), в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову [PERSON] діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивач, як власник будинку, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача [PERSON], який не проживає за вказаною адресою та втратив право на його користування. Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved