Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що 19.09.2003 року на Товарній біржі «Ольвія» між нею та Херсонською обласною спілкою споживчих товариств був укладений договір купівлі-продажу 50/100 частини домоволодіння по вул. Садова, 33 в м. Херсоні. Згідно умов договору позивач набула право власності на домоволодіння з моменту підписання договору та подальшому нотаріальному посвідченню договір не підлягає. Позивач є добросовісним набувачем, якою виконано всі умови договору та яка фактично набула право власності на нерухоме майно, проте за відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу позбавлена права розпоряджатися своїм майном. У звязку з викладеним просить визнати за [PERSON] право власності на 50/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Садова, 33, та складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м. Представник позивача в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 19.09.2003 року на Товарній біржі «Ольвія» між Херсонською обласною спілкою споживчих товариств (Облспоживспілка) та [PERSON] було укладено договір № 293/к купівлі-продажу 50/100 частини житлового будинку літ «А», що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Садова, 33, який зареєстрований на товарній біржі в Журналі № 2 реєстрації біржових угод, реєстраційний №293/к., що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9206606 від 08.12.2005 року. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, виданого 23.05.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 114. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на «Макарова». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КГ №055481 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, їй прізвище після реєстрації розірвання шлюбу залишено «Макарова». У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки договір між сторонами було укладено 19.09.2003 року, то правовідносини сторін регулюються нормами ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963 року), якщо одна з сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, оскільки сторони домовились про умови договору, і відбулося повне виконання договору, але відповідач своєчасно взяті на себе зобов'язання про нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу не виконав, тому позивач змушена була звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним, так як у позивача виникає підстава для набуття права власності з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним та з вимогою про визнання за нею права власності на домоволодіння, оскільки іншим шляхом неможливо за відсутністю правовстановлюючих документів оформити право власності на нерухоме майно та належним чином зареєструвати, тому що право власності позивач набуває на житловий будинок після державної реєстрації нерухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У звязку з чим, суд вважає за можливе задовольнити позов, що негативно не вплине на права та інтереси сторін та інших осіб, оскільки позивач не має можливості реалізувати своє право у повному обсязі, а саме отримати свідоцтво на право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного, ст. 49 ЗУ Про власність, ст.ст. 47, 334 ЦК України (1963 року),

Outcome: approved