Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що з 11 березня 2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають пятьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 24 березня 2008 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімя не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на шлюб та сімю. Сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають з 2011 року. Крім того, з 2014 року вона проживає з іншим чоловіком. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно, майновий спір та спір про місце проживання дітей між сторонами відсутній. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 березня 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 142. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Салахова». Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити (а.с. 24). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення (а.с. 17). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що він дійсно є батьком зачатої дитини [PERSON] та просив позов задовольнити (а.с. 25). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач та відповідач перебувають у шлюбі зареєстрованому 11 березня 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 142, дошлюбне прізвище позивача «Пересипкіна», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 003131 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають пятьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 24 березня 2008 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 9-13). Діти проживають з позивачем. Позивач стверджує, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки вони втратили почуття любові та взаємоповаги, мають різні погляди на шлюб та сімю, з 2011 року не підтримують шлюбні відносини та не проживають однією сімєю, про що не заперечував відповідач надавши заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Як встановлено, позивач з 2014 року проживає з іншим чоловіком [PERSON] третя особа по справі, від якого чекає дитину та ним визнано батьківство зачатої дитини [PERSON], про що свідчить його заява (а.с. 25). Примирення та збереження сімї неможливе. Зазначені обставини ніким не оспорюються. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Салахова».

Outcome: approved