Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

позивачі 22 вересня 2016 року звернулися до суду з позовом, зазначивши, що вони є спадкоємцями за законом після смерті їх матері [PERSON], яка померла 06 листопада 1999 року. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 94 по вул. Щоголєва м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. При зверненні до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини вони отримали відмову, оскільки правовстановлюючі документи на будинок були видані на ім'я спадкодавця вже після її смерті. За життя [PERSON] придбала на підставі договору купівлі-продажу будинок № 94 по вул. Щоголєва, на земельній ділянці зі згоди виконкому вона збудувала новий будинок та господарські побудови, однак лише розпочала підготовку необхідних документів на оформлення права власності, однак 06.11.1999 р. померла. Після її смерті вони, спадкоємці, продовжили проживати та користуватися будинком, займаючись оформленням документів. В 2002 році будинок було введено в експлуатацію згідно акту державної технічної комісії та 07 жовтня 2002 року вони отримали свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння на імя матері, право власності було зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ». Тому позивачі просять визнати за ними право власності по ? частині за кожним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 06 листопада 1999 року на домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Щоголєва, буд. 94 та складається з житлового будинку Д-1 загальною площею 74,3 кв.м., сараю А, літньої кухні Б, гаражу Е, сараю Ж, вбиральні З, душу И, парканів № 1, замощення ІІ, водо колонки ІІ, зареєстроване на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 07 жовтня 2002 року виданого виконкомом Довгинцівської районної у місті ради (а.с. 2-3). Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на задоволенні вимог з підстав, викладених в позові (а.с.47,48). Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надійшов відгук голови Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] про слухання справи за відсутності представника виконкому, заперечень щодо вимог не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.46). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] (а.с. 9-11 копії свідоцтв про народження, укладення шлюбу). 06 листопада 1999 року [PERSON] померла (а.с. 12 копія свідоцтва про смерть). Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Після смерті матері позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 18 травня 2016 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9 копія постанови). В обґрунтування відмови нотаріусом зазначено, що правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Щоголева, буд. 94 було видано на імя померлої 06 листопада 1999 року [PERSON] вже після її смерті (а.с.13 копія постанови). Так, домоволодіння № 94 по вул. Щоголєва в м. Кривому Розі Дніпропетровської області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 07 жовтня 2002 року (а.с. 14 копія свідоцтва), На момент смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс України 1963 року. Відповідно до статті 548 ЦК України 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 549 ЦК України 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Прийняття частини спадкового майна означає прийняття спадщини в цілому. Згідно тексту постанови державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 18 травня 2016 року, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 167/2000, а отже позивачі вчасно подали заяву про прийняття спадщини після смерті матері. На момент реєстрації права власності діяв Цивільний кодекс України 2003 року Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~2003 року кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~\~2003 року кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 328 ЦК України 2003 року встановлено,що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно пункту першого частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме … право власності на нерухоме майно. Право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за [PERSON], про що в Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 13.05.2003 р. зроблено запис № 58597 в книзі № 23дод-378 (а.с. 15 копія витягу) Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~2003 року спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України 2003 року). Відповідно до положень частини пятої статті 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною третьою статті 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом девять частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, передбачено, що однією із підстав державної реєстрація права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи наявні в справі письмові докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги щодо визнання за позивачами права власності по 1/2 частці за кожним в порядку спадкування за законом на домоволодіння № 94 по вул. Щоголєва в м. Кривому Розі Дніпропетровській області, оскільки право власності на домоволодіння оформлене за померлою [PERSON], однак в звязку з тим, що оформлення відбулося після смерті [PERSON], спадкоємці позбавлені можливості оформити належним чином свої спадкові права.

Outcome: approved