Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просить визнати виконавчий напис від 02.02.2018, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрованого в реєстрі за №201 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №26251019176466 від 29.01.2014 на суму 21288 грн. 29 коп., таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що в оспорюваному виконавчому написі зазначено, що проводиться стягнення вимог ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», за період з 25.01.2017 по 25.01.2018, сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 6937 грн. 15 коп., прострочена заборгованість за процентами 10639 грн. 92 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту 3323 грн. 30 коп., строкова заборгованість за процентами 387 грн. 92 коп. Разом з тим, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, процентів за користування кредитом у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без врахування думки та позиції позивача як сторони за кредитним договором та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Крім цього, нотаріус провів стягнення за період з 25.01.2017 по 25.01.2018, який нічим не обґрунтований та безпідставний, так як відповідно до умов договору карткового рахунку №26251019176466 строк користування овердрафтом становить 36 місяців, тобто договір діє до 29.01.2017, отже відповідач просить стягнути заборгованість, яка виникла практично після закінчення строку дії договору та за період більш ніж чотири роки. Вказана сума процентів 11027 грн. 84 коп., при процентній ставці 24% річних, зазначеній у договорі, може бути нарахована за період більш ніж 4 роки, але у виконавчому написі зазначено, що борг нараховано за 1 рік, що є неможливим при такій процентній ставці. Враховуючи наведене, оскільки нотаріус не перевірив обґрунтованості права вимоги, безспірності вимог банку до боржника, з розрахунку заборгованості, наведеному у виконавчому написі не вбачається коли виникла заборгованість, період, за який така стягується, а також суми заборгованості по тілу кредиту та процентах не відповідають умовам договору, на підставі якого здійснено виконавчий напис, тому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 04.04.2019 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім цього, ухвалою від 04.04.2019 постановлено заяву [PERSON] про забезпечення позову задовольнити; зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 02.02.2018, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрованого в реєстрі за №201 про стягнення з боржника [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь стягувача Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829, адреса: м.Київ, вул.Андріївська, 4) заборгованості за кредитним договором №26251019176466 від 29.01.2014 на суму 21288 грн. 29 коп. (двадцять одна тисяча двісті вісімдесят вісім гривень двадцять дев`ять копійок), яке здійснюється у виконавчому провадженні №56173506 приватним виконавцем Виконавчого округу м.Києва Вольф Тетяною Леонідівною. Відповідач та треті особи, у встановлений ухвалою суду від 04.04.2019 строк, правом на подання відзиву та пояснень на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, не скористалися, відзиву та пояснень на позовну заяву, жодних інших документів, суду не скерували. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п.3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641 св 18), які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судом встановлено, що 02.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №201, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №26251019176466 від 29.01.2014 на суму 21288 грн. 29 коп. Як вбачається зі змісту вказаного виконавчого напису (а.с.7) проводиться стягнення вимог ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», за період з 25.01.2017 по 25.01.2018, сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 6937 грн. 15 коп., прострочена заборгованість за процентами 10639 грн. 92 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту 3323 грн. 30 коп., строкова заборгованість за процентами 387 грн. 92 коп. Разом з тим, з представленої позивачем копії договору карткового рахунку (оферти) №26251019176466 від 29.01.2014 (а.с.8) вбачається, що строк користування Овердрафтом, ліміт якого 8000 грн., становить 36 місяців, процентна ставка за користування Овердрафтом при здійсненні інших дебетових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафту (в межах ліміту), а також несанкціонованим Овердрафтом становить 24% річних, що свідчить про невідповідність умовам кредитного договору суми заборгованості по тілу кредиту та процентах, вказаної у виконавчому написі за період з 25.01.2017 по 25.01.2018. Крім цього, з розрахунку заборгованості, наведеному у виконавчому написі не вбачається коли саме виникла заборгованість, що позбавляє суд можливості перевірити чи з дня виникнення права вимоги не минуло більше трьох років. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, не представлено суду жодних доказів на спростування вказаних доводів позивача щодо неправильності розрахунку заборгованості, на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені (а.с.4, 6) судові витрати, що становлять 1152 грн. 60 коп. судового збору. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 3000 грн. витрат за правничу допомогу, оскільки всупереч вимогам ч.3 ст.137 ЦПК України позивач не подала детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є потрібною умовою для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Outcome: approved