overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що 11.08.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя не склалося, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач - визнає. У відповідності до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1090, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Однак внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, що передбачено ст. 113 Сімейного кодексу України. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом в якому зазначила, що 16.05.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя не склалося, проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позовні вимоги визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.1998 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 538, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ТП № 051239. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Сахневич». Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом в якому зазначила, що 21.08.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя не склалося, постійно виникають непорозуміння та сварки. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]» та дитину залишити проживати з позивачем. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що 26.08.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя не склалося, відповідач нехтує сімейними цінностями, постійно виникають суперечки та скандали, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з позивачем, стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому однією з позовних вимог є розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 15 липня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть та однією сім'єю фактично не проживають. Збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу є [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, а також з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи інші обставини життя подружжя, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу належить задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб 15 липня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 448 (а.с.18). Під час шлюбу сторін у них [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.19). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами у справі склалися негативні стосунки, оскільки сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, наміру зберігати сім'ю не мають, а відтак збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Визнання шлюбу відповідачем не порушує охоронюваних законом прав та інтересів жодних осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому посилається, на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва від 07.03.2013 року. За вказаною адресою зареєстрована [PERSON] Остання за вказаною адресою не мешкає, жодної її речі в квартирі немає. Теперішнє місцезнаходження відповідачки їй невідоме. Позивач несе витрати по сплаті за комунальні послуги та всі необхідні платежі, відповідач за вказаною адресою не проживає. Реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, змушує нести додаткові витрати за комунальні платежі, чим порушує її майнові права. Просить визнати відповідача, такою що втратила право користування квартирою №15 по вул.40 років Жовтня,122 у м.Херсоні. У судове засідання позивач не з»явилась, але надала заяву в якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах зазначених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання, належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши представлені докази, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, із наступних обставин: Згідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до свідоцтва від 07.03.2013 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.03.2013 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно акту про непроживання фізичної особи за місцем реєстрації ОСББ «40 років 122» від 04.08.2015 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає понад 2 років, майно яке їй належить в даній квартирі відсутнє. Суд вважає, у судовому засіданні встановленим, що відповідач не проживає в [INFO] більше одного року без поважної причини, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому посилається, на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.03.1997 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2004 року. За вказаною адресою зареєстрований чоловік її онуки - [PERSON] Позивач несе витрати по сплаті за комунальні послуги та всі необхідні платежі, відповідач за вказаною адресою фактично не проживає з 2010 року, оскільки рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 30.10.2012 року шлюб між її онукою та відповідачем розірвано. Його речі в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, змушує нести додаткові витрати за комунальні платежі, чим порушує її майнові права. Просить визнати відповідача, таким що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах зазначених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не з'явився причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши представлені докази, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, із наступних обставин: Відповідно до ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.03.1997 №1 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.12.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.12.2004 року № 6110693 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно до довідки №493 від 25.03.2014 року наданої КП «Дніпровський» [PERSON]-позивачка, [PERSON] - онука позивачки, [PERSON]-правнук, [PERSON]- колишній чоловік онуки, зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Згідно до пояснень свідків [PERSON]та [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що вони є сусідами позивача, колишній чоловік її онуки [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2010 року, місце його знаходження їм невідомо. Суд вважає, у судовому засіданні встановленим, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] більше одного року без поважної причини, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому посилається, на те, що їй на праві власності належить квартира №66 в житловому будинку №40 по Кіндійському шосе в м.Херсоні, на підставі договору дарування квартири від 23.10.2015 року. За вказаною адресою зареєстрований її брат [PERSON] Позивач несе витрати по сплаті за комунальні послуги та всі необхідні платежі, відповідач за вказаною адресою фактично не проживає з вересня 2013 року. Реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, змушує нести додаткові витрати за комунальні платежі, чим порушує її майнові права. Просить визнати відповідача, таким що втратив право користування квартирою №66 в житловому будинку №40 по Кіндійському щосе в м.Херсоні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах зазначених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не зявився, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши представлені докази, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, із наступних обставин: Відповідно до ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до договору дарування квартири від 23.10.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2015 року [PERSON] є власником квартири №66 в житловому будинку №40 по Кіндійському шосе в м.Херсоні. Відповідно до довідки від 26.10.2015 року наданої директором КП «Дніпровський» в квартирі №66 в житловому будинку №40 по Кіндійському шосе в м.Херсоні зареєстровані [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON] З акту КП «Дніпровський» від 27.10.2015 року видно, що [PERSON], [INFO] прописаний в квартирі №66 в житловому будинку №40 по Кіндійському шосе в м.Херсоні, але не проживає в ній з вересня 2013 року. Показами свідків [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні підтверджується той факт, що брат позивачки [PERSON] не мешкає разом з сестрою в квартирі №66 в житловому будинку №40 по Кіндійському шосе в м.Херсоні. Його з вересня 2013 року ніхто не бачив і не знають де він на теперішній час знаходиться. Суд вважає, у судовому засіданні встановленим, що відповідач не проживає у квартирі №66 в житловому будинку №40 по Кіндійському шосе в м.Херсоні, більше одного року без поважної причини, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом в якому посилається на ті обставини. що згідно договору купівлі-продажу від 05.01.2011р. їй належить 53/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованих за адресою : [ADDRESS]. Інша частина будівлі - 47/100 належить відповідачам за позовом. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0.0568 га. На даний час житловий будинок між ними реально розподілений і кожен зі співвласників володіє належними їм приміщеннями, однак виникла необхідність юридично оформити порядок користування земельною ділянкою ніж ними. Просить в судовому порядку постановити рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками за порядком користування, який між нею та відповідачами склався за домовленістю.. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити та визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками за першим варіантом судової будівельно-технічної експертизи від 03.07.2014 р. Відповідачі не заперечують проти задоволення позовних вимог та запропонованого варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою між ними та позивачем. Вислухавши сторони дослідивши матеріали справи, матеріали експертизи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступного. Згідно ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 05.01.2011р. належить 53/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованих за адресою : [ADDRESS] Відповідачам за позовом належить 47/100 частин вказаного житлового будинку, відповідно до договору дарування від 19.10.2004р. Житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0.0568 га. На даний час між сторонами житловий будинок реально розподілений, відповідно рішенню Дніпровського районного суду м.Херсона від 22.11.1982р. Земельна ділянка знаходиться у користування сторін відповідно до наказу радгосп-заводу «Янтарний» №25 від 12.11.1985р. Однак на даний час виникла необхідність в юридичному оформленні порядку користування земельною ділянкою між сторонами. Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 03.07.2014р. запропоновано два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою. Сторони обрали перший варіант експертизи за вже визначившимся порядком користування між ними земельною ділянкою. Суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та визначити порядок користування спірною земельною ділянкою за 1 варіантом судової експертизи, оскільки вона складена за згодою сторін та за порядком який між ними склався. Даний варіант відповідає інтересам сторін та необхідним законодавчим нормам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між нею, [PERSON] , з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 01.10.1994 Відділом реєстрації актів громадянського стану Московської державної адміністрації м. Києва, актовий запис № 1113. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припиненні та спільне господарство не ведеться, у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами, відновлення подружніх відносин і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 01.10.1994 Відділом реєстрації актів громадянського стану Московської районної державної адміністрації м. Києва, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 1113, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved