Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивачі 09.08.2017\~ року звернулись до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності [PERSON], померлій 06.04.1996 року, [PERSON], [PERSON] житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7, про визнання за [PERSON] за правом набувальної давності право власності на 2/3 частини житлового будинку за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7, про визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7. З позовної заяви вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частині житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7 (колишня Червонофлотська, 7), який був побудований у 1980 році. На підставі рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області від 10.04.1975 року їм було відведено земельну ділянку площею 715,2 кв.м. та надано дозвіл на будівництво на вказаній земельній ділянці житлового будинку. Однак, ані [PERSON], ані позивачами не було належним чином оформлено право власності на побудований будинок та виготовлено правовстановлюючих документів. 06.04.1996 року померла [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою: [INFO] (колишня Червонофлотська, 7). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7. Вказану спадщину ніхто не прийняв. Позивач [PERSON] з моменту смерті [PERSON] відкрито та безперервно користувався її 1/3 частиною житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7. Позивачами проводились у вказаному будинку капітальні та поточні ремонти. [PERSON] підтримував в належному стані належну померлій [PERSON] 1/3 частину житлового будинку. Крім того, він обробляв прилежну до будинку територію, а також здійснював сплату комунальних платежів за вказаним будинком в цілому. Отже, [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито володів 1/3 частиною житлового будинку, належною померлій [PERSON], що розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7. Позивачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої просить провести засідання без його участі. На підставі письмових вищезазначених письмових заяв суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України\~ обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані\~ письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно копії виписки з рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради № 81 від 10.04.1975 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було дозволено знести та побудувати житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Червонофлотська, 7 площею 715,2 кв.м. Згідно рішення виконавчого комітету № 394 від 18.12.1997 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] було передано земельну ділянку площею 850 кв.м. за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Червонофлотська, 7. З інформаційного листа від 10.02.2016 року, виданого Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, вбачається, що згідно розпорядження Кілійського міського голови від 03.02.2016 року № 36/ А-2016 вулицю «Червонофлотська» було перейменовано на вулицю «Дружби». Відповідно довідки, наданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» № 339 від 05.07.2017 року право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7 (колишня Червонофлотська, 7), не зареєстровано, обєктів самочинного будівництва за вказаною адресою не виявлено. Згідно технічного паспорту, виготовленого 18.06.2013 року Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7 (колишня Червонофлотська, 7) складається з: літ. А житловий будинок загальною площею 81,2 кв. м., в тому числі житлової 42,8 кв.м., літ. Б гараж, літ. В літня кухня, літ. Г сарай, літ. Д убиральня, № 1-7, І надвірні споруди.\~\~Крім того, з технічного паспорту вбачається, що житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7 (колишня Червонофлотська, 7) був побудований в 1980 році. Відповідно до п. 2 [PERSON] Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків»земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків надаються з\~ земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду в безстрокове користування, а побудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовників. З\~п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства будівництва від 24.05.2001 р. №127, вбачається, що для садибних, дачних та садових будинків не вважається самочинним будівництвом індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 р. Крім того, згідно п. 3.1 розділу ІІІ\~Наказу\~ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Змін до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків\~ I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних\~ конструкцій та інженерних мереж» від\~ 13.06.2012\~ № 304, \~Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних)\~ житлових\~ будинків,\~ садових,\~\~ дачнихбудинків, господарських\~ (присадибних)\~\~ будівель\~\~ і\~ споруд,\~ прибудов\~ до\~ них,\~ які\~ не підлягають\~ прийняттю\~ в\~ експлуатацію,\~\~ вимогам\~\~ законодавства,\~ будівельних\~ норм,\~ державних\~ стандартів\~ і\~ правил,\~ зокрема для\~ потреб державної реєстрації прав власності на\~ нерухоме\~ майно,\~ є\~ технічний\~\~\~ паспорт,\~\~\~ складений\~\~ за\~\~ результатами\~\~ технічної\~ інвентаризації. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7 (колишня Червонофлотська, 7), не є самочинним будівництвом та належав\~ [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. 06.04.1996 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 08.04.1996 року зроблено запис № 131, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 08.04.1996 від 08.04.1996 року. На момент смерті [PERSON] проживала за адресою: [INFO]. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за вказаною адресою до теперішнього часу. Також він є споживачем комунальних послуг за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дружби, 7, що підтверджується довідкою № 240/03-827, наданою 09.08.2017 року ПАТ ЕК «Одесаобленерго», а також довідкою № 218 від 07.08.2017 року, наданою Кілійським комунальним підприємством «Світло». З акту депутата Кілійської міської ради Кілйського району Одеської області [PERSON] від 25.07.2017 року вбачається, що зі слів опитаних [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], та [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], на день смерті [PERSON] проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті [PERSON], [INFO], що проживає та зареєстрований за адресою: [INFO], заволодів часткою будинку, що належала померлій, та користується як своєю власністю до сьогоднішнього дня більше десяти років. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 49502845 від 18.10.2017 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 06.04.1996 року, спадкова справа не була відкрита, тобто спадкових прав на належне їй майно ніхто не оформлював. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 49502658 від 18.10.2017 року вбачається, що [PERSON], померла 06.04.1996 року, за життя заповітів не складала. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно [PERSON] пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей\~335,\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~Цивільний кодекс України \~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 [PERSON]) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Отже, враховуючи, що [PERSON] добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти 1/3 частиною житлового будинку, що належала [PERSON], померлій 06.04.1996 року, суд вважає за можливе визнати право власності за [PERSON] на вказану частину житлового будинку за правом набувальної давності. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих у справі доказів суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved