Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом та просила суд визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) право власності у порядку спадкування за законом після померлої 07.05.2016 [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,68 га, за рахунок земель колишнього КСП «Дніпровський тепличний комбінат» за межами населеного пункту на території Любимівської сільської ради, кадастровий номер 1221484000:06:056:0045. Визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) право власності у порядку спадкування за законом після померлої 07.05.2016 [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,12 га на території Слобожанської селищної ради, кадастровий номер 1221455800:02:003:0071. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Представник Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №610000 (виданого повторно) та свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] серії IV-КИ №271043. Після смерті 07.05.2016 року своєї матері [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,68 га, за рахунок земель колишнього КСП «Дніпровський тепличний комбінат» за межами населеного пункту на території Любимівської сільської ради, кадастровий номер 1221484000:06:056:0045; - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,12 га на території Слобожанської селищної ради, кадастровий номер 1221455800:02:003:0071. Я є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] і прийняла зазначену спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Спадкова справа була заведена 03.11.2016 року та зареєстрована в Спадковому реєстрі №59748316, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45650222 від 03.11.2016 року. Відповідно до частини 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог чинного законодавства [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] про прийняття спадщини. Проте, 14.01.2017 року [PERSON] отримала постанову державного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки відсутній документ, що встановлює право власності на спадкові земельні ділянки, а саме: Державних актів на право власності на землю. Матір позивача - [PERSON]С, отримавши у власність вищезазначені земельні ділянки, не зверталася за отриманням Державних актів на право власності на землю та не здійснювала державну реєстрацію своїх прав. Така відмова державного нотаріуса [PERSON] у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину порушує її права на об'єкти спадкування та унеможливлює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, право власності матері позивача [PERSON] на спірні земельні ділянки підтверджується наступними документами: *рішенням Слобожанської селищної ради №475-13/УП від 11.08.2016 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Слобожанської селищної ради. Одночасно цим же рішенням земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 1221455800:02:003:0071 передано їй безоплатно у приватну власність. *розпорядженням голови Дніпропетровської РДА №987-р від 29.04.2011 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передано у власність [PERSON] земельну ділянку (пай) №234 площею 0,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за рахунок земель колишнього КСП «Дніпровський тепличний комбінат» за межами населеного пункту на території Любимівської сільської ради, кадастровий номер 1221484000:06:056:0045. Проте, після отримання зазначених документів, матір позивача [PERSON] з невідомих їй причин так і не зареєструвала свої права власності у Державному земельному кадастрі та не отримала Державні акти на право приватної власності на землю. При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою, а відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно і неможливість її здійснення за особами, які померли, порушують моє право на отримання свідоцтва про право власності на спадщину. Як вбачається із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що я є спадкоємцем майна за законом і прийняла спадщину, інші особи не претендують на спадок, я маю право на визнання свого права приватної власності на спадкові земельні ділянки. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що відповідно до норм чинного законодавства, має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. [PERSON] була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку ст. 16 ЦК України, обравши способом захисту свого порушеного права - визнання права власності на спадкове майно, що повністю кореспондується з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 30.05.2008, а також численною судовою практикою, оскільки передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 30.05.2008 року за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку встановлено у повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved