Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила та посила звільнити її з роботи на посаді головного бухгалтера ТзОВ «Айті-Пласт» з 28.02.2017 року; стягнути з відповідач середній заробіток за час затримання розрахунку з 29.02.2017 року по 28.07.2017 року у сумі 16\~996 грн. 94 коп.; зобовязати директора товариства внести зміни до облікових даних платників податків; видати належним чином оформлену трудову книжку; внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та вилучити її як підписанта ТзОВ Айті-Пласт». При цьому посилається на те, що 27.02.2017 року вона подала заяву про звільнення за власним бажанням у звязку по догляду за дитиною до досягнення нею 14 віку. Проте станом на 24.03.2017 року її так і не було звільнено, її вимоги не виконані, коштів при звільненні не виплачено, тому вона була вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] надала суду слухати справу без її участі, просила суд уточнену заяву задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не зявився, на адресу суду письмово про причини неявки суд не повідомляв, заперечень проти позову суду не направив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. 04.02.2011 року позивача [PERSON] було прийнято на посаду головного бухглтера у ТзОВ «Айті-Пласт», що підтверджується наказом № 2/10 від 04.02.2011 року (копія трудової книжки а.с. 6). 27.02.2017 року позивач подала заяву про звільнення за власним бажанням у звязку по догляду за дитиною до досягнення нею 14 віку, яку директор товариства відмовився приймати, проте віддав трудову книжку без запису про звільнення. У звязку з цим позивач направила заяву про звільнення на адресу товариства поштовим цінним відправленням. Станом на день звернення до суду 24.03.2017 року [PERSON] так і не було звільнено, її вимоги не виконані, коштів при звільненні не виплачено. Ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України). Ч. 1 ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до положень розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі за текстом - Інструкція № 58), трудова книжка має видаватися працівникові, який звільняється, виключно в день звільнення і особисто. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. На підставі ст. 116 КЗпП України відповідач мав сплатити позивачу заробітну плату у розмірі 2\~576 грн. 00 коп. За правилами ст. 117 КЗпП України розмір середнього заробітку, що має бути відшкодований позивачу з весь час затримки по день фактичного розрахунку становить 12\~930 грн. 16 коп. Враховуючи викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача кошти у розмірі 16\~996 грн. 94 коп. Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved