Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них є спільний син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Позивач самостійно здійснює утримання неповнолітньої дитини, зокрема забезпечує її одягом та харчуванням, належними умовами для навчання та гармонійного розвитку, а також несе витрати щодо купівлі інших необхідних речей. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. Позивач не в\~ змозі самостійно здійснювати витрати по утриманню дитини, а тому звернулась до суду з відповідним позовом, який просить задоволити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила такий задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти необхіднсті сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина не заперечив, однак не погодився із заявленим позивачем у позовній заяві розміром аліментів. Пояснив, що офіційно працевлаштований в Західному РЕМ ПрАТ «Львівобленерго» на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж, на підтвердження чого надав суду копію посвідчення №5630, яка долучена судом до матеріалів справи. Додав, що розмір його місячної заробітної плати становить близько 13200 грн. без вирахування податків і зборів. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, суд вважає за можливе ухвалити рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, яким позов задовольнити частково виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження дитини. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 17.09.2018 року шлюб між сторонами розірвано. З матеріалів позовної заяви та пояснень позивача, даних в судовому засіданні, судом встановлено, що неповнолітній син, [PERSON] ,\~ [INFO] , проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Поряд з цим, відповідач у своїх поясненнях, даних в судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти необхідності сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини проголошує, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.182 СК України закріплено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно положень ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З пояснень відповідача, даних в судовому засіданні, встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований в Західному РЕМ ПрАТ «Львівобленерго» на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж та розмір його місячної заробітної плати становить близько 13200 грн. без вирахування податків і зборів Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, оскільки про протилежне він суд не повідомляв, визнання відповідачем необхідності сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, його офіційне працевлаштування та отримання офіційного доходу, а також законодавчо закріплений рівний обов`язок батьків по утриманню дітей, який відповідач в добровільному порядку у достатній мірі не виконує, та законодавчо передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з\~дня пред`явлення\~позову і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів, на думку суду, є достатнім та необхідним розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі суд не вбачає, окільки відповідач працевлаштований. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь держави 908,00 грн. судового збору, від сплати якого при зверненні до суду з позовом була звільнена позивач.

Outcome: partial