Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Маразліївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 08.02.2014 року, на земельну ділянку площею площею 3,89 гектарів в межах згідно з планом за №191, що розташована у масиві №52 на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Позивач у судовому засіданні не зявилася, в матеріалах справи є заява її представника, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08.02.2014 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №369245, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №220. Той факт, що померлий був батьком позивача підтверджується копією її свідоцтва про народження, та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, відповідно до якого остання присвоїла прізвище чоловіка. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка, площею 3,89 гектарів в межах згідно з планом за №191, що розташована у масиві №52 на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Вказана земельна ділянка належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №472845. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивач, що підтверджується відповіддю районного державного нотаріуса та копією спадкової справи №248/2014 до майна [PERSON]. Інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині немає. На час відкриття спадщини позивач проживала разом із спадкодавцем та була зареєстрована за адресою його місця проживання, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач не відмовлялася, а отже у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті батька та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Однак, не має можливості зареєструвати право власності на вказану спадкову земельну ділянку в порядку спадкування, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved