Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду, посилаючись на наступні обставини. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 29 квітня 1998 року між нею та відповідачкою и було укладено договір № 424/1 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Танкистів, 1-а. Договір був укладений на Миколаївській філії «Українська біржа нерухомості», записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 424/1 від 29.04.1998 року та зареєстрований 11.05.1998 року в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 13148. Працівники біржі завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки вона не має можливості розпорядитися купленою нею на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на теперішній момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вона змушена звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами в повному обсязі. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, судом про час і місце судового засідання була сповіщена через оголошення в газеті Рідне Прибужжя, а тому вважається повідомленою належним чином у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи- Миколаївська філія «Українська біржа нерухомості»- в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, ніяких заяв до суду не надав. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 424/1 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Танкистів, 1-а. Договір був укладений на Миколаївській філії «Українська біржа нерухомості», записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 424/1 від 29.04.1998 року. 11.05.1998 р. право власності на зазначений житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами було зареєстровано в Миколаївському МБТІ на імя [PERSON], та записано в реєстрову книгу за реєстровим № 13148. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: позивачка уплатила продавцю вартість житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, вселилася в жиле приміщення, зареєструвалася там та користувалися ним, а відповідачка отримала оплату договірної вартості житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, звільнила його від побутового майна та здійснили виселення з неї. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, жилого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved