Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що шлюб між сторонами припинений, та вони не проживають однією сім`єю; відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має можливість сплачувати аліменти як на дитину, так і на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною Позовна заява містить вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, а також 1/6 частки всіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно на утримання дружини до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. У судове засідання строни не з`явилися; надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач в окремо наданій суду заяві повідомила про те, що позов підтримує повністю, та просила його задовольнити; відповідач позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Як встановлено судом, сторони з 03.10.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 6) та є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Між батьками (сторонами) не досягнуто згоди щодо утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та права дружини на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дослідив докази в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки сторони не досягли згоди з означеного питання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини (дитина є малолітньою ( [INFO] ), дитина потребує утримання); 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (мати дитини не працює, перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суду не було надано доказів про статки позивача, позивач потребує утримання); 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (суду не було надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина); 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів (докази відсутні); 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (вказані витрати не доведені); 4) інші обставини, що мають істотне значення (визнання позову відповідачем). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Що стосується вимоги щодо стягнення 1/6 частини доходу відповідача на утримання дружини до досягненню дитиною трьох років, суд керується наступним. За ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу (ч. 1 ст. 76 СК України). Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення ( ч. 2 ст. 80 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Задовольняючи вимоги позову у повному обсязі, суд керується тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; відповідач визнав свій обов`язок щодо утримання дитини та не заперечував проти сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі, а також сплати 1/6 частинки свого доходу на утримання дружини до досягненням сином [PERSON] трьох років.

Outcome: approved