Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , який обгрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2003р. по 08.05.2013р. Мають спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які мешкають з нею та знаходяться на її утримання. З 2012 року відповідач вихованням дітей не займається, життям та їх здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає, участі у їх вихованні не приймає. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечень не має та вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні дітей, про що надала відповідний висновок. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив до суду не подав, а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухав пояснення позивача, дослідив надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно копії свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - їх батьками є позивач та відповідач по справі. Згідно копії рішення Краматорського міського суду від 24.04.2013р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Рішення набрало законної сили 08.05.2013р. Рішенням суду від 29.11.2016р. по справі 234/16497/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення ними повноліття. Згідно довідок Краматорського закладу загальної середньої освіти № 22 від 02.04.2019 № 01/04-21 та від 14.02.2019р. № 01/04-11, вихованням на навчанням дітей займається мати - [PERSON] . Батько дітей - [PERSON] життям дітей не цікавиться. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, [PERSON] має заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 31.03.2019р. в розмірі 73 528,25 грн. Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської Ради від 12.06.2019р. № 01-49/3293, орган вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його дітей. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини. Батько не спілкується з дочкою, її життям не цікавиться, вихованням та утриманням дитини не займається, відповідач повністю відсторонився від сина та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Наведене підтверджує факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому він підлягає позбавленню батьківських прав відносно дітей. В порядку ст.141 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні позову на підставі відповідної заяви.

Outcome: approved