Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про поділ об»єкту спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно як на самостійний об»єкт права власності, припинення спільної часткової власності посилаючись на те, що відповідно до договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 14 лютого 2009 року, що посвідчений приватним нотарусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А., [PERSON] отримала в дар 1/3 частину житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER]. Право власності на вказану 1/3 частину майна, що належить [PERSON], зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району», номер запису 276 в книзі 14. Відповідно до договору дарування від 13 травня 2011 року, що посвідчений приватним нотарусом Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А., [PERSON] отримала в дар 1/3 частину житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER]. Право власності на вказану 1/3 частину майна, що належить [PERSON], зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району», номер запису 276 в книзі 14. Отже, [PERSON] є власником 2/3 частини житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER]. Між позивачем і відповідачем склались надзвичайно конфліктні відносини, що виливається в постійні конфлікти та сварки, що не дозволяє в повній мірі кожному з них реалізовувати право користування і розпорядження належними їм частинами майна. Вказаний факт підтверджується рішеннями Полтавського районного суду від 19 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області, в яких детально розписано суть конфлікту щодо користування і розпорядження майном, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до висновку № 260/261/262/263 судової будівельної - технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 1625/3198/2012, що була виготовлена на замовлення [PERSON], наявна технічна можливість розділити житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], у відповідності до часток сторін у спільній частковій власності, та визначено порядок користування земельної ділянки загальною площею 0,17 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]. Рішенням Полтавського районного суду від 19.липня 2013 року у справі 1625/3198/12, що було залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 серпня 2013 року [PERSON] виділено в натурі 2/3 частини житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: в житловому будинку «А-1»: кімната 2-1, площею 19,4 кв.м., частину веранди ІІІ - площею 6,97 кв.м., літню кухню «Б», вбиральня «Ж», сарай «В», сарай «в», погріб «в1», колодязь «№1», огорожу «№2», ворота з хвірткою та визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER], відповідно до якого [PERSON] виділено в користування 1130 кв.м. вказаної ділянки. На виконання рішення суду [PERSON] здійснила передбачені перепланування, та замовила технічний паспорт у КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району», відповідно до якого її частка у спільній власності складається: в житловому будинку «А-1»: кімната 2-1, площею 19,4 кв.м., веранда ІІІ - площею 6,8 кв.м., літню кухню «Б», вбиральня «Ж», сарай «В», сарай «в», погріб «в1», колодязь «№1», огорожу «№2», ворота з хвірткою. Після проведення перепланувань, які були передбачені вищевказаним рішенням суду, [PERSON] звернулась до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції, однак там усно повідомили, що не можливо зареєструвати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER] як на самостійний об'єкт права власності, у зв'язку з відсутністю вказаного пункту в рішенні суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та прохав його задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, та вказав на те що невірно зазначено в позовній заяві замовника експертизи [PERSON], а повинно бути зазначено вірно, що замовником була [PERSON] і зазначив, що остання не повинна бути відповідачем а свідком. Суд, з'ясувавши думку сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що що відповідно до договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 14 лютого 2009 року, що посвідчений приватним нотарусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А., [PERSON] отримала в дар 1/3 частину житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER]. Право власності на вказану 1/3 частину майна, що належить [PERSON], зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району», номер запису 276 в книзі 14. Відповідно до договору дарування від 13 травня 2011 року, що посвідчений приватним нотарусом Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А., [PERSON] отримала в дар 1/3 частину житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER]. Право власності на вказану 1/3 частину майна, що належить [PERSON], зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району», номер запису 276 в книзі 14. Отже, [PERSON] є власником 2/3 частини житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER]. Між позивачем і відповідачем склались надзвичайно конфліктні відносини, що виливається в постійні конфлікти та сварки, що не дозволяє в повній мірі кожному з них реалізовувати право користування і розпорядження належними їм частинами майна. Вказаний факт підтверджується рішеннями Полтавського районного суду від 19 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області, в яких детально розписано суть конфлікту щодо користування і розпорядження майном, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до висновку № 260/261/262/263 судової будівельної - технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 1625/3198/2012, наявна технічна можливість розділити житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], у відповідності до часток сторін у спільній частковій власності, та визначено порядок користування земельної ділянки загальною площею 0,17 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]. Рішенням Полтавського районного суду від 19.липня 2013 року у справі 1625/3198/12, що було залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 серпня 2013 року [PERSON] виділено в натурі 2/3 частини житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: в житловому будинку «А-1»: кімната 2-1, площею 19,4 кв.м., частину веранди ІІІ - площею 6,97 кв.м., літню кухню «Б», вбиральня «Ж», сарай «В», сарай «в», погріб «в1», колодязь «№1», огорожу «№2», ворота з хвірткою та визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER], відповідно до якого [PERSON] виділено в користування 1130 кв.м. вказаної ділянки. На виконання рішення суду [PERSON] здійснила передбачені перепланування, та замовила технічний паспорт у КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району», відповідно до якого її частка у спільній власності складається: в житловому будинку «А-1»: кімната 2-1, площею 19,4 кв.м., веранда ІІІ - площею 6,8 кв.м., літню кухню «Б», вбиральня «Ж», сарай «В», сарай «в», погріб «в1», колодязь «№1», огорожу «№2», ворота з хвірткою. Після проведення перепланувань, які були передбачені вищевказаним рішенням суду, [PERSON] звернулась до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції, однак там усно повідомили, що не можливо зареєструвати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськми будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0,17 г, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий [NUMBER] як на самостійний об'єкт права власності, у зв'язку з відсутністю вказаного пункту в рішенні суду. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.1 ст.367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. Відповідно до ч.2. ст.367 Цивільного кодексу України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд вважає позові таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved