Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Малинівської громади Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON] яка померла [INFO] р. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, до складу якої входить вказаний житловий будинок. Після смерті [PERSON] Позивач спадщину прийняла фактично, оскільки на момент її смерті фактично проживала разом із нею. Також позивач просила встановити факт родинних відносин, оскільки є різниця у прізвищах - у неї «[PERSON]», у її померлої матері «[PERSON]» Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити (а.с. 19). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, від ного через канцелярію суду надійшла заяви про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 17). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла мати Позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з будинку № [ADDRESS], що належав померлій на підставі акту про закінчення будівництва та вводу до експлуатації від 08.07.1966 р. № 15 (а.с. 9). За життя [PERSON] заповіт не складала. Таким чином, спадкування після її смерті відбувається за законом. Спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця, є позивач, оскільки є її донькою. Після смерті матері позивач фактично прийняла зазначену спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном на підставі п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, та протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР, не заявила про відмову від спадщини, але не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно частини 1 статті 524 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як після смерті спадкодавця отримала свідоцтво про смерть матері, у неї на руках знаходяться документи на будинок, які підтверджують право власності померлої на будинок. Через неможливість оформити та юридично закріпити право власності на спадкове майно у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на будинок, позивач змушена звернутись до суду. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Окрім того судом було встановлено, що представлені документи, які підтверджують родинний зв'язок між Позивачем та її матір'ю мають певну невідповідність у написанні прізвища. З наданих суду матеріалів вбачається, що родинні відносини між [PERSON] та померлою [PERSON], як між донькою та матір'ю, підтверджуються наступними документами: свідоцтвом про народження [PERSON] батьками якої є рос. мовою - «[PERSON] и [PERSON]», витягом з державного реєстру актів цивільного стану № 00018377832 від 18.07.2017 р. про реєстрацію актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON], витягом з державного реєстру актів цивільного стану № 00014380384 від 29.08.2014 р. про реєстрацію актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Із роз'яснень, які містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців. Причиною, по якій Заявник не може оформити спадкове майно після смерті матері, є розбіжності у документах, які підтвердили б факт родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла [INFO] р., як між рідними матерю та донькою. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Іншим шляхом встановити факт неможливо, для заявника це має істотне значення для оформлення права на спадщину. Таким чином, вищевказані докази в сукупності підтверджують факт родинних стосунків. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved