Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що 18.03.2020 року вона звільнилася з роботи, у зв`язку з переведенням на іншу роботу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні з нею не був проведений остаточний розрахунок по цей час. Сума невиплаченої заробітної плати становить 58110,95грн. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір її середньоденного заробітку становить (4723,00+4723,00/160+167)х8= 231,09грн., де 4723,00грн., заробітна плата за січень 2020., 4723,00грн., - заробітна плата за лютий 2020 року, 160 та 167 кількість відпрацьованих годин в січні та лютому 2020 року, 8- тривалість робочого дня в годинах. Строк затримки становить з 19.03.2020 року по 08.11.2021 року - 411 дні за 5-денним робочим тижнем. Сума позовних вимог становить 231,09х411 = 94977,99грн., з подальшим утриманням податків. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до ст.117 КЗпП України, в сумі 94977,99грн., з подальшим утриманням податків та загальнообов`язкових платежів. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача - адвоката Ейсмонт Є.А. до суду надано заяву, в якій він зазначає, що позовні вимоги [PERSON] , він підтримує та просить справу розглядати без його участі та участі позивачки. Представник відповідача Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в судове засідання не з`явився, надали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що розмір середньоденної заробітної плати вирахуваний вірно і становить 231,09грн. При цьому, кількість робочих днів, за які стягується середній заробіток вказана не вірно - 411 робочих днів. Тоді як, згідно календарних графіків кількість робочих днів з 19.03.2020 року по 08.11.2021 року складає 410 днів за 5-денним робочим тижнем. Відповідно до абз.1 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.12.1995, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Отже, виходячи з вищезазначеного, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 231,09х410 = 94746,90грн., з послідуючим утриманням податків та обов`язкових платежів. Останній правовий висновок у спорах щодо стягнення середнього заробітку працівників, висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 року по справі №761/9584/15-ц, відповідно до якого, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати такі критерії, як: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. 05.05.2020 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми з Товариства на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 58110,95грн. Розмір середнього заробітку, що стягується позивачем становить 94746,90грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів. Товариство вважає, що сума середнього заробітку не є пропорційною до стягнутої попереднім рішенням суми заборгованості по заробітній платі позивача, яка майже в два рази перевищує суму заборгованості по заробітній платі. Затримка виплати заборгованості по заробітній платі виникла у зв`язку з тим, що з 2017 року Товариство перебуває в надзвичайно скрутному матеріальному становищі (заборгованість перед контрагентами та працівниками підприємства, арешти рахунків, збиткова діяльність Товариства). Сума середнього заробітку у розмірі 94 746,90 грн. не є співмірною до розміру майнових втрат працівника, оскільки жодних збитків ним не понесено (підтверджуючі докази в матеріалах справи відсутні). Суд має право зменшити розмір середнього заробітку, заявленого позивачем до стягнення. Зазначене право суду підтверджується актуальною практикою Верховного Суду з посиланням на постанову Великої Палати по справі №761/9584/15-ц, де суди, за різних фактичних обставин зменшували суму стягнення середнього заробітку з 2 до 8,36% від первісно заявленої суми. Отже, по даній справі, враховуючи сталу та актуальну практику Верховного Суду, застосувавши принципи співмірності та справедливості, розмір середнього заробітку підлягає пропорційному зменшенню, тому не може перевищувати 7863,99грн. (8,3% від загальної суми середнього заробітку за період з 19.03.2020 року по 08.11.2021 pоку, яка складає 94746,90грн.). Просять суд зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 7863грн. 99коп. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом установлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 18.03.2020 року позивач звільнилася з роботи, у зв`язку з переведенням на іншу роботу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці АТ «Сумське НВО» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Відповідно до положень ст.43 Конституції України та ст.2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством. Частиною 1 ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст.117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В день звільнення позивачу AT «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість, та, відповідно, він має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. 05 травня 2020 року Ковпаківським районним судом м.Суми було ухвалено рішення, яким стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 58110грн.95коп. Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 травня 2020 року набрало законної сили. Вказане рішення суду до цього часу не виконано та заборгованість по заробітній платі на рахунок позивачки не надходила. Період затримки розрахунку при звільненні позивачки становить 410 робочих днів на час звернення з позовом до суду (з 19.03.2020 року по 08.11.2021 року), а сума середнього заробітку становить 94746грн.90коп. при середньоденному заробітку 231грн.09коп. Однак, виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі позивача - 58110грн. 95коп., за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно з ст.117 КЗпП України, тому враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року №716/9584/15-ц, суд вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у меншому розмірі, ніж просить позивачка. Встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України. Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 35000грн. (з суми середнього заробітку підлягають стягненню податки та обов`язкові платежі). Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 949,78грн. судового збору. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково в сумі 35000грн., отже з відповідача Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] підлягає стягненню 350грн. в відшкодування судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial