Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер її син [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Вказує, що 23.10.2013 [PERSON] склав заповіт, яким заповідав [PERSON] , або у випадку неприйняття ним спадщини, [PERSON] , все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось. В подальшому за позовом позивача, вказаний вище заповіт було визнано недійсним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2016. Позивач зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею [PERSON] першої черги за законом, інших спадкоємців немає. В шестимісячний строк позивач звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в зв`язку з чим було заведено спадкову справу. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та запропоновано звернутися до суду за визнанням права власності. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги. 18.03.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 20.03.2019 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 21.06.2019 судом здійснено запит до нотаріальної контори щодо надання спадкової справи. 20.09.2019 до суду від Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа. Ухвалою від 19.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матірю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.6). Відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 31.07.2015, квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві власності за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Трестом «Київміськбуд-2» 27.07.1995, розпорядження № 300, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 26.07.1995 р. за реєстровим № 4873 в реєстровій книзі д. 148-224 (а.с.9) . 30.07.2015 позивач звернулася до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та у зв`язку з чим стало відомо, що згідно заповіту від 23.10.2013 [PERSON] заповів [PERSON] , або у випадку неприйняття ним спадщини, [PERSON] , все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось (а.с.75,79) Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2016 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання заповіту недійсним було задоволено. Визнано недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] від 23.10.2013 (а.с.10-13). Постановою Київського апеляційного суду від 12.12.2018 вищезазначене рішення залишено без змін (а.с.14-17). Як вбачається з листа ПрАТ «Трест «Київміськбуд -2» від 17.01.2018 № 0059, дублікат свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] виданий не може бути, оскільки даний будинок на балансі підприємства не перебуває, та будь-які документи щодо цього будинку відсутні (а.с.103) Як вбачається з матеріалів спадкової справи, листом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації від 01.02.2019 № 108/29-91 повідомлено про неможливість видати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки при передачі даного будинку з відомчої до комунальної власності територіальної громади Солом`янського району м. Києва приватизаційні справи не були передані (а.с.102). Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернулася до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак 22.02.2019 отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.47). У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за можливе визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved