Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів за захистом своїх прав. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За адресою квартири зареєстровані відповідачі по справі. При цьому останні не проживають в квартирі з моменту реєстрації. Після уточнення позовних вимог (а.с.10) просить суд усунути перешкоди у здійснення права власності, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не прибула. Надала письмову заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути без її участі, не заперечує винесення заочного рішення (а.с.16). Відповідачі до суду не прибули, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.15). Заперечень проти позову, заяв про причини неявки чи розгляд справи за відсутністю відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою позивача, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19 травня 2009 року. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с.17). Згідно з даними, що містяться в домовій книзі, в квартирі з 13 січня 2005 року зареєстрована [PERSON], а з 21 січня 2005 року - [PERSON] (а.с.18-19). Відповідно до актів обстеження від 22 квітня 2015 року (а.с.3) та від 24 червня 2015 року (а.с.4), складених ЛКП «Княже Місто», [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS], не проживають з моменту реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового приміщення на підставі договору дарування. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідачі в спірному жилому приміщенні не проживають, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажають, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved