Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Соснівської сільської ради, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що членами колгоспного двору в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Соснівської сільської ради. [INFO] [PERSON] помер, а його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном та була відкрита спадкова справа №215/2012. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповітне розпорядження, яким заповідала все своє майно [PERSON] [INFO] померла [PERSON] . Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яким булла відкрита спадкова справа №479/2012. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домогосподарство, а тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Соснівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позовних вимог не заперечують. Представник Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до п. 1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованих та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Соснівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 12.05.2020 року №285 будинковолодіння в [ADDRESS] , згідно погосподарської книги №8 особовий рахунок № [NUMBER] відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина. Земельна ділянка станом на 01.07.1990 року площею 0,45 га і на даний час не приватизована. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року належало [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/2 кожному. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 02.04.2002 року зроблено запис за №12, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] помер у 2002 році, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори від 21.01.2021 року згідно матеріалів спадкової №215/2012 спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] прийняла за законом, шляхом фактичного прийняття його дружина [PERSON] . Згідно довідки Соснівської сільської ради на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав удвох із дружиною [PERSON] 27.04.2012 року на ім`я [PERSON] видавалось свідоцтво про право на спадщину на майновий пай. За положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] проживаючи на день смерті з спадкодавцем, прийняла спадщину після його смерті. На випадок своєї смерті [INFO] [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смертей 01.06.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №9, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки Соснівської сільської ради від 12.05.2020 року №286 [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] одна. В Гадяцькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №479/2012 до майна померлої [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Відомості про інших спадкоємців відсутні. Інвентаризаційна оцінка домоволодіння в цілому була проведена 19.05.2017 року, про що свідчить копія Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , проведеної ПП МПТІЕ «Інвентаризатор». 23 вересня 2020 року державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Мотренко Л.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в неї відсутні документи, що посвідчують право власності на житловий будинок. Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та набула права власності на вищезазначене домоволодіння, на яке відсутні правовстановлюючі документи , що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved