Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості та пені від суми несплачених аліментів за період з 01 листопада 2008 року по 01 вересня 2017 року включно, оскільки вона має право на стягнення цієї неустойки в звязку із виникненням заборгованості по аліментам з вини відповідача. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач до суду надав відзив, вважає, що позовні вимоги є не обгрунтованими та не законними, а тому не підлягають задоволенню. Посилається на те, що про наявнусть судового рішення щодо стягнення з нього аліментів йому було не відомо, а також що аліменти за минулий час можуть бути стягнуті тільки у разі розшуку боржника. Окрім іншого заявлено клопотання про розгляд справи в поряду загального провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13.07.2018 року в задоволенні клопотання відмовлено з підстав відсутності обгрунтованих причин для переходу на загальне позовне провадження. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року по 28 листопада 2006 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.07.2005 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 23.06.2005 року і до повноліття дитини. На примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавчий лист №2-3279 від 05.08.2005 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]М на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 1/2 прожиткового мінімуму, починаючи з 23.06.2005 року. Розрахунком заборгованості по аліментам, наданого 27.07.2017року за вих. №38840 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області, встановлено, що заборгованість по аліментам станом на 01.06.2017 рік складає 76526,31 грн.. Розрахунком заборгованості по аліментам, наданого 11.09.2017 року за вих. №47279 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області, встановлено, що заборгованість по аліментам станом на 01.09.2017 рік складає 4204,55 грн., а всього заборгованість станом на 01.09.2017 року становить 80730,86 грн. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості по аліментам сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених відповідачем аліментів за кожен день прострочення за період з листопада 2008 року по серпень (включно) 2017 року складає 21542,73 грн. Статтею 180 СК України,\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовою природою аліментні зобов'язання\~це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. ст. 194-197 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон). За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених, законом, випадках. Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч. 8 ст. 71 Закону). Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 447 ЦПК України). З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по виплаті аліментів не підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог, в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд приходить до наступного. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України\~неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Як роз'яснено в абзаці 1 п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст. 196СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості по аліментам сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених відповідачем аліментів за кожен день прострочення за період з листопада 2008 року по серпень (включно) 2017 року складає 21542,73 грн.. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача пені за несплату аліментів. Стосовно додаткових витрат. Відповідно до виписки з медичної карти [PERSON], вбачається що він має захворювання, яке повязане із зором дитини. Відповідно до квитанції вбачається, що позивачкою понесені додаткові витрати на лікування дитини на загальну вартість 1300 грн. 19 грн. (а.с. 26-30). Частиною 2 статті 185 Сімейного кодексу України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13 вересня 2017 року в справі №6-1489цс17, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючі доведеність додаткових витрат на дитину, позов в частині їх стягнення підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.. На підставі ст. 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial