Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому прохає розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 16 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №07. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2009 року і є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з причини втрати сторонами взаєморозуміння, наявності різних поглядів на шлюб, сім'ю, сімейні цінності та взаємовідносини у сім'ї. Сторони протягом тривалого часу не проживають разом та не підтримують подружніх стосунків. Шлюб між сторонами існує лише формально. Оскільки відновлення подружніх стосунків з відповідачем неможливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] у ході підготовчого судового засідання позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити. Відповідач [PERSON] у ході підготовчого судового засідання позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову. Факт реєстрації шлюбу між сторонами укладений 16 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, доводиться відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 січня 2009 року. Даними свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06 січня 2011 року, серії [NUMBER] від 11 жовтня 2016 року доводиться, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік повинен утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Чоловік і жінка зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. У ході підготовчого судового засідання встановлено, що шлюб між сторонами існує лише формально. Сторони упродовж тривалого часу не проживають разом і не підтримують подружні стосунки та остаточно втратили почуття любові та взаємоповаги. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У ході підготовчого судового розгляду справи суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи ту обставину, що сторони упродовж тривалого часу не проживають разом та обоє наполягають на розірванні шлюбу, а тому ця обставина не потягне негативних наслідків для неповнолітніх дітей сторін. На підставі ст. ст. 12-13, 19, 141,247,206, 258-259,264, 265 ЦПК України, ст. ст55-56, 110, 112 Сімейного кодексу України,суд -,

Outcome: approved