Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовною заявою [PERSON], треті особи : виконавчий комітет Октябрської районної у м. Полтаві ради, Реєстраційна служба Полтавського Полтавського міського управління юстиції Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно та виділ частки із майна спільної сумісної власності. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, наполягаючи на його задоволенні, пояснення надали аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач та представник третіх осіб у судове засідання не з’явилися. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно статті 16 Цивільного кодеку України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Заслухавши пояснення позивача, її представника, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 3 вересня 2011 р. померла мама позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка, яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності (частки співвласників не визначені), на підставі Державних актів Серії ПЛ №№007235, 007236, 007245 на право власності на земельну ділянку розміром 2 426 кв.м., розташовану в м.Полтаві по вул.Лесі Українки, 3, відповідно з цільовим призначенням: землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд – 1 000 кв.м., для ведення особистого селянського господарства – 1426 кв.м.), кадастровий номер – 5310137000:19:001:0076. У відповідності до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем її майна є позивач - дочка померлої, яка фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем (ст.1268 ЦК України). Інших спадкоємців першої черги немає. [PERSON] є спадкоємцем другої черги, як сестра померлої. 5 січня 2013 р. [PERSON] померла. У відповідності до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем її майна є чоловік померлої, [PERSON], який фактично прийняв спадщину шляхом постійного проживання з спадкодавцем (ст.1268 ЦК України). Інших спадкоємців першої черги також не має. В даний час у позивача виникла необхідність отримати свідоцтво про право на спадщину, але звернувшись до нотаріуса позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, що посвідчити договір розподілу часток у спільній сумісній власності на майно не має можливості, оскільки співвласники зазначеної земельної ділянки є померлими; подальшу реєстрацію права спільної часткової власності на кожного співвласника у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснити не можливо, так як реєстрація права власності на померлих не передбачена законодавством України (додається). Визначення судами часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за померлими суперечить вимогам статей 3, 27-31 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв’язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що повністю узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, на підставі викладеного, [PERSON] та померлі [PERSON], [PERSON] мали право власності по 1/3 частці земельної ділянки, розташованої у м.Полтаві, вул.Лесі Українки, 3, з яких позивач набуває право власності на 2/3 частин земельної ділянки, а за [PERSON] залишається 1/3 її частина. Оскільки в даний час у позивача зі спадкоємцем померлої [PERSON] - [PERSON] склалися недобросусідські відносини, що унеможливлюють подальше спільне використання земельної ділянки та поділ її згідно договору, позивач вимушена провести поділ майна в натурі відповідно до порядку фактичного користування, який склався на даний час та встановлений висновком експертного будівельно-технічного дослідження №11 від 27.01.2014 року з виділенням її частки домоволодіння, що розташоване на спірній земельній ділянці в самостійний об’єкт нерухомого майна. Згідно ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними; виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. У відповідності до ч.ч.4, 5 ст.89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Статтями 98-100 Земельного кодексу України регулюються питання змісту, виду права земельного сервітуту та порядку їх встановлення. Відповідно до ст.381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом із розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Висновком експертного будівельно-технічного дослідження №11 від 27.01.2014 року на підставі проведених досліджень, відповідно до порядку фактичного користування між співвласниками який склався станом на час проведення дослідження, експертом надано один варіант розподілу земельної ділянки площею 2 426 кв.м (для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 1000 кв.м та ведення селянського господарства площею 1 426 кв.м) за адресою м.Полтава, вул.Лесі Українки, 3, згідно якого [PERSON], у володіння пропонується 808 кв.м земельної ділянки; співвласнику [PERSON] - 809 кв.м; співвласнику [PERSON] - 809 кв.м. В тому числі: 1) Варіант розподілу земельної ділянки пл.1000 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку передбачає: [PERSON] у володіння пропонується 245 кв.м, що становить 245/1000; співвласнику [PERSON] – 353 кв.м, що становить 353/1000; співвласнику [PERSON]- 402 кв.м, що становить 402/1000 частин земельної ділянки; 2) Варіант розподілу земельної ділянки пл.1426 кв.м для ведення особистого селянського господарства передбачає: [PERSON], у володіння 563 кв.м, що становить 563/1426; співвласнику [PERSON] – 456 кв.м, що становить 456/1426; співвласнику [PERSON] – 407 кв.м, що становить 407/1426 частин земельної ділянки. За цим варіантом розподілу земельної ділянки необхідно встановити сервітут площею 91 кв.м на земельній ділянці пл..809 кв.м, що пропонується [PERSON] для можливості користування мережами водопроводу, каналізації, електропостачання, телефонізації [PERSON] та сервітут площею 8 кв.м на земельній ділянці пл.35 кв.м., що пропонується [PERSON], для можливості обслуговування стіни своєї квартири спадкоємцям [PERSON] План розподілу земельної ділянки між сторонами визначено Додатком №1 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №11 від 27.01.2014 року. Також, на підставі проведених досліджень, експерт робить висновок, що 61/100 частина домоволодіння за адресою м.Полтава, вул.Лесі Українки, 3, до складу якої входить частина житлового будинку літ. А-1 з господарськими будівлями і спорудами, які належать [PERSON] на праві приватної власності, має окремий вхід, необхідну сукупність житлових та підсобних приміщень, що відповідають будівельно-технічним нормам, а тому технічно можливо виділити її в самостійний об’єкт нерухомого майна за умови виділення у володіння земельної ділянки площею 1 617 кв.м (808+809) згідно плану, вказаному у додатку №1. При цьому 61/100 частин домоволодіння, розташованих в м.Полтаві по вул.Лесі Українки, 3, які належать позивачеві на праві приватної власності та які технічно можливо виділити у самостійний об’єкт нерухомого майна, матимуть наступний склад: - земельна ділянка площею 1617 кв.м; - частина житлового будинку літ.А-1 у складі приміщень: кухня 2-1 площею 22,3 кв.м, санвузол 2-2 площею 4,8 кв.м., кімната 2-3 площею 17,0 км.м., кімната 2-4 площею 11,4 кв.м., кімната 2-5 площею 29,2 кв.м, тамбур VI площею 3,9 кв.м., кладова VII площею 2,0 кв.м., всього площею 90,6 кв.м.; - господарські будівлі і споруди: сарай Б, сарай б, навіс б1 , погріб б2 , гараж Д, сарай Ж, сарай ж, погріб ж1 , частина огорожі №1, частина огорожі №3, хвіртка №5, ворота огорожі №6. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов повністю. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved