Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач в порушення своїх зобов'язань не здійснив позивачу страхову виплату після настання страхового випадку. Позивач в судове засідання не з'явився, подала заяву, згідно якої просила розглядати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовні вимоги з наведених у позові підстав. Проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.03.2014 о 21:30 год., на перехресті вул. Петровського та вул. Пролетарська в м. Костянтинівка сталася дорожньо-транспортна пригода, між автомобілю «Daewoo-Lanos» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON], та автомобілем «Chevrolet Aveo SF69Y СПГ» д/н [NUMBER], під керуванням позивача. Автомобілі отримали механічні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто». Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] також застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто». Постановою судді Костянтинівського міськрайонного суду від 01.04.2014 по справі № 233/2275/14-п, винуватим у вчиненні зазначеної ДТП було визнано водія [PERSON] та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 08.03.2014, у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» була повідомлена про настання страхового випадку, та до страхової компанії надані всі необхідні документи. Згідно листа ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» № 301/21/21 від 01.07.2015, розмір страхового відшкодування за даним страховим випадком складає 19258,50 грн. На момент розгляду справи страхове відшкодування не здійснено. У зв'язку з чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь 19258,50 грн. страхового відшкодування та пеню у розмірі 79965,09 грн., що разом становить 27223,59 грн. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено порядок виплати страхового відшкодування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 272,24 грн., оскільки позов підлягає задоволенню, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved