Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про поновлення її на роботі лікаря-стоматолога поліклініки КНП «Новоселицька районна лікарня» та стягнення з відповідача середньої заробітньої плати за весь час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 31.01.2019 року її було незаконно звільнено згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи що виникають з трудових відносин розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. З метою всебічного, повного, об'єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з'ясування всіх обставин справи суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. Відповідно до ухвали Новоселицького районного суду від 22.02.2019 року по вищевказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 13.03.2019 року відповідач подав відзив відповідно до якого позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. 18.03.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 25.03.2019 року позивач подала заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.02.2019 року в сумі 6988,68 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Вона пояснила, що працювала на 0,5 ставки посади лікаря-стоматолога в КНП «Новоселицька районна лікарня». 31.01.2019 року вона була звільнена з вищевказаної посади у зв'язку із скороченням штату. Вона вважає, що в порівнянні з іншими лікарями, які залишись працювати на посаді лікарів-стоматологів в неї більший рівень кваліфікації, тривалий безперервний стаж роботи, крім того вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а чоловік її є безробітним та вона сама утримує сім'ю. На засідання профспілкового комітету її ніхто не викликав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді завідувача інфекційним відділенням КНП «Новоселицька районна лікарня», крім того він є головою профспілки. У зв'язку із отриманням від адміністрації лікарні подання та аналітичної довідки на початку 2019 року було засідання профспілки щодо вирішення питання про надання згоди на скорочення працівників - лікарів-стоматологів. [PERSON] на засідання не викликалась, під час вирішення питання про надання згоди на звільнення у зв'язку із скорочення ними було враховано тільки ту перевагу, що позивач має на утримання двох неповнолітніх дітей. Новий штатний розпис з 31.01.2019 року він не бачив. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, представника третьої особи, показання свідка, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.01.2008 року [PERSON] була прийнята до КУ «Новоселицька ЦРЛ» по переводу з амбулаторії ЗПСМ с.Ванчиківці на 0.5 ставки посади лікаря-стоматолога. 02.01.2013 року позивач була переведена в поліклінічне відділення на 0.5 ставки посади лікаря-стоматолога. Згідно п.5 рішення №9-19/18 ХІХ чергової сесії VII скликання Новоселицької районної ради Чернівецької області від 24.05.2018 року КНП «Новоселицька РЛ» є правонаступником всіх прав та обов'язків реорганізованої шляхом перетворення КУ «Новоселицька ЦРЛ». Відповідно до витягу з наказу КНП «Новоселицька РЛ» №6 параграф 1 від 30.01.2019 року [PERSON] було звільнено відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням 31.01.2019 року. Факт скорочення штату працівників у КНП «Новоселицька районна лікарня» позивачем не оспорюється. Згідно штатного розпису КНП «Новоселицька районна лікарня» до скорочення станом на 31.01.2019 року в поліклінічному відділенні були наявні 22.25 штатних посад стоматологів, зокрема: 1,0 посада районного стоматолога; 4.0 посади лікаря-стоматолога; 0.5 посади лікаря-стоматолога хірурга; 16.75 посад лікаря-стоматолога (села). Відповідно до наказу по КНП «Новоселицька РЛ» №38 параграф 3 від 26.11.2018 року «Про приведення штатного розпису у відповідність до затверджених нормативів» було вирішено скоротити 20.0 штатних одиниць (15.0 штатних одиниць лікарів стоматологів, 0.5 штатних одиниць лікаря УЗД та 4.5 штатних одиниць лаборантів), хоча фактично під час підрахунку по змісту наказу встановлено скорочення 16 штатних посад стоматологів. Як вбачається з наказу КНП «Новоселицька РЛ» №38 параграф 4 від 26.11.2018 року «Про приведення штатного розпису у відповідність до затверджених нормативів» було вирішено вивести з штатного розпису 5.5 посад лікарів-стоматологів поліклінічного відділення та ввести з 01.02.2019 року в штатний розпис наступні посади: 3.0 посади лікаря-стоматолога терапевта; 1.0 посади лікаря-стоматолога хірурга; 1.0 посади лікаря-стоматолога ортодонта та 1.0 посади лікаря-стоматолога дитячого. Оскільки фактично згідно двох вищевказаних наказів було скорочено разом 21.5 (16+5.5) посад стоматологів, та відповідно залишилося нескороченою 0.75 посади стоматолога. Таким чином, в новому штатному розпис відсутні дані про наявність 0.75 ставки лікаря-стоматолога, що суперечить старому штатному розпису і виданим наказам про скорочення КНП «Новоселицька РЛ» №38 параграф 3 від 26.11.2018 року та №38 параграф 4 від 26.11.2018 року, оскільки дані про таке скорочення відсутні. Відповідно до довідки КНП «Новоселицька РЛ» від 20.03.2019 року №482 станом на 01.02.2019 року згідно нового штатного розпису 6.0 існуючих посад лікарів-стоматологів займають: на посаді 1.0 лікаря-стоматолога дитячого - [PERSON], на посаді 1.0 лікаря-стоматолога ортопеда - [PERSON], на посаді 1.0 лікаря-стоматолога хірурга - [PERSON], на посаді 1.0 лікаря-стоматолога терапевта - [PERSON], на посаді 1.0 лікаря-стоматолога терапевта - [PERSON] (до пологовий лікарняний листок), на посаді 1.0 лікаря-стоматолога терапевта - [PERSON] (декрет), та на посаді 1.0 лікаря-стоматолога терапевта тимчасово на період декретної відпустки [PERSON] - [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що фактично 0.75 ставки не було скорочено та не виводилось зі штатного розпису відповідача, а тому адміністрація повинна була запропонувати їх позивачу, що зроблено не було, оскільки підтверджено письмовим попередженням про звільнення [PERSON] від 29.11.2018 року. Згідно ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Частиною 2 ст.39 цього ж Закону передбачено, що подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. З показів свідка [PERSON] та протоколу №1 зборів первинної профспілкової організації КУ «Новоселицька ЦРЛ» від 03.01.2019 року встановлено, що [PERSON] на засідання профспілки не викликалась, що є порушення ст.39 вищевказаного Закону. Відповідно до ч.1, п.1,2,3 ч.2 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається в тому числі: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Суд вважає, що профспілковий орган фактично усунувся від виконання своїх обов'язків та не розглянув наявні переваги всіх працівників, в тому числі [PERSON], а тільки підтвердив позицію адміністрації, яка викладена в аналітичній довідці якісного та кількісного складу працівників стоматологічної служби, що підтвердив свідок [PERSON] в судовому засіданні. Щодо кваліфікації, то суд вважає, що у [PERSON] в порівнянні із іншими працівниками, які займали посади стоматологів і були переведені на посади стоматологів-терапевтів вона більша. Згідно п.7 Положення про порядок атестації лікарів, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України 19.12.1997 №359 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров'я України 02.10.2015 № 650) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2016 р. за №176/28306, передбачено те, що кваліфікація лікарів-спеціалістів визначається за трьома кваліфікаційними категоріями: друга, перша і вища. Таким чином, чинне законодавство в медичній галузі ставить у залежність рівень кваліфікації наявністю в особи певної лікарської категорії. Відповідно до наданих письмових доказів встановлено, що у позивача була перша категорія, а у [PERSON] - друга категорія. Незважаючи на більшу кваліфікацію позивача, то суд також вважає, що в [PERSON] були переваги для залишення на роботі, передбачені п.1,2,3 ч.2 ст.42 КЗпП України, оскільки порівняно з [PERSON] в неї більш тривалий безперервний стаж роботи з 2005 року, що підтверджується довідкою про стаж роботи лікарів-стоматологів КНП «Новоселицька РЛ» станом на 31.01.2019 року, вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач є особою в сім'ї якої немає інших працівників із самостійним заробітком, оскільки її чоловік на момент звільнення був безробітним, що підтверджується довідкою Новоселицької районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості №162/240701-19 від 08.02.2019 року. Зважаючи на те, що позивач була звільнена із займаної посади без достатніх підстав, суд приходить до висновку про необхідність поновлення її на роботі з наступного дня після дня звільнення, тобто з 01.02.2019 року. Заперечення відповідача про те, що наявність лікарської категорії в даному випадку не має жодного значення, оскільки нові посади передбачають наявність сертифікатів лікаря стоматолога-терапевта, стоматолога-ортодонта, стоматолога дитячого і стоматолога-хірурга судом визнаються безпідставними виходячи із наступного. По-перше, згідно змін до Довідника кваліфікації характеристик професій працівників, випуск 78 «Охорона здоров'я», який був затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України 29.03.2002 року № 117 передбачено наявність таких посад в галузі стоматології: лікар-стоматолог; лікар-стоматолог дитячий; лікар-стоматолог-ортодонт; лікар-стоматолог-терапевт; лікар-стоматолог-хірург, і в переліку кваліфікаційних вимог до кожної посади передбачено різні вимоги до лікарів другої, першої та вищої категорії. По-друге, наявність сертифікату лікаря-стоматолога, не є підставою для прийняття особи на посаду лікаря-стоматолога терапевта, оскільки для цього потрібний окремий сертифікат, однак [PERSON] не претендує на таку посаду, а має права на залишення на нескорочені 0.75 ставки лікаря-стоматолога (з яких на 0.5 ставки мало бути запропоновано їй). По третє: відсутність сертифіката лікаря-стоматолога-терапевта у жодного стоматолога КНП «Новоселицька РЛ» не перешкодило перевести на цю посаду іншу особу. Згідно ч.1 ст.235 КзПП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню. Обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу провадиться відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року. Відповідно до п.2 вищевказаного Порядку, у разі обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до довідки про доходи виданої КНП «Новоселицька районна лікарня» №376 від 03.03.2019 року заробітна плата за останні два календарних місяці роботи становить 2277,82 гривень (22 робочих дні у листопаді 2018 року) та 5875,97 гривень (20 робочих днів у грудні 2018 року). Таким чином, фактична заробітна плата за останні два місяці роботи становить 8153,79 гривень, кількість фактично відпрацьованих днів - 42 дні, тобто середньоденний заробіток становить 8153,79:42=194,13 гривень. За період з 01.02.2019 року по 25.04.2019 року позивач повинна була відпрацювати 59 робочий днів. Таким чином, середній заробіток за час її вимушеного прогулу з 01.02.2019 року по 25.04.2019 року становить 11454 гривні (194,13 гривень х 59 днів) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення судових витрат на надання юридичної допомоги в сумі 2100 гривень то їх слід задовольнити, оскільки вони підтверджуються квитанцією №40005708 від 25.03.2019 року про перерахування вказаних коштів та актом прийому наданих послуг до цивільно-правового договору №26 від 19.02.2019 року про надання юридичної допомоги від 19.04.2019 року. На підставі ст.ст.36, 235, 237-1 Кодексу Законів про працю України,

Outcome: approved