Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дітей. Позов мотивує тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 березня 2018 року, яке набрало законної сили 04.04.2018, вирішено стягувати на її користь аліменти з відповідача на дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Вказує на те, що до серпня місяця 2020 року включно відповідач сплачував вищезазначену суму аліментів добровільно, у зв`язку з чим потреби звертатись у виконавчу службу для примусового виконання рішення суду у неї не було. З вересня місяця 2020 року відповідач свідомо припинив виплату аліментів, про що повідомив її особисто. Відповідно, вона лише в лютому місяці 2021 року направила у виконавчу службу за місцем роботи відповідача виконавчий лист для примусового виконання. Зазначає про те, що на момент звернення до суду відповідач не сплачує аліментів та не надає будь-якої іншої допомоги на утримання дітей, не бере участь у додаткових витратах на них. При визначенні розміру аліментів просить врахувати стан здоров`я молодшої дочки [PERSON] , яка часто хворіє. Згідно із медичною довідкою, їй встановлено діагноз: рецидивуючий бронхіт з обструктивним симптомом. Крім того, просить взяти до уваги витрати на додаткові заняття дітей, а також офіційне працевлаштування відповідача старшим офіцером прикордонного контролю в Адміністрації Державної прикордонної служби України. Її звернення до суду із даним позовом мотивоване тим, що розмір аліментів, визначений судом у частці від доходу відповідача, є недостатнім для утримання доньок, їх повноцінного духовного та фізичного розвитку. Зміна способу стягнення аліментів може передбачати також і зміну розміру аліментів та є виключним правом одержувача аліментів обирати його. Із урахуванням викладеного, просить змінити розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 березня 2018 року та стягувати із відповідача на її користь аліменти на дочок в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Не погодившись із позовними вимогами, відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивований тим, що стягнення аліментів в користь позивачки на дочок присуджено із нього як рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.03.2018 (справа № 442/203/18), так і судовим наказом Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2019 (справа № 638/5080/19). На його думку, це намагання позивачки двічі отримувати аліменти, так як аліменти, присуджені згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, він сплачував позивачці добровільно, а згідно судового наказу відбувалось примусове стягнення. Як тільки він дізнався про такі протиправні дії позивачки, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд судового наказу від 14.05.2019. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2020 скасовано вищевказаний судовий наказ за нововиявленими обставинами. Даний позов вважає черговою махінацією позивачки з метою отримання якнайбільшої суми коштів для задоволення власних потреб. Вказує на те, що позивачкою не надано доказів, що обставини щодо його участі у вихованні та утриманні дітей змінилися з часу набрання рішенням законної сили про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, не доведено погіршення її матеріального чи сімейного становища, та/або покращення матеріального становища відповідача. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять такі задоволити. Позивач [PERSON] пояснила, що після їхнього з відповідачем розлучення останній зовсім не цікавиться дітьми, відповідно, він не розуміє необхідності у значних витратах на їх утримання. Старша донька носить брекети, що вимагає також чималих коштів. У зв`язку з цим, дитина зверталася до батька за фінансовою допомогою, яку теж просила надати для виготовлення нею паспорта. Однак, відповідач проігнорував прохання доньки. Оскільки старша донька навчається у 9 класі і вже є підлітком, витрати, пов`язані з її утриманням, збільшились. Крім цього, вона додатково відвідує уроки англійської та польської мови. У молодшої доньки прогресує хвороба, тобто, її стан здоров`я погіршився і потребує більших затрат коштів. Її матеріальне становище значно змінилося, при чому, в гіршу сторону. Витрати на дітей збільшились, а її дохід значно зменшився, оскільки змушена була змінити місце роботи через стан здоров`я. Їй відомо, що у 2020 році відповідач придбав автомобіль. Вона особисто бачила, як він приїжджав цим транспортним засобом до своїх батьків, які їй і повідомили про цю покупку відповідача. Вважає, що розмір аліментів збільшиться у зв`язку зі зміною способу їх стягнення, проте, відповідач цілком має змогу сплачувати аліменти у зазначеній нею частці. Зазначила, що старша донька особисто відмовилась від побачень з батьком та отримання від нього будь-якої допомоги. Представник позивача\~ адвокат Вернієвська О.Б.у судовому засіданні доповнила, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі значно змінився прожитковий мінімум, встановлений для дитини відповідного віку. Крім цього, змінилося і матеріальне становище позивача, у якої зменшився дохід. [PERSON] у 2020 році зверталася до адвоката, оскільки мала намір подати позов про стягнення аліментів з відповідача у частці. Однак, адвокат підготував заяву про видачу наказу про стягнення аліментів, а позивач, не маючи юридичної обізнаності, не звернула на це уваги. Як наслідок, судом було винесено наказ, який згодом за заявою відповідача був скасований. Позивач не заперечує щодо здійснення відповідного перерахунку з метою зарахування отриманих нею коштів, внаслідок виконання судового наказу, в рахунок заборгованості по аліментах, які стягуються на виконання рішення суду. Вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і відповідач безпідставно просить відмовити у їх задоволенні. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог та підтримали викладене у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] пояснив, що позивач забороняла йому приймати участь у вихованні дітей, у зв`язку з чим він змушений був вживати відповідних заходів. Вважає, що позивач отримані від нього кошти спрямовує не за призначенням, а витрачає на особисті потреби. Він готовий забрати до себе дітей та утримувати їх особисто. Представник відповідача доповнив, що вони з відповідачем заперечують щодо зміни способу стягнення аліментів, оскільки переконані, що нарахування таких у частці від доходу останнього лише погіршить становище дітей. Вважають, що майновий стан позивача кращий, ніж відповідача. На його переконання, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим просить відмовити у їх задоволенні та стягнути з позивача витрати, пов`язані з правовою допомогою, в розмірі 15000 грн. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд дійшов висновку про таке. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі і є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у своєму рішенні від 05 березня 2018 року ухвалив розірвати шлюб між сторонами та стягувати із [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області 10.04.2018 видав виконавчий лист. Згідно із довідкою про доходи, виданою 13.04.2021 ПАТ «Дрогобицький хлібокомбінат», загальна сума доходів [PERSON] за період з 28.01.2021 по 31.03.2021 становить 21600 грн, з яких у січні 1080 грн, у лютому 10260 грн, у березні 10260 грн. Згідно із довідкою, виданою 15.04.2021 Адміністрацією Державної прикордонної служби України, посадовий оклад [PERSON] станом на 15.04.2021 за його займаною посадою становить 5920 грн. Згідно із довідкою від 26.10.2020, [PERSON] , 2015 року народження, встановлено діагноз: рецидивуючий бронхіт з обструктивним симптомом, ремісія. Довідкою БО «Фундація Святого Антонія» від 27.10.2020 підтверджується те, що [PERSON] , [INFO] , навчається польської мови, культури та історії у Центрі Інтеграційного Розвитку «Світлиця», а довідкою ЦІМ «Еверест» підтверджується те, що вона навчається у вказаному центрі, де вартість одного заняття 84 грн за годину. Також судом встановлено, що [PERSON] навчається в Дрогобицькій дитячо-юнацькій спортивній школі імені Івана Боберського на відділенні спортивної акробатики з 01.09.2020, що підтверджуються відповідною довідкою школи від 27.10.2020 № 136/01-19. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою\~статті 141 СК України\~визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно із частиною другою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до\~частин 1,2\~статті 183\~СК України,\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягнення аліментів. Відтак суд відхиляє доводи відповідача про безпідставність позовних вимог, які останній мотивує тим, що позивачка не надала доказів зміни обставин щодо його участі у вихованні та утриманні дітей з часу набрання рішенням суду про стягнення з нього аліментів, чи зміни його матеріального або сімейного становища. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. За положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. Отже, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що заявлений позивачкою розмір аліментів у виді 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача підлягає стягненню навіть у наказному провадженні, яке призначене згідно зі ст. 19 ЦПК України для стягнення сум незначного розміру. Тобто, вказана частка від заробітку відповідача, зокрема на думку законодавця, є незначною та рекомендованою до стягнення на двох дітей. Підстав для зменшення вказаного розміру аліментів, судом не встановлено. Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи вимоги СК України та виходячи із закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, заявлений позивачкою розмір аліментів, на думку суду, є об`єктивним та сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей. Поряд з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, витрати, понесені відповідачем на правову допомогу, не можуть підлягати стягненню з позивача. Крім цього, оскільки позивач при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору, з урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути такий в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved