Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, по якому просить: розірвати договір довічного утримання укладений 27 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 615/1000 частин квартири №19, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці Рішельєвська, у будинку №21. Свої вимоги мотивувала тим, що\~\~ 27.10.2009 р. між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, за яким останній зобовязався повністю утримувати позивача, шляхом забезпечення одягом, взуттям, належним медичним обслуговуванням, лікувальними засобами, продуктами харчування та наданням побутових послуг. Однак 01.11.2015 р. [PERSON] помер. Після його смерті позивач звернулась до нотаріуса, який розяснив їй, що в звязку з укладенням договору довічного утримання вона втратила право власності на належну їй раніше квартиру. При цьому [PERSON] зазначала, що за життя [PERSON] жодним чином не виконував умови договору довічного утримання, не надавав їй належний догляд та утримання, і на теперішній час його діти, які прийняли спадщину (відповідачі по справі), також відмовляються від виконання умов договору довічного утримання. З наведених вище обставин позивач вважає, що її права порушені та звернулась за їх захистом в судовому порядку. Представник позивача до суду не зявилась, надавши заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не зявились, надавши до канцелярії суду заяву, по якій просили слухати справу за їх відсутності. Також з вказаної заяви вбачається, що відповідачі, як і їх батько за життя, не бажають виконувати умови договору довічного утримання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] (батьком відповідачів) укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 6-2052, копія якого наявна в матеріалах справи (а. с. 8). Відповідно до умов вищезазначеного договору довічного утримання [PERSON] передає [PERSON], 615/1000 частин квартири №19, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці Рішельєвська, у будинку №21, що складається в цілому з трьох житлових кімнат та приміщень, житловою площею 46,7 кв. м., загальною площею 67,7 кв. м., що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, реєстраційний номер, взамін чого [PERSON] зобовязався забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно (а. с.8). 01.11.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 433225, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 11302 (а. с. 13). Пунктом 8 договору довічного утримання передбачено, що у разі смерті « набувача», обовязки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за цим договором частина квартири. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 615/1000 частин квартири №19, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці Рішельєвська, у будинку №21, набутої ним у власність на підставі вищевказаного Договору довічного утримання. Зі змісту спадкової справи № 4/2016, заведеної Другою Одеською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], вбачається, що спадщину прийняли його син\~[PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання(догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні(набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом. Відповідно до положень\~ст. 757 ЦК України\~обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Враховуючи вищевикладене, оскільки спадкоємцями після смерті [PERSON] Вівктора є відповідачі, саме до них перейшли обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду). Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів. цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами п.1 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Відповідно до ст.ст.10,11,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі мають намір або належним чином виконують умови договору довічного утримання, а навпаки, як вбачається з заяви за вхід. 86972/16 від 20.10.2016 року за підписом [PERSON] та [PERSON], вони не не виконують та не бажають виконувати умови договору, суд виходить з того, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Що стосується позовних вимог в частині визнання за [PERSON] право власності на , 615/1000 частин квартири №19, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці Рішельєвська, у будинку №21, суд виходив з наступного. \~Відповідно до ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Таким чином суд вважає за можливе дану вимогу задовольнити. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved