Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.09.1996 органом приватизації ВАТ «Сейм» на підставі розпорядження № 237 вона та її чоловік [PERSON] набули права власності, по 1/2 частці кожен, на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Після смерті [INFO] [PERSON], чоловіка позивача, вона отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.08.2006 на 1/2 частку вищевказаної квартири. Виявивши втрату вказаного свідоцтва про право власності на житло, позивач звернулася до відповідача з заявою про видачу дублікату цього правовстановлюючого документа. Однак листом від 30.05.2017 позивачу було відмовлено у цьому, з посиланням на те, що один із співвласників квартири помер. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири, а витрати по справі покласти на неї. Представником позивача на адресу суду надана письмова заява, в якій він просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав. У попереднє судове засідання відповідач також не з'явився та надав заяву, в якій позов визнав і просив справу слухати за його відсутності. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.1969 [PERSON] та позивач у справі уклали шлюб. 27.09.1996 отримали свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації ВАТ «Сейм» на підставі розпорядження від 27.09.1996 № 237, про право власності на 1/2 частку ( за кожним) квартири [ADDRESS], загальною площею 24,9 кв. м. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2006, позивач в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] набула права власності на 1/2 частку квартиру [ADDRESS]. Ця частка цієї квартири зареєстрована за позивачем, що підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.08.2006. При цьому, до технічного паспорту на цю квартиру від 24.09.1996 внесено зміни про те, що власником цілої частки цього майна є [PERSON], на підставі згаданого свідоцтва про право власності на житло від 27.09.1996 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2006. У зв'язку з втратою оригінала свідоцтво про право власності на житло позивач у газеті «Путивльські відомості» розмістила відповідне оголошення та звернулася до відповідача з проханням видати дублікат цього правовстановлюючого документа. Листом від 30.05.2017 відповідачем відмовлено у видачі такого дублікату в зв'язку зі смертю одного із співвласників квартири, а також роз'яснено право на звернення до суду. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, таке визнання позову відповідачем відповідає вимогам закону, не порушує інтересів інших осіб та може бути прийняте судом. З врахуванням відповідного клопотання позивача, понесені нею витрати не розподіляються. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved