Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачі 31.03.2014 року звернулися до Іллінецького районного суду Вінницької області з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Південьзахідшляхбуд» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку та відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що 18.09.1990 року - [PERSON], [INFO] було прийнято підсобною робітницею до Іллінецького спецкар»єру ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Вона мала право на отримання невиплаченої їй заробітної плати в день звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 3456,56 грн.), не сплатив компенсацію за 145 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки за період роботи з 19.05.2009 року по 21.03.2014 року включно, згідно ст. 44 КЗпП внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 01.08.2006 року - [PERSON], [INFO], було прийнято на посаду інженера з організації та нормування праці спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 27.03.2014 року № 120- Кр звільнено з 31.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Вона мала право на отримання невиплаченої заробітної плати в день її звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив їй за період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 6516,48 грн.), також відповідач не сплатив компенсацію за 51 календарний день невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки за період роботи з 19.05.2009 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 11.08.1986 року - [PERSON], [INFO] було прийнято майстром до Іллінецького спецкар»єру ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 27.03.2014 року № 120- Кр звільнено з 31.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив йому за період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 12789,90 грн.), не сплатив компенсацію за 126 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки за період роботи з 19.05.2009 року по 31.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 23.09.2002 року - [PERSON], [INFO], було прийнято охоронцем спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив йому за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року(заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 5333,62 грн.), не сплатив компенсацію за 72 календарних дні невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки за період роботи з 21.03.2011 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю йому вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 22.04.2009 року - [PERSON], [INFO], було прийнято водієм автомобіля БЕЛАЗ-7523 третього класу спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року(заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 2829,56 грн.), не сплатив компенсацію за 43 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 06 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 22.04.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю йому вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 12.04.2013 року - [PERSON], [INFO], було прийнято охоронником спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року(заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 5034,35 грн.), не сплатив компенсацію за 22 календарних дні невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки за період роботи з 12.04.2013 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 25.08.2010 року - [PERSON], [INFO], було прийнято машиністом навантажувальної машини шостого розряду спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої йому заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив йому за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 3729,87 грн.), не сплатив компенсацію за 14 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 01 календарний день додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 25.08.2013 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 14.06.2012 року - [PERSON], [INFO], було прийнято вантажником спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 1839,46 грн.), не сплатив компенсацію за 28 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 05 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 14.06.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю йому вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 14.05.2010 року - [PERSON], [INFO], було прийнято машиністом бульдозера шостого розряду спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року(заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 3052,50 грн.), не сплатив компенсацію за 30 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 03 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 14.12.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 22.05.2008 року - [PERSON], [INFO], було прийнято слюсарем-електриком п'ятого розряду спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 5383,79 грн.), не сплатив компенсацію за 30 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 05 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 23.12.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 02.04.1990 року - [PERSON], [INFO], було прийнято токарем четвертого розряду Іллінецького спецкар»єру ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 1973,83 грн.), не сплатив компенсацію за 143 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 10 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 02.04.2008 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 04.06.2011 року - [PERSON], [INFO], було прийнято грохотником третього розряду спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року(заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 4740,57 грн.), не сплатив компенсацію за 42 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 6 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 14.06.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 06.10.2008 року - [PERSON], [INFO], було прийнято охоронником спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 4909,67 грн.), не сплатив компенсацію за 11 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки за період роботи з 06.10.2013 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 01.07.2004 року - [PERSON], [INFO], було прийнято машиністом дробарної установи третього розряду спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 3054,98 грн.), не сплатив компенсацію за 41 календарний день невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 05 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 01.07.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 07.11.2011 року - [PERSON], [INFO], було прийнято бухгалтером другої категорії спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 5599,72 грн.), не сплатив компенсацію за 33 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 06 календарних днів додаткової відпустки за ненормований робочий день за період роботи з 07.11.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 14.05.2012 року - [PERSON], [INFO], було прийнято водієм автотранспортних засобів третього класу спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 5398,86 грн.), не сплатив компенсацію за 20 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 04 календарних днів додаткової відпустки за ненормований робочий день за період роботи з 14.05.2013 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 12.08.2011 року - [PERSON], [INFO], було прийнято електрогазозварником п'ятого розряду спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року(заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 5897,85 грн.), не сплатив компенсацію за 14 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 01 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 12.08.2013 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 03.07.1996 року - [PERSON], [INFO], було прийнято гірничним майстром спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 2748,58 грн.), не сплатив компенсацію за 41 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 05 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 03.07.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 23.04.2004 року - [PERSON], [INFO], було прийнято помічником машиніста екскаватора спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 6504,48 грн.), не сплатив компенсацію за 54 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 07 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 23.12.2011 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 23.02.2007 року - [PERSON], [INFO], було прийнято машиністом екскаватора спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 6116,13 грн.), не сплатив компенсацію за 30 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 03 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 23.12.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 01.11.2010 року - [PERSON], [INFO], було прийнято вагарем спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 3089,20 грн.), не сплатив компенсацію за 9 календарних дні невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки за період роботи з 01.11.2013 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 07.09.2011 року - [PERSON], [INFO], було прийнято електрогазозварником ручного зварювання четвертого розряду спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 8918,08 грн.), не сплатив компенсацію за 13 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 02 календарних дні додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 07.09.2013 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 01.02.2008 року - [PERSON], [INFO], було прийнято машиністом екскаватора по шостому розряду спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року(заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 5715,33 грн.), не сплатив компенсацію за 31 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 06 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 01.12.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. 06.03.2006 року - [PERSON], [INFO], було прийнято слюсарем-електриком по четвертому розряду спеціалізованої виробничої дільниці Іллінецький спецкар»єр ВАТ «Південьзахідшляхбуд», а наказом від 20.03.2014 року № 110- Кр звільнено з 21.03.2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок зміни істотних умов праці. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день його звільнення. Заробітну плату відповідач не виплатив за період з 01.10.2013 року по 20.03.2014 року (заборгованість з 01.10.2013 року по 01.03.2014 року становить 3012,73 грн.), не сплатив компенсацію за 49 календарних днів невикористаної чергової щорічної оплачуваної основної відпустки та 07 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці за період роботи з 06.03.2012 року по 21.03.2014 року включно, не виплатив згідно ст. 44 КЗпП, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Позивачі зверталися до керівництва ПАТ «Південьзахідшляхбуд» з вимогою виплатити заробітну плату за період з 01.10.2013 року по 21.03.2014 року та провести остаточний розрахунок з нами при звільнені, згідно вимог КЗпП України, надати довідки про роботу та заробітну плату, копії наказів про звільнення, але їхні неодноразові звернення щодо надання довідок відносно розміру заборгованості ПАТ «Південьзахідшляхбуд» ігнорує. 28.04.2014 року, засобами поштового зв'язку на адресу суду надійшла заява від позивачів про збільшення позовних вимог в зв'язку з тим, що ПАТ «Південьзахідшляхбуд» було надано довідки позивачам про заборгованість по заробітній платі станом на день їх звільнення, на противагу розміру позовних вимог по внесеному на розгляд суду первісному позову, де заборгованість визначалась по всім позивачам станом на 01.03.2014 року. Позивачі в судове засідання не з'явились, засобами поштового зв'язку надіслали до суду заяву, в якій просять вказану справу розглянути у їх відсутність, збільшені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідач - ПАТ «Південьзахідшляхбуд», будучи належним чином повідомленим про день час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяв позивачів, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В ст. 10 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Правовідносини, що є предметом спору у справі, регулюються трудовим законодавством України щодо строків розрахунку при звільненні працівника та відповідальності власника або уповноваженого ним органу за затримку розрахунку при звільненні. За приписами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до копій трудових книжок, позивачі дійсно перебували в трудових відносинах із відповідачем, позивачі працювали на відповідних посадах, та відповідно їм нараховувалась заробітна плата (а.с.17, 19, 22, 23, 26, 29, 31, 33, 36, 39, 42, 44 - 45, 47, 50, 52, 55,58, 61-66, 69, 71, 74, 77, 80). Відповідно до наказів № 110 - КР від 20 березня 2014 року та № 120 Кр від 27 березня 2014 року, генерального директора ПАТ «Південьзахідшляхбуд» Лисого І.П. позивачів звільнило у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України ( а.с. 81-87, 88). З розрахункової відомості по ПАТ «Південьзахідшляхбуд» за жовтень-березень 2014 року вбачається, що перед позивачами у ПАТ «Південьзахідшляхбуд» дійсно існує заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку (платежам, що працівникам при звільненні не виплачені) у відповідному розмірі по кожному з позивачів (а.с. 133). За таких обставин суд приходить до висновку, що дії службових осіб ПАТ «Південьзахідшляхбуд» з невиплати платежів, які мали бути компенсовані працівникам при звільненні, суперечать чинному законодавству, а саме ч. 1 ст. 47 КЗпП України, згідно якої власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України; тому в цій частині змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги позивачів, в частині стягнення з відповідача на їх користь компенсації за моральну шкоду, яка спричинена неправомірними діями службових осіб ПАТ «Південьзахідшляхбуд», кожному з працівників на рівні 5000 гривень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються ст. 23 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними (ст. 21 Конституції України). Тому обов'язок відшкодування моральної шкоди виникає із самого факту протиправної поведінки щодо позивачів. Цілком зрозуміло, що протиправна поведінка службової особи, яка наділена правом прийому, звільнення з роботи по відношенню до позивачів викликала в них обурення, душевні страждання та відчуття розпачу, що підтверджується доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідно до ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Виходячи із зазначених норм Конституції України та Цивільного кодексу України, суд вважає, що позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконної невиплати заробітної плати та інших платежів, на які позивачі мають право відповідно до Закону. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приймає до уваги доводи позивачів про те, що протиправними діями відповідача з невиплати їм заробітної плати, їм завдано моральних та фізичних страждань. Також зважає на те, що керівництву юридичної особи відповідача було відомо, що при звільненні вони мають здійснити кінцевий розрахунок з позивачами, однак таких дій вчинено не було. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано вимоги розумності і справедливості, характер порушення прав позивача, глибини їх фізичних та душевних страждань, а також ступінь вини особи, яка допустила зазначене порушення КзпП України. Наведене вище приводить суд до висновку, що заявлений розмір моральної шкоди є непомірно великим, а тому, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 400 (чотириста) гривень, що буде достатнім для компенсування тих душевних страждань, які було пережито позивачами. Також, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial