Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстрований 15 грудня 2015 року відділом ДРАЦС по місту Олександрії Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 582. Позов мотивує тим, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, через різні характери стосунки між ними погіршились, сумісне проживання та збереження сім`ї стали неможливими. Близько трьох років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Від спільного проживання мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею, позивачем. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про проведення розгляду справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 15 грудня 2015 року відділом ДРАЦС по місту Олександрії Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через погіршення стосунків. Примирення між ними не досягнуто. Тривалий час вони проживають окремо. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судового збору суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому судовий збір в розмірі 420,40 грн. слід повернути позивачу, іншу частину судового збору в розмірі 420,40 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України - покласти на відповідача.

Outcome: approved