Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що у вказаній квартирі проживає та є зареєстрованою з 19 березня 1990 року. Відповідачі хоча зареєстровані у вказаній вище квартирі, однак жодного дня в ній не проживали, участі в її утриманні не приймають. Як на підставу позову посилається на положення ст. 71, 72, 78 ЖК України, ст. 107 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Ухвалою суду від 30 січня 2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання 4 червня 2020 року позивач не з`явилась, подала заяву відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у її відсутності та у випадку повторної неявки відповідачів в судове засідання відносно постановлення заочного рішення не заперечувала. Третя особа в судове засідання 4 червня 2020 року також не з`явилась, подала заяву відповідно до якої розгляд справи просить проводити у її відсутності, позов підтримує та просила його задовольнити. Відповідачі в судові засідання 26 лютого 2020 року, 31 березня 2020 року, 7 травня 2020 року та 4 червня 2020 року не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи, відзиву не подали, явку представника не забезпечили. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та третьої особи, ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Згідно з ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Стаття 78 ЖК України визначає, що тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім`ї наймача, він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення. Члени сім`ї, що проживають у жилому приміщенні, наймач якого тимчасово відсутній (статті 71, 73), вправі користуватися всім займаним приміщенням. При цьому вони здійснюють права і обов`язки за договором найму цього приміщення. Згідно з ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В судовому засіданні встановлено, що осоновним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] була [PERSON] , сім`я якої складалась з чотирьох осіб: безпосередньо [PERSON] , доньки [PERSON] , 1990 року народження, [PERSON] , 1991 року народження, брата [PERSON] , що стверджується розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 121 від 16 березня 2007 року, [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 липня 2019 року. З довідки ЛКП «Дім» від 14 серпня 2019 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані сторони у справі, третя особа та діти позивача [PERSON] , [PERSON] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 3 червня 2011 року та серії [NUMBER] від 5 січня 2017 року). З наданих суду позивачем квитанцій про сплату за житлово-комінальні послуги вбачається, що позивач несе витрати на утримання квартири [ADDRESS] . З актів ЛКП «Дім» від 18 березня 2019 року, 21 серпня 2019 року, 17 жовтня 2019 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають. Таким чином, судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає позивач з 19 березня 1990 року. Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, проте не проживає в даній квартирі понад шість місяців, а тому їх слід визнати втратившими право на користування вказаним житловим приміщенням. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах підлягають стягненню в користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 768,4 гривень судового збору.

Outcome: approved