Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить, шлюб, зареєстрований з відповідачем 17 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 252, розірвати. З обставин, викладених у позовній заяві встановлено, що\~ шлюб з відповідачем виявився невдалим, оскільки за своїми характерами вони виявилися абсолютно протилежними людьми, не розуміють один одного. Між ними на протязі тривалого часу втрачено почуття любові та поваги один до одного. З 01 жовтня 2014 року між сторонами шлюбні відносини були остаточно припинені, з цього ж часу спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем, а також подальше спільне життя неможливе, вони не бажають знаходитись в зареєстрованому шлюбі, суперечки з поділу спільного майна подружжя відсутні. Угода про місце мешкання малолітнього сина сторін між ними досягнута син залишається проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу [PERSON] не має бажання змінювати своє прізвище. Так як відповідач фактично був ініціатором припинення та розірвання шлюбних відносин, однак не побажав витрачати особисті кошти для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач вважає, що витрати по справі суд повинен стягнути з відповідача на її користь. В судове позивач не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Позивачем надано письмове клопотання про розгляд цивільної справи за її відсутності, в якому не заперечується проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено в судовому засіданні, 17 грудня 2004 року між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають його\~\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved