Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме: 1/6 від 49/100 частин будинку [ADDRESS], гаражу «Б» площею 27,7 кв.м. на [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Спадкоємцями першої черги крім неї є її діти, відповідачі у справі. В шестимісячний строк звернулась в нотаріальну контору для оформлення спадщини, яка в тому числі складається з 1/6 від 49/100 частин будинку [ADDRESS], гаражу «Б» площею 27,7 кв.м. на [ADDRESS]. Відповідачі відмовились від спадщини в її користь. Однак нотаріус відмовив в оформленні права власності на вказане спадкове майно у зв'язку з неможливістю визначити склад спадщини, через розбіжності площі квартири та гаражу, а крім того відсутності реєстраційного посвідчення на гараж. Вказує, що сторонам, третім особам та спадкодавцеві на праві власності належить 49/100 частин будинку [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності та витягом про реєстрацію права власності. Крім того, спадкодавцеві належав гараж «Б» площею 27,7 кв.м. на [ADDRESS], який ним було набуто у власність на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23 січня 2002 року № 74. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 392, 1223, 1226, 1258, 1261 ЦК України. Ухвалою суду від 21 лютого 2018 року позов було залишено без руху. 12 березня 2018 року, після усунення позивачем недоліків позову, ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання. 22 березня 2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори відповідно до яких 19 лютого 2016 року до нотаріальної контори звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Інші спадкоємці діти померлого [PERSON] та [PERSON], відмовились від прийняття спадщини в користь [PERSON] оформити право власності на спадкове майно виявилось неможливим, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на гараж «Б» площею 27,7 кв.м. на [ADDRESS] за [PERSON], що унеможливлює визначити склад спадкового майна та видати відповідне свідоцтво (а.с. 50). 30 березня 2018 року судом здійснено запит в Четверту Львівську державну нотаріальну контору щодо надання копії матеріалів спадкової справи, відповідь на такий отримано 11 квітня 2018 року. Крім того, 30 березня 2018 року судом здійснено запит в Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», яким витребувано інвентаризаційну справу на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. Інвентаризаційна справа надійшла до суду 25 квітня 2018 року. Ухвалою суду 17 травня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду. В судовому засіданні за клопотанням відповідача [PERSON] до участі у справі залучено третіх осіб [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів викладених в ньому, просила такий задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали, просили такий задовольнити. Треті особи [PERSON], [PERSON] позов підтримали, просили такий задовольнити. Представник третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, відповідно до письмових пояснень просить проводити судовий розгляд у відсутності представники нотаріальної контори. За таких обставин, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності представника Четвертої Львівської державної нотаріальної контори та постановити рішення на підставі наявних доказів, відносно чого інші учасники провадження не заперечили. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкової справи № 91/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON], матеріали інвентаризаційної справи на будинковолодіння [ADDRESS], оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права власності є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 1 ст. 1226 ЦК України визначає, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули шляхом приватизації право власності на 49/100 будинку [ADDRESS], що стверджується розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26 грудня 2005 року № 1901, свідоцтвом про право власності на будинок від 26 грудня 2005 року [NUMBER] та витягом про реєстрацію права власності від 24 січня 2006 року номер витягу 9647858, реєстраційний номер 13636765. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки частка будинку у власність вказаних вище учасників справи та [PERSON] перейшла шляхом приватизації, тобто мало місце набуття права власності за однакових правових підстав, то відповідно слід вважати рівність часток співвласників, а саме по 1/6 ідеальної частини від 49/100, тобто по 49/600. [PERSON] 23 січня 2002 року на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 74 набув права власності на гараж площею 22,5 кв.м. на [ADDRESS], про що йому було видано свідоцтво про право власності на гараж від 23 січня 2003 року [NUMBER]. З свідоцтва про право власності на будинок від 26 грудня 2005 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належав гараж «Б» площею 27,7 кв.м., проте в матеріалах інвентаризаційної справи та спадкової справи відсутній окремий витяг про реєстрацію права власності на вказаний гараж. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] дружина померлого, [PERSON] і [PERSON] діти померлого, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29 січня 1966 року, свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 15 червня 1975 року, серії [NUMBER] від 8 грудня 1966 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 6 листопада 1987 року відповідно. З довідки ЛКП «№ 503» від 17 жовтня 2015 року № 1989 вбачається, що [PERSON] проживав по день смерті разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] і був зареєстрований по вказаній адресі. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] 19 лютого 2016 року [PERSON] подала в Четверту Львівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] [PERSON] і [PERSON] подали в Четверту Львівську державну нотаріальну контору заяви про відмову від спадщини в користь [PERSON] З довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 18 березня 2016 року № 870/02-14 вбачається, що гараж площею 27,7 кв.м. не включений в загальну площу приміщень будинку [ADDRESS] Четверта Львівська державна нотаріальна контора листом від 10 лютого 2017 року № 318/02-14 повідомила [PERSON] про неможливість оформлення спадщини у зв'язку з неможливістю визначення складу спадкового майна. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на спадкове майно 49/600 частин будинку [ADDRESS] та гараж «Б» площею 27,7 кв.м. на [ADDRESS]. [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на спірний гараж на підставі розпорядження районної адміністрації, однак відсутній окремий витяг про реєстрацію права власності на вказаний гараж, що унеможливлює оформлення права власності в порядку спадкування нотаріусом за позивачем. Позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день її відкриття проживала разом зі спадкодавцем. А тому суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на 49/600 частин будинку [ADDRESS] та гараж «Б» площею 27,7 кв.м. на [ADDRESS], оскільки право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягнення в рівних частинах понесені позивачем судові витрати в розмірі 704,8 гривень судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved