Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди та збитків. У позові посилається на те, що 24.05.2017 о 16.30 год. автомобіль «IVECO» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] в м. Нова Одеса на перехресті вулиць Центральна-Соборна, перед початком руху, не впевнившись в безпечності, скоїв зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA», д.н. [NUMBER] , яким вона керувала на законних підставах. В результаті зазначеної дорожньо - транспортної пригоди, автомобіль «TOYOTA», д.н. [NUMBER] , яким керувала позивач, отримав механічні пошкодження. Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 квітня 2018 року, водія автомобіля «IVECO» д.н. [NUMBER] [PERSON] було визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Автомобіль «IVECO» д.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , на момент вчинення ДТП, був застрахований у ПАТ «Європейський Страховий Союз» на підставі полісу серії АК/2138336 від 21.11.2016, строк дії з 25.11.2016 по 24.11.2017. Вказує, що на підставі звіту № GR-180 про оцінку вартості ( розміру ) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 19.06.2018 р., завдана майнова шкода у результаті ДТП складає 39907,39 грн. Крім того, відповідно до рахунку-фактури № GR-180 від 11.06.2018 року, нею було сплачено 3500,00 грн. за проведення експертного дослідження з визначення матеріального збитку автомобіля «TOYOTA», д.н. [NUMBER] , згідно договору № GR-180 від 11.06.2018 року. Зазначає, що звернулася до ПАТ «Європейський Страховий Союз» з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, ПАТ «Європейський Страховий Союз» страхове відшкодування не виплатив, а тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги, стягнувши з ПАТ «Європейський Страховий Союз» матеріальні збитки в розмірі 39907,39 грн, 3500,00 грн. за проведення експертного дослідження з визначення матеріального збитку автомобіля «TOYOTA», д.н. [NUMBER] , згідно договору № GR-180 від 11.06.2018 року та понесені нею судові витрати у вигляді судового збору. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 14.01.2019 р. було залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди та збитків у якості третої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Європейський Страховий Союз». \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 19.06.2019\~р.,\~за клопотанням\~позивача було\~залучено до\~участі в\~цивільній справі\~за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ третя\~особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~на стороні\~відповідача \~ПАТ «Європейський\~Страховий Союз» про стягнення матеріальної шкоди та збитків, в якості співвідповідача [PERSON] , який є власником транспортного засобу, яким було спричинено шкоду [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 12.11.2019\~р.,\~за клопотанням\~позивача,\~в зв`язку\~з тим,\~що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПАТ «Європейський Страховий Союз», було замінено первісних відповідачів [PERSON] та [PERSON] на належного відповідача ПАТ «Європейський Страховий Союз». У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд про задоволення своїх позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач ПАТ «Європейський Страховий Союз» в судове засідання не з`явися, про причини неявки суду не повідомив, у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі, не надано відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.05.2017 року о 16 год. 30 хв. в м. Нова Одеса, Миколаївської області. На перехресті вулиць Центральна-Соборна, сталась дорожно-транспортна пригода. Водій [PERSON] керував транспортним засобом марки IVECO» д.н. [NUMBER] , перед початком руху, не впевнившись в безпечності, скоїв зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA», д.н. [NUMBER] , в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Власником автомобіля «TOYOTA», д.н. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджено дослідженими в судовому засіданні документами. Позивач на передбачених законом підставах користується автомобілем «TOYOTA», д.н. [NUMBER] . Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України, правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17.04.2018 року встановлено факт порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1\~Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоєна ДТП, а автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Вказаною постановою суду [PERSON] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова Хотинського районного суду Чернівецької області від 17.04.2018 року набрала законної сили 02.05.2018 р. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України,\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена в порядку\~ст. 82 ЦПК України, відповідно, \~доказуванню не підлягає. На момент ДТП транспортний засіб «IVECO», д.н. [NUMBER] , було застраховано у ПАТ «Європейський Страховий Союз» на ім`я [PERSON] на підставі полісу серії АК/2138336 від 21.11.2016 р., строк дії з 25.11.2016 по 24.11.2017. За умовами, визначеними полісом АК/2138336 від 21.11.2016 р., страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 100 000 грн, за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю 200\~000 грн., розмір франшизи одна тисяча гривень . 26.05.2017 року позивач повідомила страховика ПАТ «Європейський Страховий Союз» про факт дорожньо-транспортної пригоди. 12.07.2017 р. власник пошкодженого автомобіля [PERSON] надала до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування. В зв`язку з неотриманням такового, 11.05.2018 року позивач [PERSON] повторно звернулася до страховика ПАТ «Європейський Страховий Союз» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № GR-180 з визначення вартості матерільного збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «TOYOTA», д.н. [NUMBER] , який складений 19.06.2018 року, оцінювачем [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власнику автомобілю, у результаті його пошкодження у ДТП, складає 39907,39 грн. Заява потерпілої внаслідок ДТП особи не була розглянута, тому позивач звернулася із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України з проханням надати інформацію, щодо рішення СК ПАТ «Європейський Страховий Союз» щодо виплати страхового відшкодування. 11.07.2018 позивачу була надана відповідь, із якої вбачається, що\~СК\~ ПАТ «Європейський Страховий Союз» припинило членство в МТСБУ, а тому неможливо застосувати до зазначеного страховика заходів впливу. МТСБУ виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. На теперішній час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Європейський Страховий Союз» чи визнання даної страхової компанії банкрутом. В подальшому позивач неодноразово звертався на адресу відповідача ПАТ «Європейський страховий союз» з метою відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, однак на момент звернення до суду з позовом жодних виплат не було проведено та жодних відповідей на запити не отримано. Згідно безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 2019 рік, ПАТ «Європейський страховий союз» не припинив свою діяльність у встановленому законом порядку, обов`язок по відшкодуванню шкоди та виплаті страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів підлягає виконанню саме ПАТ «Європейський страховий союз», в порядку, визначеному\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач доводить, що страховик не виконав свої зобов`язання щодо страхового відшкодування потерпілій внаслідок ДТП особі і тим порушив його\~ права. Дослідивши надані до позову докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: За загальними правилами, визначеними ст.ст.1166,1167,1187,\~1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до частини другої\~статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до\~ст. 999 ЦК,\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~закон №1961-IV\~(ст.3), визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV). Згідно зі\~ст.6 закону №1961-IV,\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~закону №1961-IV\~(ст.ст.9, 22, 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що про факт настання страхового випадку (ДТП) потерпіла особа повідомив письмовою заявою страховика, надалі - потерпілий надав страховику заяву з усіма документами про виплату страхового відшкодування, але страховик не виконав свої зобов`язання за договором страхування щодо потерпілої особи. У постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування, а страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, може звернутися з позовом до страховика, у якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що відповідає загальній меті страхування. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону №1961-IV\~у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю,здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 34.2. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Як убачається з Звіту № GR-180 з визначення вартості матерільного збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «TOYOTA», д.н. [NUMBER] , який складений 19.06.2018 року, оцінювачем [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власнику автомобілю, у результаті його пошкодження у ДТП, складає 39907,39 грн., який включає вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Цивільне судочинство, відповідно до приписів ч.1,3\~ст. 12 ЦПК України\~здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаний з пошкодженням транспортного засобу закріплений у\~ст. 29 Закону №1961-IV, де вказано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного. Відповідно до ч. 2\~ст. 36 Закону України № 1961-IV,\~страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Судом встановлено, що СК ПАТ «Європейський Страховий Союз» не здійснив страхових виплат на користь позивача. Страховий поліс ОСЦВ ПрАТ «ЄСС» № АК/2138336 від 21.11.2016 р. визначає, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 100 000 грн, за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю 200\~000 грн., розмір франшизи одна тисяча гривень. Згідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Отже підтверджена сума матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.05.2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу «IVECO», д.н. [NUMBER] становить 39907,39 грн., що повністю покривається страховою сумою (лімітом відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, згідно полісу страхування № АК/2138336 . Оплату вартості проведеного товарознавчого дослідження автомобіля «TOYOTA», д.н. [NUMBER] , було здійснено позивачем, який згідно із рахунку-фактури № GR-180 від 11.06.2018 р. з визначення матеріального збитку «TOYOTA», д.н. [NUMBER] , згідно договору № GR-180 від 11.06.2018 р., становить 3500,00 грн. та сплачена у повному обсязі, що підтверджується квитанцією. Таким чином, на ПАТ «Європейський страховий союз» покладається обов`язок відшкодувати позивачу 3500,00 грн. витрат за проведення експертного дослідження пошкодженого автомобіля. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 736 грн 40 коп.

Outcome: approved