Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 5000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 28.02.2017 року відповідача [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та обрано їй покарання у виді 200 годин громадських робіт, цим вироком суду було встановлено, що [PERSON] 18 вересня 2015 року о 19.00 год., знаходячись біля будинку №5 на вул. Папоротній у м. Львові, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, обвинувачена завдала їй множинні удари руками та ногами по різних частинах тіла, чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1625 від 21 вересня 2015 року спричинила їй легке тілесне ушкодження, чим їй було спричинені моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та стражданнях. У звязку з навченим, просить позов задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу без участі позивача, яка, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, до суду не зявилася, проте подала письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, а справу розглядати у її відсутність /а.с.48/. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, подав до суду письмові заперечення /а.с.27-29/, додатково пояснивши, що враховуючи стан здоровя позивача, надуманість моральних та фізичних страждань, а також необґрунтованість розміру позовних вимог, просить у задоволені позову відмовити. Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 9 постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до вироку Залізничного районного суду м. Львова від 28.02.2017 року відповідача [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та обрано їй покарання у виді 200 годин громадських робіт /а.с.5/. Вищезазначеним вироком суду було встановлено, що [PERSON] 18 вересня 2015 року о 19.00 год., знаходячись біля будинку №5 на вул. Папоротній у м. Львові, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, обвинувачена завдала потерпілій [PERSON] множинні удари руками та ногами по різних частинах тіла, чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1625 від 21 вересня 2015 року спричинила потерпілій легке тілесне ушкодження. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Беручи до уваги, що вироком суду встановлено, що відповідач умисними діями спричинила позивачу тілесні ушкодження, суд приходить до висновку, що 18 вересня 2015 року позивачу [PERSON] діями відповідача була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та стражданнях, яких позивач зазнала у звязку з нанесенням їй множинних ударів по різних частинах тіла, чим їй було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. задоволенню підлягають частково, оскільки позивачем за первісним позовом не представлено доказів того, що внаслідок нанесення тілесних ушкоджень позивачем були перенесені такий біль та страждання, які можуть бути виражені у грошовому еквіваленті розміром у 5000 грн., і тому, беручи до уваги характер і біль страждань, які зазнала [PERSON], а також, особу відповідача, яка ні де напрацює, має на утриманні двох малолітніх дітей /а.с.30,31/, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача 4000 грн. моральної шкоди, що буде відповідати принципам розумності та справедливості. Суд критично ставиться до твердження представника відповідача, що вимоги позивача про нанесення їй моральної шкоди є надуманими, оскільки такі спростовуються вищевказаними обставинами, які були встановлені вироком Залізничного районного суду м. Львова від 28.02.2017 року, і тому зазначені твердження не беруться до уваги. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 4000 грн. є підставними, а відтак підлягають до задоволення. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у відповідному розмірі.

Outcome: partial