Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] в розмірі 3575 гривень, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що перебуваючи з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.06.2019 року розірвано, у них народилась спільна донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Позивач самостійно здійснює утримання дитини, зокрема забезпечує її одягом та харчуванням, належними умовами для навчання та гармонійного розвитку, а також несе витрати, пов`язані із періодичним лікуванням дитини та її щорічним оздоровленням. Крім того, позивач здійснює додаткові витрати на утримання дитини, зокрема: оплата за відвідування [PERSON] спортивної секції - заняття кіокушинкай карате, оскільки у дитини наявні здібності до занять даним видом спорту, а їх розвиток неможливий без відвідуванням занять та тренувань. Членський внесок щомісячно становить 600,00 грн., позивачем станом на момент подачі позову внесено членські внески за півтора місяці в розмірі 900,00 грн. Також позивач здійснює витрати, пов`язані із необхідністю профілактики, діагностування та лікування [PERSON] у лікаря-стоматолога. Вартість наданих стоматологічних послуг за період з червня 2019 року по вересень 2020 року становить 6 250,00 грн. Загальний розмір додаткових витрат становить 7150,00 грн. (6 250,00 грн.+ 900,00 грн.), половину з яких позивач просить стягнути з відповідача на її користь. Так як позивач не в змозі самостійно здійснювати витрати по утриманню та на лікування доньки, а відповідач будучи особою працездатного віку та не маючи на своєму утриманні інших осіб, від утримання доньки в добровільному порядку ухиляється, а тому позивач звернулась до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити. Позовна заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 09.11.2020. Ухвалою судді від 11.01.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Всі наявні у справі докази були надані стороною позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про наявність поданого [PERSON] позову та будучи обізнаним із суттю пред`явлених до нього позовних вимог, відзиву на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог чи заяви про визнання позову на адресу суду не скерував. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження останньої. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 13.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано. З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що неповнолітня донька проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини проголошує, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.182 СК України закріплено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно положень ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась до суду із позовом шляхом скерування позову поштовим відправленнями № 7901828594748 від 06.11.2020, тому суд вваж є, що днем пред`явлення позову є 06.11.2020. Враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, оскільки про протилежне він суд не повідомляв, а також законодавчо закріплений рівний обов`язок батьків по утриманню дітей, який відповідач в добровільному порядку не виконує, та законодавчо передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів, на думку суду, є достатнім та необхідним розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину суд вважає, що така також підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Оцінюючи вказані положення законодавства на предмет їх відповідності обставинам справи суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, приходить до висновку про мотивованість заявленої позивачем вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Як встановлено судом з матеріалів справи, а саме згідно заяви-анкети на вступ до Львівської обласної федерації кіокушинкай карате неповнолітня [PERSON] здійснює відвідування спортивної секції - заняття кіокушинкай карате, оскільки, як зазначено у позовній заяві, у дитини наявні здібності до занять даним видом спорту, а їх розвиток неможливий без відвідуванням занять та тренувань. Членський внесок щомісячно становить 600,00 грн. Згідно долучених позивачем до матеріалів справи копій платіжних доручень №Р24АР24А621106831С69810 та №Р24АР24А621140777С21524 від 26.09.2020 року встановлено, що позивачем станом на момент подачі позову внесено членські внески за півтора місяці в розмірі 900,00 грн. (600,00 грн. та 300,00 грн.). Крім того, згідно представлених суду та долучених до матеріалів позову медичних документів встановлено, що неповнолітня [PERSON] потребує профілактики, діагностування та лікування у лікаря-стоматолога. Позивачем за період з червня 2019 року по вересень 2020 року здійснено оплату вартості наданих доньці стоматологічних послуг на загальну суму 6 250,00 грн., що стверджується долученими до матеріалів справи копіями платіжних документів про здійснення витрат. Зважаючи на вищенаведене та враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання неповнолітної дитини, в тому числі щодо здійснення додаткових витрат на утримання дитини, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3575 гривень додаткових витрат, що становить 50% від загальної суми додаткових витрат, здійснених позивачем на утримання неповнолітньої доньки. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити питання про розподіл судових витрат. Так як позов задоволено в повному обсязі, а позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору, то такий на загальну суму 1681,60 грн. (по 840,80 грн. за кожну вимогу) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 2000,00 грн. документально підтверджених витрат, здійснених позивачем на оплату професійної правничої допомоги. Здійснення таких витрат позивачем стверджується долученою до матеріалів справи копією договору про надання правової допомоги № 26 від 15.10.2020, рахунку № 1 від 02.11.2020 року, специфікацією від 03.11.2020 до Договору про надання правової допомоги №26 від 15.10.2020, а також копією квитанції про сплату гонорару.

Outcome: approved