Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 22.11.2003 року. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу відносини між ними погіршилися, в результаті чого призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказає, що сторони втратили почуття любові один до одного, взаєморозуміння та довіри. Неодноразово робилися спроби примирення, однак такі не дали результату. З жовтня 2015 року проживають окремо, спільне го господарства не ведуть, шлюб набув формального характеру. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, на адресу суду скерувала заяву про слухання справи у її відсутність, просила розірвати шлюб. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділ реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №3726. Від подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.12.2011 року, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №5890. Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №3726. На підставі викладеного та

Outcome: approved