Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05 травня 2009 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] Шлюб зареєстрований Тишківською сільською радою Добровеличівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 05.05.2009 року зроблено відповідний актовий запис №04. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим через несумісність характерів, протилежні погляди на сімейне життя. Сімейні відносини не підтримують три місяці. Через агресивну поведінку [PERSON], позивач змушена була переїхати з сином в найману кімнату в гуртожиток. Подальше спільне життя та примирення вважає неможливе. [PERSON] матеріальної допомоги сину не надає, участі у його вихованні не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості забезпечити сина всім необхідним, оскільки працює на посаді медичної сестри в Фастівській центральній районній лікарні і отримує середній заробіток 2500 грн. Позивач в судове засідання не явилась, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій вимоги позову визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 травня 2009 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] Шлюб зареєстрований Тишківською сільською радою Добровеличівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 05.05.2009 року зроблено відповідний актовий запис №04. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим через несумісність характерів, протилежні погляди на сімейне життя. Сімейні відносини не підтримують три місяці. Через агресивну поведінку [PERSON], позивач змушена була переїхати з сином в найману кімнату в гуртожиток. Подальше спільне життя та примирення вважає неможливе. [PERSON] матеріальної допомоги сину не надає, участі у його вихованні не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості забезпечити сина всім необхідним, оскільки працює на посаді медичної сестри в Фастівській центральній районній лікарні і отримує середній заробіток 2500 грн. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на дитину є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114, 180, 182-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial