Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом\~ \~\~про \~визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: смт. Покровське, вул. Цикова, 26 «А» Покровського району Дніпропетровської області. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала\~ тим,\~ що вона являється власником домоволодіння, розташованого в смт. Покровське, вул. Цикова, 26 «А» Покровського району Дніпропетровської області. За вказаною вище адресою зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], який фактично не проживає в даному домоволодінні з березня 2014 року. На даний час позивач та відповідач розірвали шлюб та [PERSON] проживає за іншою адресою. На підставі викладеного позивач просить [PERSON] визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: 53600, смт. Покровське, вул. Цикова, 26 «А» Покровського району Дніпропетровської області. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача та його представника, відповідача та представника третьої особи, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач та його представник позов підтримали та просять його задовольнити. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб від 06 вересня 2005 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 вересня 2005 року, шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №554, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 10 червня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 10 червня 2015 року складено відповідний актовий запис №15 (а.с.5). Як вбачається з копії реєстраційного посвідчення, виданого начальником Синельниківського бюро технічної інвентаризації, що жилий будинок (домоволодіння), розташоване в смт. Покровське, вул. Цикова, 26а в ? частині зареєстрований за [PERSON] на право приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Покровською держнотконторою 11.04.1989 року №524 та записано в реєстрову книгу №15 за реєстровим №2695, 02 листопада 2005 року (а.с.8). З копії акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] видно, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] «А», однак виїхав за межі району в березні 2014 року (а.с.10). Отже, позивач, відповідно до\~ ст. 10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у будинку за адресою: смт. Покровське, вул. Цикова, 26 «А» Покровського району Дніпропетровської області, відповідач не проживає з березня 2014 року. За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1\~ ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач, як встановлено судом, є власником житла, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми\~ ст. 405 ЦК України. Так, у відповідності до ч. 2\~ ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до\~ ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved