Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 23 вересня 2006 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що відповідач дійсно не ухиляється та не ухилявся від матеріального забезпечення дитини, однак вона бажає скористатись своїм правом, та визначити розмір щомісячних аліментів. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги, однак заперечував проти ухилення від участі у забезпеченні дитини, надав разом з письмовою заявою копії квитанцій про надіслання коштів, зазначив, що приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини тому заперечує щодо підстав звернення позивача до суду. Представник відповідача підтримала пояснення відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 23 вересня 2006 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час мешкають окремо. Дитина проживає разом з матірю. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, бере участь в утриманні дитини та в її вихованні, спілкується з дитиною та регулярно бачиться із нею, що позивачем не заперечується. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За приписами ч. 1 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 цієї статті встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, та зважаючи на визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved