Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який 09 липня 1994 року був зареєстрований [PERSON] сільською радою Біловодського району Луганської області про що складено відповідний актовий запис № 3. В обґрунтування доводів зазначила, що з жовтня 2014 року між ними припинені шлюбні та сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В судовому засіданні позивач не була присутньою, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку. Причин неявки не повідомив. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає, що однією з основних ознак шлюбу є його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст.\~12,13 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що\~09 липня 1994 року між позивачем та відповідачем [PERSON] сільською радою Біловодського району Луганської області було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 3.(а.с.4). Згідно позову сторони припинили шлюбні відносини, на даний час втрачені усі фізичні та духовні зв'язки. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що\~позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім'єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сімї стали неможливими, їх сімя існує формально. Суд вважає, що сімя розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~понесені позивачем судові витрати, що становлять 640 гривень судового збору, сплаченого за подання до суду позивачем позовної заяви, суд покладає на відповідача. З врахуванням викладеного та

Outcome: approved