Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком, відповідачем по справі, 21.09.2013 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено з листопада 2017 року, сторони разом не проживають. Позивач збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач, будучи повідомленою належним чином про місце, дату і час розгляду справи, не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач, будучи повідомленим належним чином про місце, дату і час розгляду справи, також не з'явився у дане засідання, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.09.2013 року. Від подружнього життя сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.12.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що сторони не виявили бажання зберегти сім'ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання їм часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з'ясовано, що волевиявлення позивача, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнав, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їхнього малолітнього сина, що має істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд встановив, що сторони не мають пільг зі сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір». Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір має бути стягнуто з відповідача на користь позивача у сумі 704,80 грн., розмір якого підтверджено квитанцією №0.0.1014774706.1 від 18.04.2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved