Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свій позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу у них народились двоє дітей. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду цей шлюб був розірваний, питання про стягнення аліментів з відповідача не вирішувалось. З 2017 року відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участі у її вихованні та утриманні. Враховуючи байдуже ставлення відповідача до доньки та його не бажання виконувати батьківські обов`язки по вихованню дитини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав. Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. У матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви, яку видано приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області НОІ 155158 від 10.03.2020 про те, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав і не заперечує проти розгляду даної справи в суді за його відсутності. Позовні вимоги повністю визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява про слухання справи за відсутності представника органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації, просить винести рішення по справі на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 04 лютого 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія вказаного документу /а.с.11/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 березня 2010 року Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/. Згідно довідки № 2164 від 18.08.2020 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: доньку [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до характеристики учениці 5-го класу Терпіннівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] від 18.08.2020, вона відвідує вказаний навчальний заклад з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Батько дитини - [PERSON] участі в її шкільному житті не приймає, контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується. Вихованням дівчинки займається її мати - [PERSON] /а.с.9/. Згідно висновку органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації № 01-24/757 від 24.12.2020, орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] /а.с.43/. Крім того, у матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви, яку видано приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області НОІ 155158 від 10.03.2020 про те, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки та не заперечує проти подальшого її усиновлення /а.с.10/. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання своєї дитини, нехтування ним своїх батьківських обов`язків. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1059 року дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, судом встановлено, що відповідач відсторонився від виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляється від виховання своєї доньки, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, здоров`ям, духовним розвитком, матеріально дитину не утримує. Тому, враховуючи відношення відповідача до дитини та в інтересах дитини, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки.

Outcome: approved