Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 24.09.2001 року по 17.10.2016 року вона перебувала в трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 17.10.2016 року вона звільнилася з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). Вона працювала за професією маляр, зайнятий на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче третього класу небезпеки. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05.07.2019 року їй були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ II стадії токсичної етіології, фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму. Хронічний субатрофічний ринофаринголарингіт токсичної етіології. Захворювання професійне. (Основний діагноз). У п.16 акту зазначено, що професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. У п.17 Акту зазначено, що вона здійснювала проведення робіт в умовах підвищеного рівня загазованості та виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м.Суми від 25.09.2019 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 40% первинно. За рекомендацією лікарів їй необхідне медикаментозного лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення, реабілітаційне відділення санаторно-курортного закладу. Отримані нею професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. У зв`язку з профзахворюванням протягом тривалого часу вона страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює їй значні моральні страждання, переживання. Вона не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв`язку з чим виникають проблеми при переїзді в транспорті та інше. Фізичні страждання мають свій прояв через постійну задишку при незначних навантаженнях, кашель з виділенням слизового харкотиння, приступи утрудненого дихання, біль в грудній клітці при кашлі, загальну слабкість. Спричинену моральну шкоду їй важко оцінити в грошовому розмірі, але враховуючи ступінь та тяжкість наслідків втрати здоров`я, враховуючи те, що для неї одним з варіантів полегшення моральних страждань може бути санаторно-курортне лікування, зміна щоденного оточення та покращення життєво-побутових умов. Тому виходячи з принципу розумності та співмірності сума в 40000грн. є такою, що відповідає тяжкості її моральних страждань. Вона оцінює кожен відсоток втрати своєї працездатності у 1000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на її користь з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» 40000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. В судове засідання представник позивача Супрун Д.В. не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] , підтримує повністю з зазначених в позові підстав та справу просив розглядати без його участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, наданий відзив на позов в якому зазначено, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, однак Позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про заподіяння йому саме моральної шкоди. Отримання Позивачем професійних захворювань свідчить лише про можливість заподіяння моральної (немайнової) шкоди і аж ніяк не констатують такий факт, оскільки оцінка будь-яких явищ залежить від психофізіологічних особливостей їх сприйняття (оцінки) конкретної особи. Окрім наявності ряду захворювань єдиним доказом моральних страждань позивач вказує порушення стану здоров`я, порушення життєвих зв`язків та навичок, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього. Відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п.19 Акту розслідування професійного захворювання Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а, отже, відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені статтею 237-1 КЗпП України як підстава для відшкодування моральної шкоди. Крім того, під час укладення трудового договору з позивачем, Товариство проінформувало його про умови праці та про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про право на пільги і компенсації за роботу, що підтверджуються, зокрема, підписами позивача за результатами проведення атестації робочого місця в Картах умов праці. Зважаючи на вищевикладене, просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, та справу розглянути без представника відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 24.09.2001 року по 17.10.2016 року перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 17.10.2016 року позивач звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.7). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05 липня 2019 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: «ХОЗЛ II стадії токсичної етіології, фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму. Хронічний субатрофічний ринофаринголарингіт токсичної етіології. Захворювання професійне. (Основний діагноз) (а.с.8-9). У пункті 16 вищевказаного акту зазначено, що професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалу роботу в шкідливих умовах праці. У пункті 17 Акту зазначено, що позивач здійснювала проведення робіт в умовах підвищеного рівня загазованості та виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м.Суми від 20.09.2019 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склала 40 % первинно (а.с.11). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. В зв`язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану її здоров`я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідач створив неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримала професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело її до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05.07.2019 року - а.с.8-9; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №07-01-13/592 (а.с.10), актом огляду МСЕК №550 від 25 вересня 2019 року), що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обов`язків з питань охорони праці, порушено права [PERSON] , їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з хворобою, втратою професійної працездатності на 40%. Вона вимушена проходити лікування, реабілітацію, докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 16000грн., яка підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840грн.80коп.

Outcome: approved