Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача, який є її батьком, аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23-х років. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2006 року шлюб між її батьками був розірваний за рішенням суду, з батька [PERSON] було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) до досягнення повноліття. В серпні 2016 року позивач вступила до університету, а саме до Вищої школи соціальних та природничих наук імені [PERSON] (м. Люблін, Польська Республіка) на стаціонарну форму навчання, орієнтовна дата закінчення якого 30.09.2019 року. Всі витрати за оплату навчання та проживання за кордоном несе мати позивача. У звязку з тим, що позивач продовжує навчання, не має можливості працевлаштуватися на повний робочий день (навчається на денній формі навчання), потребує матеріальної допомоги. Позаяк, відповідач офіційно працює, має стабільний заробіток, позивач вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив такі задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову. Зокрема, зазначила, що відповідач, в цілому, не заперечує проти сплати аліментів та надання допомоги своїй дочці, однак вважає, що той розмір аліментів, який просить позивач є доволі значним, адже 1/4 від його заробітку, який становить прблизно 8000,00 грн., дорівнюватиме приблизно 2000,00 грн. Просила, у випадку, якщо суд дійде висновку про задоволення позову, визначити розмір аліментів у розмірі 1/7 частки заробітку або у твердій грошовій сумі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Як встановлено судом з копії Свідоцтва про народження (повторного) серія 1-ФМ № 185703 від 08.09.2004 року, [PERSON] народилася 08.12.1998 року в м. Ужгород, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 25. Батьком значаться [PERSON], матірю [PERSON]. На час розгляду справи, [PERSON] є повнолітньою. З Довідки від 15.12.2016 року, виданої Вищою школою соціальних та природничих наук імені [PERSON] (м. Люблін, Польська Республіка) випливає, що [PERSON] (імя батька - [PERSON]), [INFO], є студенткою І року навчання на факультеті «Туризм і відпочинок» стаціонарної форми навчання, навчання триває 6 семестрів, орієнтовна дата закінчення навчання 30.09.2019 р. Прийнята на навчання 01.10.2016 року, літній набір. З копії Постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2006 року випливає, що державним виконавцем було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3123, виданого 10.07.2006 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки. Відповідне Розпорядження про стягнення аліментів було надіслане за місцем роботи відповідача. Водночас, суд зазначає, що будь-яких доказів, які б давали підстави прийти до висновку про неможливість надання матеріальної допомоги, відповідачем надано не було. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач офіційно працює, має стабільний заробіток, його матеріальний стан дозволяє надавати допомогу дочці, яка продовжує навчання за кордоном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду з 06 лютого 2017 року до закінчення нею навчання 30.09.2019 року. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 09 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10 листопада 2017 року. На підставі ст.ст. 141, 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: approved