Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Херсон смт. Антонівка, вул. Воронцовська, 10. У вказаному будинку на даний час зареєстрована відповідач, яка не має ніяких родинних звязків із позивачем та з 2011 року за вказаною адресою не проживає. Як наслідок, позивач обмежена у вільному користуванні житловим будинком, несе додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від кількості зареєстрованих осіб та обмежений в отриманні житлових соціальних пільг. У звязку з викладеним просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування будинком за адресою: м. Херсон смт. Антонівка, вул. Воронцовська, 10; зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою: м. Херсон смт. Антонівка, вул. Воронцовська, 10. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.12.2018 року по справі відкрито провадження та розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 11.12.2018 року, але відзиву на позовну заяву до даного часу надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Херсон смт. Антонівка, вул. Воронцовська, 10, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №275 та у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2017 року №79837364. Згідно форми 1 станом на 18.08.2017 за адресою: м. Херсон смт. Антонівка, вул. Воронцовська, 10 зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до Акта виданого 31.07.2018 квартальним комітетом №14 Антонівської селищної ради м. Херсона та посвідченого підписами свідків, [PERSON], [INFO], зі слів свідків сусідів не проживає за місцем реєстрації з 2011 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.\~ Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником вказаного вище житлового будинку, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд, а відповідач зареєстрована колишніми власниками. Щодо позовних вимог про зняття з реєстрації відповідачів, то вони є такими, що не підлягаю задоволенню, оскільки не відноситься до компетенції суду, з огляду на таке, відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: partial