overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 10 липня 2015 року між нею та відповідачем укладено договір позики, згідно якого останній отримав 15000 гривень на умовах позики. Згідно розписки, наданої відповідачем, останній зобов'язувався повернути позичені кошти до 11.07.2015 року, однак у зазначений термін борг останнім не повернуто, що змусило позивачку звернутися з позовом в суд. Просить стягнути з [PERSON] на її користь грошові коти в розмірі 16 526, 20 грн., що включає в себе: основну суму боргу, 3 % річних, індекс інфляції та судовий збір. У судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала клопотанняя про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явися, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як встановлено судом, у 10.07.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено усний правочин на умовах позики, згідно якого відповідач позичив в [PERSON] 15000 грн., які зобов'язувався повернути останній до 11.07.2015 року. Даний факт стверджується борговою розпискою відповідача, долученою до матеріалів справи. Однак, у вказаний термін відповідач свого зобов'язання не виковла - борг не повернула. Як вбачається із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору позики, що стверджується наявною у матеріалах справи розпискою відповідача про отримання коштів за вказаним договором. Таким чином, позов підставний та підлягає до задоволення. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача у користь позивача [PERSON] слід стягнути сплачений нею при зверненні із позовом судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що нею було надано 01 вересня 2018 року відповідачу по справі, [PERSON] кошти в розмірі: 30000,00 доларів США (тридцять тисяч доларів США 00 центів), що на день подання позову згідно курсу НБУ еквівалентно 809322,00 гри. (вісімсот дев`ять тисяч триста двадцять дві гри 00 коп.) Кошти було отримано [PERSON] особисто. 01.09.2018 р. відповідачем особисто була написана в присутності двох свідків розписка. Відповідно до умов даної розписки [PERSON] зобов`язувалася повернути позивачу позику в розмірі: 30000,00 доларів США (Тридцять тисяч доларів США 00 центів), що на день подання даного позову згідно курсу НБУ еквівалентно 809322,00 грн. (вісімсот дев`ять тисяч триста двадцять дві гри 00 коп.) в строк до 01 квітня 2020 року. Однак кошти до цього часу відповідачем не повернуті. А тому просила стягнути з відповідача на її користь суму позики та судові витрати. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася з письмовою заявою в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася з письмовою заявою в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , під розписку позичила у позивача [PERSON] , гроші у розмірі 30000 доларів США (тридцять тисяч доларів США) строком до 01.04.2020 року р (а.с.4). Обов`язок який передбачений розпискою до сьогоднішнього часу не виконано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 УК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто борг за борговою розпискою в сумі 30000 доларів США, що станом на 06.05.2020 року становить 809322,00 грн. та 8093,22 грн. повернення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] в зв'язку її навчанням, посилаючись на те, що вона навчається на І курсі Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, економічного факультету, напрям підготовки «Міжнародна економіка» на денній формі навчання. Так як донька навчається на денній формі навчання та забезпечити сама себе не має можливості, і відповідач як батько зобов'язаний утримувати її до досягнення 23- х років. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], яка продовжує навчатися, в розмірі 1/3 частини всіх його заробітків щомісячно, до досягнення нею 23-х років та просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на оплату навчання дитини, яка продовжує навчання в розмірі ? частини витрат на навчання згідно договору № 10-441 від 19.08.2014 року, до закінчення навчання чи досягнення [PERSON] 23-х років. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала частково, не заперечувала щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини всіх його заробітків. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини яка продовжує навчання в розмірі ? частини всіх його заробітків. Вказав, що він працює водієм і його заробіток складає приблизно 4000 гривень на місяць та він має можливість надати матеріальну допомогу та також зазначив, що він одружений та на його утриманні перебуває малолітній син 6 років. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком [PERSON], [INFO] і згідно закону він зобов'язаний приймати участь в її утриманні. Згідно довідки № 10211 від 14.07.2015 року Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, встановлено, що [PERSON] навчається на І курсі економічного факультету, напрям підготовки «Міжнародна економіка», денної форми навчання. Згідно ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що стан здоров'я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплатити додаткові витрати на утримання дитини в зв'язку з навчанням, що в судовому засіданні не заперечував відповідач. На підставі викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових коштів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві [PERSON] просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, зазначив, що не має коштів на сплату судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З огляду на зазначене, дослідивши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку, що підстави для відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі відсутні, оскільки позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень щомісячно, з грудня 2019 року по червень 2020 року. В позовній заяві зазначає, що з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.04.2020 по справі № 645/8104/19 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено та суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за аліментами, в якому зазначила, що згідно рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2000 року, [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON]. [INFO] останньому виповнилося 18 років, тому постановою ВДВС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області від 19.03.2014 року виконавче провадження закінчено. Станом на [INFO] [PERSON] мав заборгованість за аліментами перед позивачем в сумі 12 992 гривні, яку в добровільному порядку сплатити не бажає. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю та обгрунтувала їх обставинами викладеними в позовній заяві . Додала, що їй достовірно не відомо про місце роботи відповідача та розміри його доходів. Стверджувала, що при проведенні розрахунку заборгованості державний виконавець виходив з мінімального розміру аліментів, визначених Законом . Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. З огляду на ті обставини, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наданих позивачем доказів . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Згідно довідки від 21.03.2014 року №1374/1 виданої начальником ВДВС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області на виконанні у ВДВС Добровеличківського РУЮ знаходився виконавчий лист №2-994 від 28.09.2000 року виданий Добровеличківським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей. На даний час виконавче провадження закінчено на підставі ст.49 п.8 Закону України «Про виконавче провадження» Станом на 16.08.2013 року заборгованість [PERSON] за аліментами становить 12 992 гривні. Відповідно до ч.4 статті 194 Сімейного Кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавецм, а у разі спору судом. Відповідач заперечень з приводу визначеного розміру заборгованості за аліментами не надав. Аналізуючи зібрані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах чинного законодавства, отже позов слід задовольнити у повному обсязі . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок . На підставі викладеного, ст.194,195 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики посилаючись на те, що 03 вересня 2010 року надав ТОВ «М'ясопереробний комплекс «Дністровський» кошти в сумі 29000 грн. з кінцевим терміном повернення 1 листопада 2013 року. У визначений умовами договору строк і до дійсного часу відповідач грошові кошти в сумі 29000 грн. не повернув, від виконання зобов'язань ухиляється, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь 29000 грн. боргу та судові витрати. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявами, в яких просили суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, позов визнав повністю, не заперечує щодо його задоволення. Справа розглянута судом заочно, оскільки сторони не заперечували проти цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 вересня 2010 року між ТОВ «М'ясопереробний комплекс «Дністровський», в особі директора [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 29000 грн. 00 коп. Повернення позики договором передбачено здійснити особисто [PERSON] за його місцем проживання або його представнику до 01.11.2013 року \\ а.с. 14 \\. Передання коштів підтверджується квитанцією від 03 вересня 2010 року \\а.с. 15\\. Однак на даний час позика не була повернута. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також умови договору позики, суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 29000 грн. та 290,00 грн. повернення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. До позовної заяви додано заяву, в якому представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» за довіреністю Ключинський К.Л. просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Зазначив, що на даний час ПАТ «ВіЕйБі Банк» перебуває в скрутному фінансовому становищі та у стані ліквідації, тому відсутня можливість оплати судового збору. Також, на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», у зв'язку з чим, ПАТ «ВіЕйБі Банк» немає можливості сплатити судовий збір на день подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. З огляду на зазначене, дослідивши матеріали позовної заяви та заяву про відстрочення сплати судового збору, суд прийшов до висновку, що підстави для відстрочення сплати судового збору відсутні, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження майнового стану. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 13.03.2017 року у задоволенні заяви представника ПАТ «ВіЕйБі Банк» за довіреністю Ключинського К.Л. про відстрочення сплати судового збору відмовлено та ухвалою від 13.03.2017 року надано строк для усунення недоліків щодо сплати судового збору. 28.03.2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А. звернулася до суду з заявою про звільнення сплати судового збору, в якій просить суд звільнити від оплати судового збору за подання заяви до ухвалення рішення у справі, зазначивши, що на даний час ПАТ «ВіЕйБі Банк» перебуває в скрутному фінансовому становищі та у стані ліквідації, тому відсутня можливість оплати судового збору. Також, на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», у зв'язку з чим, ПАТ «ВіЕйБі Банк» немає можливості сплатити судовий збір на день подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. З огляду на зазначене, дослідивши матеріали позовної заяви та заяву про звільнення сплати судового збору, суд прийшов до висновку, що підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження майнового стану. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням інфляції у розмірі 1841 грн. 50 коп. та неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі 96 190 грн. 02 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 09.11.2015 р. Відповідач по справі виявив бажання сплатити аліменти за період з 09.11.2015 р. до 06.06.2021 р. Державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментам до 06.06.2021 року відповідно до якого розмір заборгованості становить 125 466 грн. 67 коп. На підставі цього розрахунку відповідачем була сплачена сума у рахунок аліментів до повноліття дитини в розмірі 125 466 грн. 67 коп. Позивачка не погоджується з розрахунком державного виконавця оскільки ним при проведенні розрахунку не врахована індексація. Вважає, що для повного розрахунку відповідач повинен ще сплатити аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1841 грн. 50 коп. Оскільки відповідачем в період з 09.11.2015 р. по 01.06.2017 р. аліменти сплачувались невчасно та не повністю то позивачка просить стягнути неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за вищезазначений період в розмірі 96 190 грн. 02 коп. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу. Не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст. ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечув представник позивача. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved