Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свій позов мотивувала тим, що 12 жовтня 2002 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON], 2003 року народження, та дочку - [PERSON], 2005 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось. За різних поглядів на життя сторони припинили подружні взаємовідносини, шлюб фактично розпався, існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим. Діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її вихованні та повному утриманні. Відповідач належної допомоги на утримання дітей не надає, хоча таку можливість має. За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 30% від мінімального встановленого законом прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Надалі позивач уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття 10 липня 2014 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 12 жовтня 2002 року був укладений шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницького обласного управління юстиції, актовий запис № 2308. Сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою від 10.02.2014 року №640, виданою ТОВ «ЖЕО». Позивач працює, однак їй важко самій утримувати дітей. Відповідач проживає окремо, належної допомоги на утримання дітей не надає. Суд звертає увагу, що відповідач доказів не можливості надавати допомогу суду не надав. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині припинення шлюбу та обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум з 1 липня 2014 року становить для дітей віком від 6 років до 18 років - 1320 гривень. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працездатна особа, інших утриманців, крім дітей не має, а також те, що діти, проживаючи разом з матір'ю, знаходяться на її утриманні, що потребує певних коштів, тому суд зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов'язок батьків по їх утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі про який клопоче позивач. Суд звертає увагу, що доказів неможливості утримувати дітей відповідач не надав. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 10.07.2014 року. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір: на користь позивача в розмірі 243,60 грн. та на користь держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved