Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.11.2014 року; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 12.11.2014 року вона уклала шлюб із відповідачем. У даному шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач не надає матеріальної допомоги, постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, шлюб існує лише формально, тому немає сенсу підтримувати сімейні відносини. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним. Додатково зазначила, що відповідач не турбується дитиною, не надає допомоги на утримання сина та ніде не працює. У зв'язку із чим просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідача, який у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, проте матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.11.2014 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] /а.с.4,20/. Любов та повага між сторонами відсутні. Останнім часом непорозуміння створили умови за яких їх шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть і відновлювати не збираються. Після розірвання шлюбу, малолітній син залишиться проживати з матір»ю. З пояснень позивачки, відповідач протягом тривалого часу, ніде не працює та не надає матеріального утримання на дитину. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'я сторін розпалася, примирення не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Оскільки відповідач не надає матеріального утримання на дитину добровільно, то це слід робити у судовому порядку, як цього вимагає позивач. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, відповідатиме інтересам сторін. Крім стягнення аліментів на утримання дитини, з відповідача слід стягнути відповідний розмір сплаченого позивачкою судового збору.

Outcome: approved