Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] помер її батько - [PERSON] , а [INFO] померла її мати - [PERSON] . Позивач зазначає, що її батькам належав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Після смерті батька фактично єдиним власником даного домоволодіння стала мати позивача - [PERSON] , як переживше подружжя. Позивач вказує, що оскільки на час смерті матері вона проживала з нею спільно, то, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після її смерті. Коли позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. На решту спадкового майна матері, а саме на земельну ділянку, позивачу та її братові [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , а саме в цілому на будинковолодіння по [ADDRESS] . Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з вищенаведених підстав. Додатково зазначили, що на момент побудови домоволодіння по [ADDRESS] для підтвердження права власності було достатньо записів в погосподарських книгах і не вимагалося реєстрації права власності на дане домоволодіння. Також позивач та її представник наголосили, що відповідач на спадкове майно не претендує, про що свідчить подана ним до суду заява. Водночас не заперечили, що відповідачем була подана заява про прийняття спадщини, як після смерті батька, так і після смерті матері. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на все будинковолодіння по [ADDRESS] (а.с.41). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько сторін [PERSON] (а.с.5). [INFO] померла мати сторін - [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на майно (а.с.9). З довідки, виданої виконкомом Верхнянської сільської ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області від 21.06.2019 року № 450 (а.с.26) вбачається, що згідно погосподарського обліку Зборянської сільської ради Калуського району за [PERSON] , який помер [INFO] , значиться 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] даний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами значився за дружиною [PERSON] до дня її смерті [INFO] . Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі (а.с.53). Відповідно до вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1970 року, майно придбане подружжям під час шлюбу є їх спільної сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. За таких обставин, домоволодіння по [ADDRESS] належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Отже, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Дружина [PERSON] - [PERSON] та його діти (сторони по справі) - [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці І черги, відповідно до ст.1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , так як на час відкриття спадщини проживали спільно зі спадкодавцем (а.с.26) та протягом передбаченого законом строку не відмовилися від прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було подано до нотаріуса відповідні заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 52,59). Отже, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/6 (1/2:3) частині домоволодіння по [ADDRESS] . За таких обставин після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на 2/3 частини домоволодіння по [ADDRESS] (належала їй, як співвласнику) + 1/6 (успадкована після смерті [PERSON] )). А тому покликання позивача, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина в цілому на вказане домоволодіння є безпідставними та не заслуговують на увагу. З урахуванням положень ч.1 ст.1261 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] (сторони по справі) входять до числа спадкоємців І черги після смерті [PERSON] . Оскільки [PERSON] та [PERSON] , станом на час відкриття спадщини [INFO] , проживали спільно із [PERSON] (а.с.10), то, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вони вважаються такими, що прийняли спадщину після її смерті. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня адресована компетентним органам заява відповідача [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка мала бути подана саме у строк, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України (протягом шести місяців з часу відкриття спадщини). Натомість судом встановлено, що 24.01.2019 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.65). Отже, [PERSON] та [PERSON] успадкували спадкове майно після смерті [PERSON] у рівних частинах, тобто по 1/3 (2/3:2) частині домоволодіння по [ADDRESS] . Водночас, як вказувалося вище, відповідачем подано до суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання стосовно можливості прийняття визнання відповідачем позову згідно надісланої відповідачем до суду заяви, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем суперечить вимогам ст. 1268,1270, 1273 ЦК України щодо порядку прийняття спадщини, а тому є підстави для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем. Отже, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме на 1/3 частину домоволодіння по [ADDRESS] . На підставі викладеного, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР, ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1269 ЦК України,

Outcome: dismissed