Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який уточнила в заяві від 28.08.2019 року, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України дочки [PERSON] , [INFO] у її супроводі без згоди батька [PERSON] в період з 12 листопада 2019 року по 28 листопада 2019 року на відпочинок до Арабської Республіки Єгипет. В позові вказує, що з відповідачем у період з 15 липня 2010 року по 05 січня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем. 3 метою оздоровлення, відпочинку, морального i духовного розвитку та виховання доньки, мiж нею та туристичним оператором «Анекс-тур», 15 липня 2019 року було укладено договір на туристичне обслуговування. Добровільна згода відповідача на виїзд дитини за кордон в її супроводі нею не отримана, тому в інтересах дитини, вимушена захищати права в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явилась надавши заяву про підтримання заявлених вимог і розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився надавши заяву про визнання заявлених вимог і розгляд справи в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову із наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (копія на а.с. 8). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 05.01.2015 року з врахуванням додаткового рішення Ніжинського міськрайонного суду від 27.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано, змінено прізвище позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » (копії на а.с. 9-10). Довідкою Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 10.07.2019 року (копія на а.с. 12) підтверджується не отримання аліментів позивачем на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки на туристичне обслуговування № 75142651 (копія на а.с. 13-15) дати початку та закінчення туристичного обслуговування 13.11.2019 року - 27.11.2019 року, путівка придбана до м. Шарм-ель-шейх Арабської Республіки Єгипет 13.11.2019 року. Путівка придбана на наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР. Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», які набрали чинності з 01 жовтня 2016 року, вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків. З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Разом із тим, за змістом статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини. Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18). Враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує їм повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку; враховуючи, що мати здатна забезпечити дитину всім необхідним, а також узявши до уваги положення статей 157, 161 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що надання дозволу на тимчасовий виїзд доньки з матір`ю за кордон у період з 12.11.2019 року по 28.11.2019 року без дозволу та супроводу батька, так як вказане відповідатиме найкращим інтересам дитини та відповідач в поданій заяві вимоги позову визнав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved