Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 29.09.2012 між нею та відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги мотивувала тим, що 29.09.2012 вона одружилася з відповідачем. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність взаєморозуміння, що, в свою чергу, ставало причиною сварок між ними. Шлюбні відносини припинилися, проживають окремо з травня 2019 року. Намагання зберегти сім`ю результату не дали. На переконання позивача примирення та збереження шлюбу неможливі, сім`я фактично розпалася. У судове засідання позивач не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. У судове засідання відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У матеріалах справи є заява, в якій відповідач вказує, що не заперечує проти позову про розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 29.09.2012 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що складений відповідний актовий запис № 361. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Зазначене підтверджується оригіналом Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 29.09.2012. У шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 28.08.2013. Як встановлено судом з матеріалів справи, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність взаєморозуміння, часті сварки. З травня 2019 року проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась і її збереження неможливе, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи волевиявлення позивача, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, 113, 115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved