Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації, відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільська регіональна філія державне підприємство Центр державного земельного кадастру про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] свої позовні вимоги підтримали повністю, обгрунтовують їх доводами викладеними у заяві та просять задовольнити. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги позивачів підтримала повністю, обгрунтовує їх доводами викладеними у заяві та просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] РДА не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім цього, визнання ним позову та прохання про розгляд справи у його відсутності викладено у адресованій суду заяві, яка приєднана до матеріалів справи. Представник відповідача - відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Тернопільської області в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та просить їх задовольнити. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільської регіональної філіії державне підприємство Центр державного земельного кадастру не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім цього, прохання про розгляд справи у його відсутності викладено у адресованій суду заяві, яка приєднана до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачів [PERSON], [PERSON], представника позивачів [PERSON], представника відповідача - відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Тернопільської області [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як розяснено у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19 березня 2010 року) виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України, судам (підсудні) справи за заявами, зокрема: - з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Судом встановлено, що матері позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та бабці позивача [PERSON] [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №0137472 від 20 серпня 1996 року належала земельна частка (пай) розміром 4,1 га. в умовних кадастрових гектарах. Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2010 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], у вигляді ? частки земельної ділянки, що знаходиться на території Мозолівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, відповідно до розподілу земельних часток (паїв) під номером 215. На підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 19.11.2010 року №543 вищенаведеним громадянам передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під номером 215. Згідно договорів на виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку від 25.11.2010 року №608, №609, №610, №611, укладених між громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - замовниками та [PERSON] районним відділом Тернопільської регіональної філії ДП Центр ДЗК - виконавцем на ім'я даних громадян розроблено вищевказану землевпорядну документацію. Встановлено, що в процесі розроблення документації із землеустрою [PERSON] районним відділом Тернопільської регіональної філії ДП Центр ДЗК допущено помилку, оскільки здійснено поділ земельної ділянки площею 3,87 га. під номером 51, а не 215, яка успадкована вищезазначеними громадянами та передана їм у власність на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 19.11.2010 року №543. Земельна ділянка №51, на яку помилково [PERSON] районний відділ Тернопільської регіональної філії ДП Центр ДЗК виготовив технічну документацію із землеустрою, та на яку в подальшому видано державні акти на право власності на землю громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 15.09.2004 року №321 передана у власність громадянці [PERSON], внаслідок розподілу земельних часток (паїв) проведених шляхом жеребкування. Громадянці [PERSON] 23.09.2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,87 га. серії ЯБ №039001, кадастровий номер 6124884500:01:001:0064, яка у 2009 році успадкована громадянкою [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.03.2009 року №644. Реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції 27.03.2013 року внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень відомості про власника вищезазначеної земельної ділянки - [PERSON], а також 08.01.2015 року реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 3,8663 га, кадастровий номер 6124884500:01:001:0064, терміном на 7 років за TOB „[PERSON] Підгайці. Як вбачається із матеріалів справи, до Державного земельного кадастру не внесено відомості про земельну ділянку під номером 215, яка перебуває у власності громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ №396026, серії ЯЛ №396009. серії ЯЛ №396019, серії ЯЛ №396066 від 21.03.2011 року, внаслідок розроблення [PERSON] районним відділом Тернопільської регіональної філії ДП Центр ДЗК землевпорядної документації на ім'я даних громадян. На даний час [PERSON] є власником земельної ділянки із кадастровим номером 612488450:00:100:10275 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ №396019, виданого на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №543 від 19.11.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №612480001000050 від 21 березня 2011 року. [PERSON] є власником земельної ділянки із кадастровим номером 612488450:00:100:10274 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ №396009, виданого на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №543 від 19.11.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №612480001000053 від 21 березня 2011 року. [PERSON] є власником земельної ділянки із кадастровим номером 612488450:00:100:10276 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ №396026, виданого на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №543 від 19.11.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №612480001000052 від 21 березня 2011 року. [PERSON] являлась власником земельної ділянки із кадастровим номером 612488450:00:100:10277 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ №396066, виданого на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №543 від 19.11.2010 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №612480001000051 від 21 березня 2011 року. Після смерті [PERSON], яка померла 17 жовтня 2012 року, спадкоємцем її майна стала [PERSON], якій видали Свідоцтво про право на спадщину від 10.06.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №143411 від 18 жовтня 2012 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільської міського управління юстиції та копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] ч.9 ст.24 Закону України Про земельний кадастр передбачено, що при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. У відповідності із ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Як вбачається із інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 22 серпня 2016 року та копій державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с.38-45, 84-87), у Державному земельному кадастрі містяться відомості лише про земельні ділянки, яким присвоєно ті ж кадастрові номери, які присвоєні земельним ділянкам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зокрема 6124884500:01:001:0274 - власник земельної ділянки гр. [PERSON], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №209947 від 13.11.2007 року, площа 1,9442 га. 612488450:00:100:10275 - власник земельної ділянки гр. [PERSON], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №209948 від 13.11.2007 року, площа 1,9443 га. 612488450:00:100:10276 - власник земельної ділянки гр. [PERSON], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №214450 від 29.10.2007 року, площа 2,0144 га. 612488450:00:100:10277 - попередній власник земельної ділянки гр. [PERSON], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №214451 від 29.10.2007 року, площа 2,0143 га. Право власності на дану земельну ділянку 10.06.2014 року переоформлено на спадкоємця - гр. [PERSON], що також підтверджується відзивом у цивільній справі поданим відділом Держгеокадастру у [PERSON] районі Тернопільської області від 14 вересня 2016 року. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved