Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнати [ADDRESS] . Свої вимоги мотивували тим, що кімната не приватизована, не службова, належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва. Під час обстеження житлового фонду комісією було виявлено, що в кімнаті № 16 гуртожитку за адресою: [ADDRESS] відповідачка не проживає. Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату. Відповідачка у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи на іншу дату, на підставі ст. 223 ЦПК України, та приходить до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Гуртожиток розташований по вул. Маршала Василевського, 59 в м. Миколаєві та перебуває на балансі комунального підприємства «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» та належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва. В кімнаті № 16 зазначеного гуртожитку зареєстровано відповідачку - [PERSON] , [INFO] , з 21 липня 2009 року (а. с.6). Під час обстеження житлового фонду комісією було виявлено, що в кімнаті № 16 гуртожитку за адресою: [ADDRESS] відповідачка не проживає. Згідно з відомостями з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21 липня 2009 року. Згідно з Актом про не проживання від 11.07.2019, підписаним сусідами [PERSON] , [PERSON] та посвідченому посадовими особами КП СКП «Гуртожиток»., за адресою: [ADDRESS] , з липня 2018 року, відповідачка не проживає ( а. с. 5). Відповідно до виписки з особового рахунку № [NUMBER] , станом на 01.06.2019 заборгованість по квартирній платі складає 507 грн. 76 коп. (а. с. 9). Підстави втрати права на користування житловим приміщенням, у разі користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського фонду, регулюються ст. ст. 71, 72Житлового кодексу України. Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідачка не проживає в спірному житловому приміщенні, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, а реєстрація відповідачки за вказаною адресою, позбавляє позивача можливості надати вказану кімнату іншим особам, що потребують забезпечення житлом, позов про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Outcome: approved