Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 28 березня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, за актовим записом № 103. Вимоги мотивовані тим, що 28 березня 2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. За час їх спільного проживання між ними постійно виникали сварки та скандали, у зв'язку з різними поглядами на ведення сумісного побуту, виховання дитини, зловживання відповідачем спритними напоями. З березня 2011 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають. На даний час вона проживає з іншим чоловіком, від життя з яким чекає дитину та з яким має намір вступити в зареєстрований шлюб. На примирення вона не згодна. Їх сім?я фактично розпалася, почуття поваги та любові між ними втрачені, спільного господарства не ведуть та подальше збереження їх сім?ї неможливо. Їх брак носить лише формальний характер. Спору про розділ майна подружжя не мають. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з нею. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у зв'язку з неможливістю її явки за станом здоров'я, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази, які є у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється у наслідку його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, - суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що 28 березня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, за актовим записом № 103 був зареєстрований шлюб, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що випливає із копії свідоцтва про народження (а.с.6). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони з березня 2011 року не підтримують шлюбні відносини, спільного бюджету не мають, сумісного господарства не ведуть, не мають бажання зберегти сім'ю. Брак існує формально, та його збереження неможливе. Крім того, шлюб це вільне волевиявлення чоловіка та жінки, у даному випадку підтримувати шлюб сторони бажання не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, підстав для вживання заходів до примирення подружжя не має, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved