Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернуся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, яку він прийняв, фактично вступивши в управління та володіння нею. До складу спадщини ввійшло право спадкодавця на земельну частку (пай), посвідчене дублікатом сертифікату серії [NUMBER]. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в дублікаті зазначеного сертифікату його текст не був відтворений у первинному варіанті. Крім того в цьому документі є розбіжності в написанні прізвища спадкодавця, яке не відповідає свідоцтву про смерть останньої. А саме, у сертифікаті прізвище спадкодавця записано «[PERSON]», що також відповідає прізвищу, записаному у його свідоцтві про народження, тоді як у свідоцтві про смерть вона записана як «[PERSON]». При вказаних обставинах він не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з чим просив встановити факт родинних відносин з матір'ю, факт належності їй вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнати за ним право власності на ці спадкові права. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим справу розглянути без його участі за наявними доказами. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, підтвердили доводи позивача, пояснивши, що вони знають його і матір останнього з дитинства. [PERSON] пропрацювала все життя в колгоспі, мала відповідний земельний пай. Вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позом підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на усі права та обов'язки, що належали їй на момент смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої (а.с.6). До складу спадщини ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) у землі, розташованої на території Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області, розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено дублікатом сертифікату серії [NUMBER] виданого 01.07.2016 року (а.с.7). Спадщину прийняв її син - позивач по справі, [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, показами свідків, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, довідкою Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.5,13). Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки зазначений дублікат зазначеного сертифікату виданий 01.07.2016 року тобто після смерті спадкодавця і в якому текст не було відтворено у первинному варіанті. Крім того, цей правовстановлюючий документ має розбіжності в написанні прізвище спадкодавця в порівнянні із прізвище, яке записано у свідоцтві про його смерть та у свідоцтві про народження позивача, а саме у свідоцтві про смерть записано «[PERSON]», а в дублікаті сертифікату та свідоцтві про народження позивач «[PERSON]», що також вбачається з письмових роз'яснень нотаріуса на адресу позивача. Однак право спадкодавця на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, як і ступінь їхніх родинних відносин. При цьому, суд враховує, що фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП - пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю спілці селян ім. Горького, але в подальшому, при видачі дублікату сертифікату на земельну частку пай серії [NUMBER] її прізвище було помилково записано як «[PERSON]», що підтверджується копіями розпорядження голови РДА та доданим до нього списком громадян, членів сільськогосподарського підприємства (а.с.8-12). Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає дублікат сертифікату на право за земельну частку пай належить саме матері позивача [PERSON], а розбіжності в написанні її прізвища як в самому сертифікаті так і в свідоцтві про народження позивача виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні. При цьому враховуючи, що право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його прав шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (паї).

Outcome: approved