Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь для утримання дітей - [PERSON], [INFO] р.н. та [PERSON], [INFO] р.н., щомісячно, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, який являється батьком дітей матеріальної допомоги на їх утримання не надає та від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, відповідач разом з сім'єю не проживає, не бере участі в утриманні дітей, у позивачки коштів на їх утримання не вистачає, вважає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а тому вимушена звернутись з даним позовом в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, які в ньому викладені. Просила розглянути справу у її відсутність та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що 16.07.2013 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Подільського РУЮ в м. Києві, актовий запис 464 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] р.н. та [PERSON], [INFO] р.н., батьком дитини значиться [PERSON], матір'ю - [PERSON] 10.09.2013 року відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Виходячи з позовних вимог позивача розмір аліментів визначається судом в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову до суду. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивач при зверненні до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved