Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], 06.09.1997, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Компаніївської райдержадміністрації Кіровоградської області, актовий запис № 33. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ними втрачено почуття любові та довіри. З грудня 2013 подружні відносини між ними припинились, шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], яка вже досягла повноліття та сина [PERSON], [INFO] діти проживають з позивачем і після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 1997 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану Компаніївської райдержадміністрації Кіровоградської області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ОЛ № 048429 від 06.09.1997. (а.с.6). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], 14.11.2012 р.н та доньку [PERSON], [INFO], яка вже досягла повноліття. (а.с.7,8). Позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, припинили сімейні відносини з грудня 2013 року, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сімю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, а подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам подружжя. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач не виявила бажання змінювати прізвище після розлучення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Зі згоди позивача, судові витрати залишити по фактично понесених.

Outcome: approved