Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] за період з травня 2012 року по липень 2017 року заборгованість по аліментам в сумі 44619 грн. 61 коп. на їх неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], і передбачену ст.196 ч.1 Сімейного кодексу України неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка, за її підрахунками, за період з травня 2012 року по серпень 2017 року складає 12715 грн. 82 коп. В обґрунтування позовних вимог вона посилається на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем 19 жовтня 2010 року їх дочка [PERSON] залишилася проживати разом з нею і на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.02.2009 року був виписаний виконавчий лист № 2-230 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак, відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки надає їй не в повному обсязі, у звязку з чим станом на липень 2017 року утворилась заборгованість в сумі 44619 грн.61 коп. Позивач подала до суду заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності і про згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання втретє не зявився, будучи повідомленим за місцем пеєстрації, і не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 19 жовтня 2010 року, що підтверджується рішенням Ніжинського міськрайонного суду від (а.с. 7), мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). 26 листопада 2011 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище (а.с.9). За виконавчим листом, виданим Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області\~02 лютого 2009 року на підставі рішення суду із [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дочку у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак, відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки надавав їй не в повному обсязі, у звязку з чим станом на липень 2017 року утворилась заборгованість відповідно до розрахунку державного виконавця в сумі 44619 грн. 61 коп. (а.с.12). Відповідно до ч.1\~ст.196 Сімейного кодексу України \~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пеня за прострочення аліментів нараховується шляхом множення суми заборгованості по поточних аліментах за місяць на 0,01 та на кількість днів прострочення, що становить суму пені по поточному платежу за один місяць заборгованості по аліментах. Суд погоджується із розрахунком позивачки суми неустойки (пені) за прострочення аліментів, оскільки він здійснений у відповідності до вимог ст.196 Сімейного кодексу України і не спростований відповідачем. Отже, виходячи з положень вказаних норм суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки судом встановлено факт виникнення заборгованості по сплаті аліментів з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду. З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved