Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2000 рік, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 08.08.2012 року встановлений факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу з відповідачем син залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. Дитина є інвалідом з дитинства, страждає на тяжке захворювання, потребує підвищеної уваги, турботи та матеріальної допомоги, однак, відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною. З її боку не чиняться перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, тому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав нотаріально посвідчену письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради не заперечував проти позовних вимог позивача, вважає за можливе позбавити [PERSON] , [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши учасників процесу, прокурора, яка підтримала позов, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до свідоцтва про народження дитини відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.8). В судовому засіданні встановлено, що позивач займається вихованням дитини [PERSON], [INFO], а батько дитиною не займається, допомоги не надає, що підтвердив в судовому засіданні і свідок [PERSON]. Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 08.08.2012 року встановлений факт родинних відносин , а саме, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.10-11). [PERSON] є інвалідом з дитинства ,що підтверджується посвідченням (а.с.12) , хворіє на тяжку хворобу (а.с.13-36). Відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що підтверджується його нотаріально засвідченою письмовою заявою від 18.08.2014 року (а.с. 63). Згідно висновку Служба у справах дітей Сумської міської ради № 354 від 11.02.2014 року вважає за можливе позбавити [PERSON] , [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с.65). Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків, тому необхідно позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved