Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою № 104 будинку № 35 по вулиці Південна в місті Миколаєві шляхом зобовязання відповідача надати ключі від вхідних дверей до коридору квартири № 100, 101, 102, 103, 104 та заборонити останній чинити перешкоди у користуванні власністю, посилаючись на те, що відповідачка змінила замки на вхідній двері в загальний коридор, та її на прохання надати ключі остання відмовляється. В ході розгляду справи відповідач надала ключ від вхідної двері у коридор, позивач зробила дублікат та зазначила, що з цього приводу претензій до відповідача не має. В той же час позивач підтримала вимогу щодо заборони [PERSON] чинити перешкоди у користування її власністю, а саме квартирою 104 будинку 35 по вулиці Південній. Вказувала на те, що відповідач захватила її територію, встановила меблі на кухні на її території за які вона сплачує кошти за комунальні послуги. Представник позивача підтримала позовну вимогу з врахуванням того, що у судовому засіданні були виконані вимоги щодо надання ключа від вхідної двері. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що замки на двері були замінені жильцем іншої квартири. Неодноразово позивачу пропонувалось зробити дублікат ключа, але вона категорично відмовлялась, та зазначала, що зробить це тільки у судовому порядку. Перешкод у користуванні її кімнатою ніхто не чинить, бо вона закрита і у неї немає доступу. Кухня у них загального користування, у кожного мешканці там є стіл. З позивачем неодноразово траплялись конфліктні ситуації, але перешкод у користуванні її власністю вона не чинила. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі: договору купівлі продажу від 19.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №4430 (а.с. 4,5). Вказане підтверджується довідкою комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 08.02.2018 року за № 298 та копією зазначеного договору (а.с. 27-28). Враховуючи те, що в ході розгляду справи відповідачем надано позивачу ключ від вхідної двері та [PERSON] зробила дублікат й зазначила відсутність претензій з цього приводу до відповідача, вимога про зобовязання надати ключів від вхідної двері не розглядалась судом по суті, у звязку з тим що факти, які були підставою для звернення з зазначеною вимогою, відпали. Стосовно вимоги щодо зобовязання [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні позивачкою своєю власністю. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України право спільної сумісної власності здійснюється за згодою співвласників. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до висновку ДОП СП Інгульського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції [PERSON] вбачається, що була проведена бесіда з відповідачкою, в ході якої вона пояснила, що замки від тамбуру замінила через те, що син [PERSON] спричинив їй тілесні ушкодження, а так як він не володіє будь-якою часткою майна по вулиці Південна, 35 в місті Миколаєві, вирішила змінити замки для того, щоб останній не приходив до квартири своєї матері. Ключі від тамбуру віддають господарю квартири [ADDRESS]. На час розгляду справи ключі від тамбуру передані позивачу. Згідно листа наданого начальником Інгульського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області [PERSON] від 09.11.2017 року за вих. № 3219/51-2017 факти здійснення перешкод відповідачкою позивачу у користуванні права власністю не встановлені. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона спирається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч.1 ст. 81 ЦПК України). Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу у підтвердження чинення перешкод у користуванні належною їй квартирою з боку відповідача, не визначено в чому полягають перешкоди у разі їх наявності, тому огляду на вищезазначене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed