Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що перебувала у фактичному шлюбі з відповідачем. Від фактичних шлюбних відносин народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею. Відповідач ухиляється від утримання дитини. Коштів не сплачує. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобі масової інформації (газеті «Урядовий кур»єр»). Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24 жовтня 1997 року Писарівською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON] народилася [INFO]. Дослідивши вимоги позивачки та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Позивач звернулася до суду з позовом 15 березня 2005 року. У зв»язку з тим, що відповідач в судове засідання не з»являвся, провадження у справі було зупинене до його розшуку. 23 грудня 2013 року провадження у справі відновлене. Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв2язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Отже, суд констатує, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню з урахуванням вимог закону. На підставі ст. ст. 180, 181, 191 ч.2 СК України,

Outcome: approved