Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання особи, втративши право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві особистої приватної власності належить квартира за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Носова, 1/78. На даний час у квартирі з 07 листопада 2007 року значиться зареєстрованою [PERSON]. Однак, відповідач з серпня 2014 року у квартирі за місцем реєстрації не проживає. На даний час у звязку із наявністю реєстрації відповідача у квартирі, вона вимушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, та на даний час не має можливості оформити субсидію в УПСЗН, у звязку з чим вимушена звернутися до суду. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують, просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. На підставі ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд перевірив матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири (а.с.11-12) [PERSON] купила квартиру номер сімдесят вісім, загальною площею 44,1 кв.м., в тому числі жилою 29,7 кв.м., яка складається з трьох жилих кімнат, та знаходиться в м. Соледар вул. Носова, будинок номер один, що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.13). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14) від 12 квітня 2005 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно акту від 09 грудня 2016 року (а.с.15) [PERSON] фактично не проживає за адресою: [INFO] з серпня 2014 року і по теперішній час. Відповідно до довідки про склад сімї (а.с.16) відповідач прописана за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Носова, 1/78. Згідно зі ст. 64 ЖК України член сімї наймача має такі ж права у тому числі право користування житловою площею, як і наймач, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 129 Конституції України, статей\~10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням. Суд встановив, що позивач є власником квартири №78 у житловому будинку №1 по вул. Носова, м. Соледар, Донецької області, відповідач квартиру звільнила добровільно та не проживає в ній з 2014 року. Наявність реєстрації у будинку відповідача порушує право власності позивача, а саме позбавляє її права розпоряджатись власною квартирою на свій розсуд та перешкоджає їй у отриманні державної компенсації (субсидії) на жилого-комунальні послуги, а тому з урахуванням аналізу наданих доказів суд вважає позовні вимоги про визнання втративши право [PERSON] користування житловим приміщенням, обґрунтованими та вважає необхідним цей позов задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст.64 ЖК України, ст. 317, 321, 391 405 ЦК України,

Outcome: approved