Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму у розмірі 217788 грн., як застосування наслідків недійсності правочину, оскільки, квартира [ADDRESS], яку вона придбала за договором купівлі-продажу від 13.09.2012 р. у [PERSON] за ціною 217788 грн., витребувана у неї внаслідок визнання попередніх правочинів недійсними та повернута первісним власникам. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 24457 грн. 59 коп., які на її думку полягають у зменшенні покупної здібності грошових коштів, сплачених відповідачу, в наслідок інфляційних процесів, за період з 13.09.2012 р.(момент укладання договору) і до 31.05.2014 р. (звернення до суду за захистом прав). Відповідних розрахунок доданий до позову. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 40 000 грн., яку вона зазнала внаслідок порушення її прав, необхідності відстоювати їх в судовому порядку, втрати грошей і квартири, що викликало її душевні переживання та страждання. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], позовні вимоги підтримали та надали пояснення, відповідно до обставин, які викладені в позові. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення слухання по справі до суду не надходило, через що, суд розглянув праву за їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, представлені в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належала на підставі свідоцтва про право власності на житло [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 31.07.2008 р. за довіреністю, виданою позивачами [PERSON], квартира була продана на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] 21.07.1009 р. [PERSON] передала на підставі договору купівлі-продажу квартиру [PERSON] Згідно рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 10.03.2011 р. договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 31.07.2008р. визнаний недійсним з підстав передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України та зазначена квартира повернена у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В період продовження апеляційного та касаційного провадження по спору про визнання договору купівлі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 31.07.2008 р. недійсним спірна квартира за договором купівлі-продажу від 21.06.2012 р. була передана [PERSON] у власність [PERSON] - відповідача по даній справі. Зазначені обставини встановлені рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 10.03.2011 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.11.2012 р., та рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 25.02.2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.04.2014 р. (а.с.12-29), і відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно договору купівлі-продажу від 13.09.2012 р. [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] за ціною 217788 грн., що підтверджується копією даного договору (а.с.7). Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 25.02.2014 р. позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено та витребувано на їх користь від [PERSON] квартиру [ADDRESS] в порядку ст. 388 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 215, 2166 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена самостійно як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Якщо у зв'язку з вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою. В даному випадку [PERSON] не є стороною недійсного правочину, але її права порушено, так як внаслідок визнання правочину недійсним, вчинення реституції та витребування у неї майна, за яке вона заплатила кошти, вона має право на захист свого права відповідно до ст.16 ЦК України та ст. 1212 ЦК України шляхом стягнення грошової суми переданої за договором купівлі-продажу, відшкодування збитків та відшкодування моральної шкоди. Між тим, відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Позивач не довела суду, що саме з вини відповідача їй заподіяні збитки, які полягають у зменшенні покупної здібності грошових коштів, сплачених відповідачу, в наслідок інфляційних процесів, і що їй завдано моральної шкоди, і моральна шкода завдана з вини відповідача, а як зазначено вище, відповідно до ст. 216 ЦК України, в даному випадку слід встановлювати наявність вини у діях відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення грошової суми переданої за договором купівлі-продажу від 13.09.2012 р. у сумі 217788 грн. з відповідача, який безпідставно зберігає у себе чуже майно. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Судові витрати суд стягує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial