Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зазначивши в обґрунтування позову наступне. 11.05.2014 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить 1/3 частина квартири № 106 у будинку № 22 по бул. Центральному у м. Запоріжжя, яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 2373 від 12.10.2000 року, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради. Відповідно до заповіту від 12.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 239, померлий [PERSON] все своє майно заповів позивачу. Після смерті батька позивач у передбачений законом термін звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору не має можливості, оскільки померлим [PERSON] не було зареєстровано право власності на вказану частину квартири у встановленому законом порядку та правовстановлюючі документи на неї відсутні. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, суду надала письмові заперечення проти позову, відповідно до яких в задоволенні позову просить відмовити. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] до судового засідання не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій просить ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій вказала, що не заперечує проти позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що 11.05.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 294740 від 12.05.2014 року, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. За життя [PERSON] склав заповіт на імя [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 12.02.2014 року, зареєстрований за номером № 239, відповідно до якого все своє майно заповів позивачу. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 37519676 від 30.05.2014 року заповіт, складений [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 12.02.2014 року, зареєстрований за номером № 239, є чинним. За життя [PERSON] належала 1/3 частина квартири № 106 у будинку № 22 по бул. Центральному у м. Запоріжжя, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло № 2373 від 12.10.2000 року, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 51349734 від 31.12.2015 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право власності на 1/3 частину квартири № 106 у будинку № 22 по бул. Центральному у м. Запоріжжя за [PERSON] Після смерті [PERSON] позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 31/2014. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 15.12.2015 року № 802/02-31 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно 1/3 частину квартири № 106 по бул. Центральному, 22, у м. Запоріжжя, отже права позивача підлягають захисту у судовому порядку. Беручи до уваги, що право власності на 1/3 частину квартири № 106 по бул. Центральному, 22, у м. Запоріжжя, померлим було набуте до його смерті, на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 2373 від 12.10.2000 року, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради, суд приходить до висновку, що зазначена частка житлового приміщення входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON] На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняла спадщину, однак не може її оформити через нотаріальну контору, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved