Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що 12.10.1996 між матір`ю позивачки [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, який було розірвано 09.07.2002. [INFO] народилася донька: [PERSON] . Після розірвання шлюбу між батьками, позивачка залишилася проживати зі своєю матір`ю. Відповідач в добровільному порядку не надавав аліменти на утримання позивачки, у зв`язку з чим мати [PERSON] звернулася за їх стягненням до суду. На підставі рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення аліментів, 27.09.2001 було видано виконавчий лист № 2-2704. Заводським ВДВС за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення про стягнення аліментів, згідно постанови № 947/5. Також, зазначила, що батько офіційно працевлаштований на ВАТ «Запоріжсталь», державним виконавцем Заводського ВДВС було видано розпорядження №947/5, яке надіслано до місця роботи батька для стягнення аліментів на утримання позивачки з його заробітної плати. На підставі розпорядження відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя з заробітної плати її батька стягувались аліменти до досягнення позивачкою 18-річного віку. 11.09.2017 позивачка вступила на навчання до Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» на денне відділення факультету іноземної філології. За попередньої домовленістю з відповідачем на період навчання позивачки, відповідач зобов`язався добровільно сплачувати їй аліменти до досягнення позивачкою 23-річного віку, як доньці, яка продовжує навчатися після досягнення нею повноліття. Однак, відповідач сплачував тільки той розмір аліментів, який вбачав доцільним і лише періодично. З серпня 2020 року відрахування відповідача на користь позивачки припинилися взагалі. Також, зазначила, що на теперішній час вона не працює, є повнолітньою донькою відповідача, яка продовжує навчання та її утримує мати. До моменту подання до суду позовної заяви, позивачку утримувала лише мати, та з власних заощаджень сплачувала за її навчання в університеті. Мати позивачки, як соціальний робітник доглядає за старенькою, немічною бабусею, а власного доходу позивачка не має, адже навчається на денному відділенні в університеті. Згідно договору про надання освітніх послуг, рік навчання в університеті коштує 13 900 грн. та кожного року ціна за рік навчання збільшується, відповідно до визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Також, зазначила, що її батько є працездатним та має постійний дохід, може сплачувати аліменти. У зв`язку з чим, [PERSON] просить суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти для продовження навчання у розмірі ј частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] 30.11.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь та утримання [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку), починаючи з 29.09.2020 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Ухвалою суду від 02.03.2021 заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, яка продовжує навчання - скасовано. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 18.03.2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить позовну заяву задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/10 частини його доходу, до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-х років. У відзиві посилається на те, що позивачка має власний дохід, але офіційно його не декларує. Також зазначено, що відповідач має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та матір [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним та є особою похилого віку, інвалідом 2 групи. Вважає, що позивачка приховуючи свій дохід та не вказуючи про усі доходи матері, і знаючи його заробітну плату, прагне отримувати ще додатково дохід шляхом стягнення з відповідача аліментів. 09.06.2021 на адресу суду від представника позивача - адвоката Железняк-Кранг І.В. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі ј частини з усіх видів доходів відповідача. Відзив відповідача, поданий на позовну заяву вважає необґрунтованим та доводи і факти, які викладені у ньому такими, що не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами. Представник позивача - адвокат Железняк-Кранг І.В. в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві просить розглянути справу без його участі. Розглянувши матеріали позовної заяви, оцінивши докази у сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації 12.10.1996, актовий запис № 278, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 12 жовтня 1996 року. (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської рай адміністрації Запорізької міськради 09.10.1999, актовий запис №777, батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.13). Також, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя 09.07.2002, актовий запис № 391. (а.с.12). Позивач, [PERSON] є студенткою 4 курсу, Запорізького національного університету, денного відділення за контрактом, факультет іноземної філології, що підтверджується довідкою виданою Запорізьким національним університетом від 14.09.2020 № 2027. (а.с.14). Відповідно до договору про надання освітніх послуг №214 від 27.11.2018, укладеного між [PERSON] та ЗНУ, форма навчання позивача є денною та вартість навчання за рік складає 13 900,00 грн. (а.с.17). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 20.10.2020 за № 76055, [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 по 2 квартал 2020 отримав доходи у розмірі: 1 квартал у загальному розмірі 114185,66 грн.; 2 квартал - 99 423,40 грн. (а.с.29). Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності у сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітню доньку. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, оскільки підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та порядку сплати аліментів у позасудовому порядку не досягнуто. Враховуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, визначивши стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, оскільки відповідач є працездатною особою, який отримує стабільний дохід та може надавати таку матеріальну допомоги своїй повнолітній доньці, що є його обов`язком як батька. Водночас, позивачем доведено, що вона після набуття повноліття продовжує навчатися, та рік навчання коштує 13 900,00 грн., відповідно до Договору про надання освітніх послуг, плата за які вноситься позивачем (а.с.17-18). Позивач навчається на денній формі навчання, що позбавляє її можливості працювати та отримувати самостійний дохід, а навчання потребує додаткових витрат. Доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо перебування на його утриманні матері, яка є особою похилого віку та має 2 групу інвалідності, суд оцінює критично, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів, що його мати потребує такої допомоги, перебуває саме на його утриманні та відсутні інші особі, які можуть її утримувати. Також, доводи відповідача щодо отримання позивачем інших доходів, не доведено достатніми доказами, а є його припущеннями, на яких ґрунтуватися доказування не може в силу цивільного процесуального законодавства. Разом з тим, суд враховує, що відповідач є батьком малолітнього сина 2016 року народження, однак, враховуючи, що він є працездатною особою та отримує достатній дохід, суд вважає, що вказаний факт не впливає на можливість здійснювати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання у вигляді сплати ј частини від його доходів. Отже, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі ј частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , починаючи з 29 вересня 2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Крім того, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved