Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернулася із позовом до відповідача, уточненим в ході розгляду справи, та просила надати дозвіл на тимчасовий багаторазовий в'їзд/виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з/на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим у супроводі матері без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною 16 років, та на оформлення проїзних документів дитини для виїзду за межі України, а також просила допустити негайне виконання рішення суду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 05.09.2008 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Ленінського районного суду Республіки Крим позивач отримала свідоцтво про розірвання шлюбу від 11.11.2014 року. Виїхавши на материкову частину України, позивач звернулась до Апеляційного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу та клопотанням про визначення підсудності справи, підсудність було визначено Оболонському районному суду м. Києва, на даний час рішення в справі ще не прийнято. З часу припинення шлюбних відносин дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що місцем їх з дитиною постійного проживання є АР Крим, проте приїхавши у січні 2017 року на новорічні свята до своїх батьків в м. Суми вона до цього часу не може виїхати назад, оскільки при перетині контрольного пункту «Чонгар» у неї вимагають дозвіл батька дитини на виїзд дитини за кордон. При цьому батько дитини проживає також в АР Крим. З метою оздоровлення сина та у зв'язку з бажанням повернутись додому в АР Крим позивач кілька разів зверталась до відповідача щодо надання дозволу на виїзд до тимчасово окупованої території АР Крим, однак відповідач з незрозумілих причин постійно ухиляється від дачі дозволу на виїзд, зокрема не приходить на зустріч із нотаріусом, а колись запропоновував їй відмовитись від сплати ним аліментів на дитину в обмін на надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Позивач вважає, що ухилення від надання згоди на виїзд дитини за кордон суперечить інтересам дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник звернувся до суду із заявою з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Представник третьої особи Органу опіки і піклування Оболонського району м. Києва в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги в частині надання дозволу на виїзд дитини до АР Крим за місцем своєї реєстрації та реєстрації її матері підтримав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 05.09.2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно даних паспорту позивача вона зареєстрована за адресою [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO], за своїм станом здоров'я потребує профілактичного оздоровлення та курсу лікування (а.с.35-37), зі слів позивача в місці їх постійного проживання в м. Керч АР Крим її син перебуває на обліку у хірурга та невропатолога, крім того дитині необхідно відвідувати дошкільний дитячий заклад. Позивач зверталася до відповідача з приводу надання згоди на виїзд дитини за кордон у супроводі матері, однак така згода відповідачем надана не була. Поштові відправлення, які пересилаються УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України не приймається поштою АР Крим та м. Севастополя й повертається у зворотному напрямку (а.с.30-31). Судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати від відповідача - батька дитини згоду на виїзд дитини за кордон у позасудовому порядку. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вирішує надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим у супроводі його матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], а також надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду за межі України малолітньої дитини [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO]. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги в частині допуску негайного виконання даного рішення суду, оскільки ст. 367 ЦПК України передбачений вичерпний перелік категорій справ у яких суд допускає негайне виконання рішень. Категорія справ щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон зазначеною статтею не передбачена. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial