Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 20922,00 грн., що становить 1/2 частину понесених витрат на оплату за навчання дитини для розвитку її здібностей, оздоровлення, лікування та фізичного розвитку; змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17.11.2010 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 14.05.2005 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Франківським відділом РАДС Львівського міського управління юстиції. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17.11.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 15.09.2010 року. Позивач стверджує, що починаючи з березня 2010 року син проживав постійно з нею та на її утриманні. [PERSON] своїх батьківський обов`язків не виконував, аліментів не сплачув, внаслідок чого утворилася заборгованість. Більше того, з 2013 року взагалі не цікавиться та не відвідує дитину. У зв`язку із чим просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати, пов`язані з навчанням дитини з метою розвитку здібностей, оздоровлення, лікування та фізичного розвитку дитини у загальній сумі 20922 грн. Також, [PERSON] просить суд змінити розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання дитини, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із ростом цін, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку, а також у зв`язку із збільшенням законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові. Крім того, зазначила, що [PERSON] дитиною [PERSON] взагалі не цікавиться, не бачиться, не телефонує та не вітає з днем народження. Син називає батьком іншого чоловіка. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позбавити [PERSON] батьківських прав на дитину [PERSON] , змінити розмір аліментів, а також стягнути з відповідача половину додаткових витрат, які понесла позивач. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення повідомлення, оголошеннями на сайті суду, у судове засідання не з`явився. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Брикса Р.З. позовні вимоги [PERSON] підтримав. Крім того, надав в розпорядження суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] від 29.11.2018 року №2608-1207. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, 14.05.2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Франківським відділом РАДС Львівського міського управління юстиції. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17.11.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Того ж дня, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 15.09.2010 року. В ході судового розгляду встановлено, що з березня 2010 року батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] життям і здоров`ям сина не цікавиться, матеріально не забезпечує. Даний факт стверджується інформацією з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 27.10.2015 року №К-3379, відповідно до якої станом на 20.10.2015 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на дитину [PERSON] становила 70356,17 грн., а з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №46261574 від 13.03.2018 року вбачається, що заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.02.2018 року складає 38639,25 грн. Крім того, згідно з довідкою №71 приватної СЗШ - гімназії «Відродження» [PERSON] , [INFO] , навчається у даній гімназій. З характеристики №72 від 06.06.2018 року вбачається , що [PERSON] навчанням сина не цікавиться, жодного разу не з`являвся у школі. Вихованням дитини займається мати - [PERSON] та [PERSON] , якого [PERSON] називає батьком. Також малолітній [PERSON] навчається у технічній студії «[INFO]», ТзОВ «Мовна школа «Грін Кантрі» та навчальному центрі «[INFO]», з довідок з вказаних закладів вбачається, що вихованням [PERSON] займається мати [PERSON] , яка оплачує заняття та цікавиться навчанням. Батько дитини - [PERSON] за весь період навчання жодного разу не навідався. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Пунктом 2 ст.8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року передбачено, що у всіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] самоусунувся від виховання [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує матеріально. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Хант проти України» встановив, що між інтересами дитини й інтересами батьків має існувати справедлива рівновага, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу треба приділяти інтересам дитини, які за своєю природою повинні переважати над інтересами батьків. У своїй ухвалі від 01.11.2017 року Вищий спеціалізований суд України дійшов до висновку, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батьки офіційно про необхідність зміни ставлення до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, тому важливе значення має висновок виконкому органу місцевого самоврядування про доцільність або передчасність застосування такого заходу. Слід також звернути увагу на те, чи створюються перешкоди для спілкування батькав із дитиною з боку особи, з якою дитина проживає. Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29.11.2018 року №2608-1207 орган опіки та піклування ШРА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Зокрема, висновком органу опіки та піклування встановлено, що [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, жодних пояснень не надав. Крім того, малолітній [PERSON] на засіданні комісії пояснив, що його біологічний батько ним не цікавиться, не телефонує, жодних подарунків не присилає. Дитина його дуже давно не бачила. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що слід позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] у зв`язку із ухиленням ним від батьківських обов`язків. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача 20922 грн. додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 СК України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] понесла додаткові витрати на розвиток здібностей [PERSON] та на його лікування. Так, згідно з договором про надання спортивно-оздоровчих послуг №ЛВЧ 12871 від 28.08.2017 року, укладеного [PERSON] від імені [PERSON] , нею понесено витрати у розмірі 2900 грн., що стверджується товарним чеком від 29.08.2017 року. Крім того, за договором №ЛВ4720 від 27.10.2013 року понесено витрати у сумі 1990 грн., що стверджується чеком №10778 від 27.10.2013 року. Також, відповідно до договору №ЛВЧ 6834 від 27.03.2016 року понесено витрати у сумі 3000 грн., що стверджується квитанцією від 27.03.2016 року. Відповідно до довідки ГТзОВ «Усмішка» від 03.07.2018 року [PERSON] здійснював лікування зубів, за що позивачем понесено додаткові витрати на лікування у розмірі 3390 грн. Також, [PERSON] понесено додаткові витрати, пов`язані з навчанням [PERSON] з метою розвитку його здібностей, що стверджується довідкою ФОП [PERSON] (технічна студія «[INFO]») від 29.05.2018 року, з якої вбачається, що за період навчання з вересня 2015 року по травень 2018 року позивачем понесено витрати у сумі 14874 грн. З довідки ФОП [PERSON] (навчальний центр «[INFO]») від 06.07.2018 року вбачається, що за навчання в центрі [PERSON] понесла витрати у сумі 7000 грн. Крім того, відповідно до чеку №ЦР-8543 від 11.05.2018 року позивач понесла витрати на купівлю електрогітари у розмірі 8690 грн з метою навчання сина грі на музичному інструменті. Відтак, враховуючи вищевикладене, [PERSON] понесла додаткові витрати у розміні 41844 грн. та просить стягнути половину цієї суми з відповідача. У своїй постанові від 13.09.2017 року справа № 6-1489цс17 Верховний Суд України роз`яснив, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний суд України звернув увагу, що наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, зібрані докази, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20922 грн. додаткових витрат, які позивач понесла на лікування та розвиток здібностей дитини [PERSON] . Щодо вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17.11.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 15.09.2010 року. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок не залежить від матеріального становища батьків. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] є недостатніми, тому що з 2005 року зросли потреби дитини, відповідно і витрати на її утримання. Крім того, зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, а також відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувачі аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі, визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року при розгляді справи № 143цс13. Відтак, з [PERSON] слід стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 704,80 грн., а також на користь держави судовий збір за вимоги про стягнення додаткових витрат та про зміну розміру аліментів у розмірі по 768 гривень 40 копійок за кожну з вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягаю задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved