Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом в суд до відповідача, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 15.03.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, в якому народилися двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, а позовні вимоги підтримав. Тому суд вважає, що слід згідно ст.ст.169, 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє синів - [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.10.2007 року (зроблений запис №5710) та [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.04.2010 року (зроблений запис №2102), котрі проживають разом з матір'ю [PERSON] Сторони проживають окремо. Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, таким чином не виконує свого прямого батьківського обов'язку. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч.9 СК України). Крім того, ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом, при цьому якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу), яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому такі слід стягувати з дня звернення позивачки до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України), та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини, нормальний стан здоров'я та матеріальне становище як платника, так і одержувача аліментів. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що відповідач працює та має постійне джерело прибутку, а тому суд вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З наведених міркувань та

Outcome: approved