Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, який мотивує тим, що [INFO] вона народила доньку [PERSON] , батьком якої є відповідач [PERSON] . Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню їхньої малолітньої доньки вона змушена звернутися до суду з даним позовом. 24 вересня 2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Печеніжинської селищної ради Коломийського району, актовий запис №24. При реєстрації цього шлюбу вона змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON] . Від спільного проживання з відповідачем [INFO] вона народила доньку [PERSON] , батьком якої є відповідач [PERSON] . Вказане стверджується свідоцтвом про народження дитини з перекладом з чеської на українську мову. Сімейні відносини в неї з відповідачем не склалися. Відповідач погано ставився до неї, принижував її, займався рукоприкладством, зраджував їй в подружній вірності, не утримував сім`ю. В лютому 2010 року їх сім`я розпалася. Вказані обставини зазначені в рішенні Коломийського міськрайонного суду від 25 травня 2011 року в справі за №2-1107/11 за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказаним судовим рішенням шлюб , зареєстрований 24 вересня 2005 року між нею та відповідачем, розірваний, їх малолітню доньку [PERSON] залишено проживати з нею, їй залишено прізвище [PERSON] . Малолітня донька [PERSON] і на даний час проживає з нею за адресою [ADDRESS] в господарстві її батьків, що стверджується довідкою виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району за №193 від 28 січня 2019 року. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Той факт , що відповідач з лютого 2010 року не проживає з нею та їхньою донькою стверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25 травня 2011 року. Після розпаду їхньої сім`ї відповідач повернувся проживати в с. Кийданці в господарство до його родичів за адресою [ADDRESS] . Їй відомо, що відповідач є зареєстрованим за даною адресою. Після розірвання шлюбу відповідач більшість часу знаходився за кордоном і коли приїзджав в Україну (1-2 рази на рік) брав незначну участь в утриманні їхньої доньки - сплачував періодично аліменти, дещо купував доньці. Однак, вже більше двох років відповідач не бачить їхньої доньки, не приїжджає до неї, не спілкується з нею, не бере жодної участі в її вихованні та утриманні. Відповідач не зустрічається з дитиною ні по місцю її проживання, ні по місцю її навчання , ні в жодних інших місцях. Він не знає як навчається їхня донька. Дитина навчається в 5-ому класі Печеніжинського ліцею, батько дитини не відвідує батьківських зборів, не цікавиться навчанням та вихованням дитини. Вказане стверджується довідкою Печеніжинського ліцею за №13 від 28.01.2019 року. Відповідач не цікавиться духовним розвитком дитини, чим дитина займається в позаурочний час. Донька відвідує хоровий гурток, а батько дитини не цікавиться її успіхами в здобутті музичної освіти. Дитина три роки навчалася приватно англійської мови, за навчання позивач оплачувала самостійно. Батько дитини не цікавиться цим зовсім. [PERSON] нічого не знає і про фізичний розвиток дитини, про стан її здоров`я. Дитина часто хворіє простудними захворюваннями, але з дитиною до дитячого лікаря ходить лише вона, та її мати. В доньки є також хвороба шлунково-кишкового тракту, вона хворіє середнім отитом, з приводу чого їй була проведена операція. На даний час донька потребує операції по видаленню аденоїдів. Батько з цього приводу зовсім не цікавиться. Їхня донька [PERSON] через позбавлення батьківської турботи, піклування просить її про нього навіть не згадувати, каже що вона йому не потрібна. Оскільки відповідач не брав участі в утриманні їхньої доньки вона була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13.07.2011 року - було присуджено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання їхньої доньки в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06.09.2018 року розмір аліментів був збільшений і присуджено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання їхньої доньки в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак , відповідач злісно ухиляється від виконання вказаних судових рішень, його заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2019 року становить 13 682 грн. Вказане стверджується довідкою Коломийського МРВ ДВС за №746/1 від 04.02.2019 року. Відповідач не надає їй будь-яких матеріальних коштів для утримання їхньої доньки. Він тривалий час нічого дитині не купує, не надсилає, не передає. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Частиною першою статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я , фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року , ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, з фізичний , духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі вищенаведеного позивач, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Пльзень, Чеська Республіка. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи.. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, про причини неявки не повідомив, поважних причин його неявки не встановлено, відзиву на позов не подав, а тому суд вважає, що справу слід розглядати заочно у відсутності відповідача. Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, та не заперечує щодо задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: копію свідоцтва про народження дитини; копію рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 травня 2011 року яким шлюб між сторонами по справі розірвано, а дитину залишено проживати з матір`ю; довідку надану Печеніжинською селищною радою про склад сім`ї позивача; довідку видану Печеніжинським ліцеєм про те, що [PERSON] , [INFO] навчається в 5-А класі даного ліцею. Батько дитини [PERSON] не відвідує батьківські збори та не цікавиться навчанням та вихованням дитини; довідку видану Коломийським міськрайонним ВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 04 лютого 2019 року про те, що станом на 01.02.2019 року заборгованість по сплаті аліментів у відповідача по справі становить 13 682 грн.; висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] затверджений Рішенням виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради від 16.04.2019 року №123; заяву дитини [PERSON] , в якій вона не заперечує щодо позбавлення батьківських прав свого батька і вказує, що він не цікавиться нею, суд, дійшов до висновку, що в судовому засіданні не спростовано доводи позивача і встановлено ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що у відповідності до ст. 164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного та

Outcome: approved