Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про: зняття арешту з іпотечного майна, а саме: з квартири [ADDRESS], накладений постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції АА № 785045 від 02.02.2009 року, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби [PERSON] управління юстиції у Миколаївській області від 31.07.2012 року по виконавчому провадженню № 26889582; накладений постановою старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області про опис та арешт майна боржника від 10.03.2017 року по зведеному виконавчому провадженні № 52426979, у звязку з тим, що за результатами відкритих торгів з продажу майнових прав, між нею та ПАТ КБ «Надра» укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитним договором № 08/03/20007/840К-110 від 01.03.07 року, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило на користь [PERSON] право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки укладеного між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Вважає, що накладені арешти підлягають скасуванню, оскільки вони накладені пізніше за обтяження квартири [ADDRESS] іпотекою. Відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзив не надавався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 01 березня 2007 р. між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступник Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») був укладений кредитний договір №08/03/2007/840К-110, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 36500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49% річних, та сплатою за управління кредитом, що сплачується щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,1 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом та сплатою можливих штрафних санкцій, на строк до 24.02.2017 року. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник зобовязується погасити кредитну заборгованість та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, розмірах та строки, визначені цим договором. З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 01.03.2007 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступник Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») був укладений Іпотечний договір. Відповідно до умов Іпотечного Договору відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 65,4 кв. м., житловою площею 38,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 12 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] відкрито виконавче провадження № 53073207 за виконавчим листом № 2-2714 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 21.11.2011 року про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] суму збитків від інфляції за період з 01.08.2009 року по 01.05.2011 року 84063,67 грн., 3% річних 21740 грн. 60 коп., всього 105804 грн. 27 коп. 27 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] відкрито виконавче провадження № 53190006 за виконавчим листом № 2-2220 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 20.11.2007 року про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] за договором позики від 28.08.2006 року 312084 грн. 72 коп. заборгованості за позикою, 16540 грн. 49 коп. з урахуванням індексу інфляції, 3120 грн. 84 коп. 3% річних за користування коштами, всього 331746 грн. 05 коп. 31 березня 2017 року старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] відкрито виконавче провадження № 53678608 за виконавчим листом № 2-1424 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва від 02.04.2010 року про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] 231679 грн. 08 коп. боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних за користування коштами 26916 грн. 94 коп., всього 240596 грн. 02 коп. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої 23.05.2018 року, на квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17.09.1996 року виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, накладено арешт на заборону відчуження на підставі постанови АА № 785045 від 02.02.2009 року винесеної державним виконавцем Ленінським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON]; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 26889582 від 31.07.2012 року винесеної старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби [PERSON] управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Постановою старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.03.2017 року по зведеному виконавчому провадженні № 52426979 накладено арешт на майно та заборону відчуження на квартиру [ADDRESS]. 17 травня 2018 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра», та [PERSON] укладено договір № 08/03/2007/840К-110 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором. Згідно витягу з додатку № 1, 2 до договору № 08/03/2007/840К-110 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором та акту приймання-передачі оригіналів документів, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» передало [PERSON], а остання прийняла право вимоги за кредитним договором №08/03/2007/840К-110 від 01.03.2007 року боржник [PERSON]. На виконання вимог п. 2.1, договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, сторони домовилися, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, за результатами відкритих торгів з продажу майнових прав, оформлених протоколом № UA-EA-2018-04-04-000105-а від 24.04.2018 року, складеного ТОВ «Національна електронна біржа», первісний кредитор передає у власність новому кредиторові , а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором 08/03/2007/840К-110 від 01.03.07 року з додатковими угодами зазначеними у додатку № 1 до цього договору , включаючи права вимоги до правонаступників позичальника, спадкоємців позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обовязки позичальника. 17 травня 2018 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра», та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором. Згідно акту приймання-передачі оригіналів документів, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» передало [PERSON], а остання прийняла право вимоги за договором іпотеки від 01.03.2017 року боржник [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 197. На час розгляду справи відносно боржника [PERSON] у Інгульському відділі ДВС міста [PERSON] ГТУЮ у Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів та в межах якого державним виконавцем накладався арешт на майно боржника. Відповідно до\~ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином підстави визначених законом України «Про виконавче провадження» не вбачається. Згідно з ч. 1 ст.\~316, ст.\~317, ч. 1 ст.\~319, ч. 1,\~2\~ст.\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ\~арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 в п. 2 Постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті\~3,\~45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязанням. Забезпечувальне зобовязання має додатковий характер, а не альтернативний основному. Таким чином, посилання позивача на Закон України «Про іпотеку» як на підставу задоволення заявлених у даному позові вимог про звільнення майна з-під арешту, є безпідставним. Так, зокрема ч. І ст.37 Закону передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Позивач вимог щодо визнання за ним права власності на предмет іпотеки або задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не заявляв. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст.1, 9, 38 Закону України «Про іпотеку» право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві не передбачає переходу до нього прав, пов'язаних з володінням заставним майном, а отже позивач не наділений правом вимоги, щодо спірного майна, тому позовні вимоги про виключення його з-під арешту є безпідставними. Отже, накладення державним виконавцем арештів на майно боржника не порушує пріоритетного права позивача на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок спірного майна, однак якщо сторони виконавчого провадження вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільно-процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи, вони мають право звернутися до суду зі скаргою в порядку, визначеному ЦПК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не навів жодних правових підстав для зняття арешту зі спірного майна, накладеного постановами державного виконавця, а тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed