Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування свого позову вказала, що [INFO] року померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 5,9549 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий [NUMBER], розташованої на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, КСП «Україна», призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавці на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 11.09.2002 року на підставі розпорядження голови Чугуївської райдержадміністрації від 01 серпня 2002 р. №167 та житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавці на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Мосьпанівської сільської ради №5/17 від 27.01.2000р. Вона вказує, що на час смерті спадкодавця хоча і не була зареєстрована, але фактично разом з нею проживала. Однак нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність підтвердження прийняття нею спадщини. .Позивач надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач надав заяву про слухання справи без участі його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 22 листопада 2005 року, актовий запис № 25 (а.с. 8). 25 серпня 2004 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, і з чого воно не складалося, і взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] Цей заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області та зареєстрований в реєстрі за №113 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 5,9549 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий [NUMBER], розташованої на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, КСП «Україна», призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавці на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 11.09.2002 року на підставі розпорядження голови Чугуївської райдержадміністрації від 01 серпня 2002 р. №167 (а.с. 10) та житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавці на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Мосьпанівської сільської ради №5/17 від 27.01.2000р. (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини. Позивач на час смерті спадкодавця хоча і не була зареєстрована, але фактично разом з нею проживала, що підтверджується довідкою. Таким чином, прийняла спадщину, адже саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Про відмову від прийняття спадщини позивач не заявляла. Позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте нотаріус повідомила, що не зможе видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, через відсутність підтвердження прийняття спадщини Позивачем. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, позивач позбавлена можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved