Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, а саме просить суд: визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки, що розташовані на території Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ділянку № 27 масив № 44 площею 4,67 га., та на земельну ділянку № 14 масив № 63 площею 1,2 га., які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2012 року помер чоловік позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖД 311704 від 14 серпня 2012 року, виданого виконкомом Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, 14.08.2012 року, актовий запис №8. Той факт, що померлий був чоловіком позивача підтверджується копією свідоцтва про одруження серії VI-УР №382007 від 08.02.1964 року (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Карналіївської сільської ради масив 27, ділянка 44, масив 14, ділянка 63, загальною площею 5,87 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №070731 (а.с. 13). Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач є спадкоємцем першої черги майна померлого. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач на час відкриття спадщини проживала разом із чоловіком, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Карналіївської сільської ради від 06.10.2016 року №191 (а.с.17). А отже у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Відмови від прийняття спадщини не заявляла. Додатково встановлювати факт прийняття спадщини позивачем після смерті її чоловіка не є необхідним. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На даний час позивач не може оформити свої спадкові права відносно земельної ділянки, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, про що їй було повідомлено листом завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 26.10.2016 року вих №2174/02-17 у зв'язку із чим позивач була змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Інших осіб, які б прийняли спадщину або мають право на обов'язкову частку у спадковому майні померлого немає, що підтверджується довідкою Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 17.11.2016 року вих. №2430/01-16. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті чоловіка, є такою, що прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved