Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Посилалася на те, що вона народилася [INFO] та проживає разом із матір`ю [PERSON] , перебуває на її утриманні. [PERSON] є її батьком. На даний час позивач повнолітня та продовжує навчання: є студенткою денної форми навчання гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету. Відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.10.2017 року з [PERSON] стягувалися аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 31.07.2021 року позивачу виповнилося 18 років, стягнення аліментів на підставі судового наказу припинилося. Вона один раз на тиждень їздить на навчання до м.Хмельницький, вартість проїзду складає 200 гривень в один напрямок та по місту вартість маршрутного автобуса складає сім гривень в одному напрямку, тобто лише вартість проїзду за тиждень становить 570 гривень. Крім цього, вона щодня повинна харчуватися, купувати книги та канцелярське приладдя, що щомісячно становить 600 гривень. Батько [PERSON] працює за кордоном в Польщі та одержує достатній заробіток для сплати аліментів, інших утриманців у нього не має. Необхідність надання матеріальної допомоги з боку батька на даний час існує, оскільки вона самостійно не може забезпечити належний рівень свого життя та продовжувати навчання. Мати не в змозі самостійно її утримувати. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно до закінчення навчання чи досягнення двадцяти трьох річного віку. Ухвалою суду від 02.11.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем розташування в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками, відповідно до свідоцтва про народження зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.4). [PERSON] виповнилось 18 років, на даний час вона є повнолітньою. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Повнолітня [PERSON] навчається на денній формі навчання на першому курсі гуманітарно-педагонічного факультету Хмельницького національного університету, за спеціальністю «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація», термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2022 року (а.с.6). Таким чином, судом встановлено, що донька є повнолітньою та продовжує навчання в Хмельницькому національному університеті, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказувала на те, що відповідач зобов`язаний та спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі по 3000 гривень щомісячно. Розглядаючи аргументи, наведені позивачем, суд виходить із наступного. Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Частиною першою статті 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У судовому засіданні судом були з`ясовані наступні обставини, які в силу приписів статті 182 Сімейного кодексу України мають враховуватися при визначенні розміру аліментів. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав а будь-якими доказами не спростував аргументи позивача. Окрім того, суд враховує, що позивачем не було надано суду доказів наявності у [PERSON] у власності будь-якого майна та одержання ним доходів. Аргументи позивача про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 3000 гривень, суд вважає безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в коледжі, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує обставини, зазначені у статті 182 СК України, відсутність доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, запропонованому позивачем, та приходить до висновку, що [PERSON] фактично спроможний надавати допомогу на повнолітню доньку у розмірі 2000 гривень щомісячно. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial