Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного із відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що 06.11.2004 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 3036. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Останніх два роки сімейне життя між ними поступово погіршувалось, почали виникали сварки та скандали, свідком яких була їхня дитина. З березня 2018 року шлюбні відносини фактично припинені та з цього часу вони разом не проживають. НА даний час між ними відсутнє взаєморозуміння, наявна агресивна поведінка зі сторони відповідача, образи і погрози. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливими і такими, що суперечать її інтересам та інтересам їхнього неповнолітнього сина. примирення вважає неможливим. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, з мотивів викладених у такому, та додатково пояснила, що більше 2 років вони із відповідачем не підтримують шлюбних відносин, подальше збереження шлюбу між ними є недоцільним, примиритись не бажає. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень суду не надав, у зв`язку з чим у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони 06.11.2004 рокууклали шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 3036. Від сумісного життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Також з пояснень позивачки, наданих в судовому засіданні, судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, між ними довгий час немає взаєморозуміння, з березня 2018 року припинені подружні стосунки і вони проживають окремо. Спору з приводу виховання дитини не виникає. Позивачка примиритися не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам, наполягає на розірванні такого. Таким чином, суд приходить до висновку, що розлад між сторонами носить стійкий і тривалий характер, їх сім`я розпалася остаточно, її збереження є неможливим та суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище [PERSON] . Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved