Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, зазначивши, що вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], від яких у них 14 жовтня 2015 року народилась дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим позивач вимушена самостійно забезпечувати потреби дочки, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання в розмірі ? зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність сторін, заочно, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 692450, виданого 04.11.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, позивач вимушена самостійно забезпечувати потреби дочки, що ставить її у скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання в розмірі в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років, починаючи з 28.03.2016 року. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст. 180 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved