Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу в якому зазначила, що 10 серпня 2002 року між нею [PERSON] (дошлюбне прізвище Лищук) [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що поступово сімейне життя між нею та відповідачем по справі погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбу, збереження сімї є неможливим. Між сторонами відсутні довіра та взаєморозуміння, наявні протилежні погляди на шлюб та сімю. Спору щодо визначення місця проживання дітей немає. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем, тому просить їх шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Позивач в підготовче судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~Дослідивши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~наступного висновку.\~Згідно свідоцтва\~про шлюб вбачається, що 10 серпня 2002 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Лищук) [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1153 (а.с.3). Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4-5). На даний час сторони подружні стосунки не підтримують, шлюб носить формальний характер. Вказані обставини визнані відповідачем, та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає встановленим, що збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливе, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Відповідно до ст.113 СК України, позивачу, [PERSON] після розірвання шлюбу, залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу [PERSON].

Outcome: approved