Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 3 в будинку № 164 на вул. Богдана Хмельницького в м. Львові. Позов мотивує тим, що у вказаній квартирі проживає та є зареєстрованою з 26 липня 1972 року. Відповідач, який є внуком позивача, у зазначеній квартирі зареєстрований з 6 жовтня 1989 року. Відповідач з вересня 2017 року в спірній квартирі не проживає, участі в її утриманні не приймає. Як на підставу позову посилається на положення ст. 71, 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Ухвалою суду від 3 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] і її представник [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 1 лютого 2019 року позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судові засідання 16 січня 2019 року та 5 лютого 2019 року не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких\~обставин,\~відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого сторона позивача не заперечила. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. \~ Згідно з ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі ордера № 384 від 26 червня 1972 року та контрольного талону до вказаного ордера від 26 червня 1972 року вселена в картиру № 3 в будинку № 164 на вул. Богдана Хмельницького в м. Львові. З довідки ЛКП «Господар» № 9979 від 10 жовтня 2018 року вбачається, що позивач проживає та зареєстрована у вказаній вище квартирі з 26 липня 1972 року та є основним квартиронаймачем. З 6 жовтня 1989 року в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] З актів ЛКП «Господар» від 10 жовтня 2018 року та 5 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] не проживає в квартирі № 3 в будинку № 164 на вул. Богдана Хмельницького в м. Львові з вересня 2017 року. Таким чином, судом встановлено, що в квартирі № 3 в будинку № 164 на вул. Богдана Хмельницького в м. Львові проживає позивач з 26 липня 1972 року. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, проте не проживає в даній квартирі понад шість місяців, а тому його слід визнати втратившим право на користування вказаним житловим приміщенням. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 704,8 гривень судового збору.

Outcome: approved