Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, мають сина [PERSON], [INFO], який з травня 2013 року проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, чим ставить сім’ю в тяжке матеріальне становище. Вона на даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно та на своє утримання в розмірі ? частини з усіх доходів до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання сина відповідач визнає в повному обсязі, а позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини відповідач не визнає, оскільки він хворіє і потребує тривалого лікування, взяв гроші в борг в сумі 15000 грн. на лікування з щомісячною виплатою 1250 грн. відповідно до розписки, на теперішній час спів мешкає з жінкою, яка має дитину та навчається в Державній юридичній академії при МВС України на контрактній основі, в зв’язку чим відповідач не має матеріальної можливості утримувати позивача. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі та мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який з травня 2013 року проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України. Відповідач працює на посаді начальника сектора карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, загальна сума доходу за останні шість місяців склала 24795,36 грн., інших утриманців у нього немає. Згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні, відповідач добровільно з червня 2013 року надає позивачу допомогу на утримання дитини в сумі 1000 грн. Однак, згідно пояснень позивача і копій чеків, за весь час, що сторони разом не проживають, з травня 2013 року відповідач надав позивачу матеріальну допомогу в розмірі 3000 грн. Суд вважає, що даної суми недостатньо для задоволення розумних потреб дитини з урахуванням періоду часу і в даному випадку можливий лише примусовий порядок стягнення аліментів. Відповідач зобов’язаний утримувати дитину, тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Згідно із ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина має право на утримання незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач має право на утримання від відповідача в зв’язку з доглядом за дитиною. Відповідач [PERSON] отримує заробітну плату і тому має можливість надавати кошти на утримання дружини, оскільки він повинен брати участь у матеріальному забезпеченні та збереженні її здоров’я, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Доводи представника відповідача про те, що відповідач має грошові зобов’язання в зв’язку з боргом і навчанням в інституті, а також потребує лікування, є необґрунтованими, оскільки він не має на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім»і, родичів, яких він зобов’язаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України, відповідач не являється інвалідом, отримує регулярний дохід. На підставі викладеного і

Outcome: approved