Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 14.12.2016 у Личаківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №301. Свої вимоги мотивує тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , однак спільне життя з відповідачем різко погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З грудня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, фактично проживають окремо, примирення між ними неможливе, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 21.09.2020 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 19.10.2020. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14.12.2016 у Личаківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №301, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін носять формальний характер, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відповідач позовні вимоги визнав та суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 840 грн. 80 коп. судового збору (а.с.10), а тому [PERSON] слід повернути з державного бюджету 420 грн. 40 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову). Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 420 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved