Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за нею право власності на придбане будинковолодіння. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла [PERSON], спадщину після якої прийняла її дочка [PERSON] 19.11.2010 року, яка продала їй успадкований житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] Ковельського району, що було посвідчено Мельницькою сільською радою. 15.12.2011 року Мельницька сільська рада надала їй у власність земельну ділянку за цією адресою. При звернення в БТІ для реєстрації своїх прав на придбане нерухоме майно їй повідомили, що договір купівлі-продажу повинен посвідчуватися нотаріусом, а не сільською радою, тому у реєстрації відмовили. Продавець [PERSON] відмовляється нотаріально посвідчувати договір. Просить: 1) визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: Волинська область, Ковельський район,[ADDRESS], укладеним 19.11.2010 року між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, дійсним та таким, що відбувся; 2) визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] Ковельського району Волинської області. Позивач [PERSON] до суду надала заяву в якої повідомила суд, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] до суду надала заяву, в якій позов визнає та просить справу розглянути в її відсутність. Представник третьої особи у судове засідання подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зважаючи на позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 листопада 2010 року [PERSON] продала [PERSON] батьківський житловий будинок по [ADDRESS] Ковельського району, який успадкувала після смерті матері [PERSON] Даний факт посвідчено секретарем Мельницької сільської ради Січкар О.І., в присутності якої продавець отримала гроші від покупця за нерухоме майно. Але, на даний час, позивач не може оформити на себе право власності на нерухоме майно, і відповідно розпоряджатися ним, в наслідок того, що правовстановлюючий документ - купівля-продаж нерухомого майна від 19 листопада 2010 року не відповідає вимогам закону, а саме не був нотаріально посвідчений. Згідно норми ст. 328 ЦК України, підставами набуття права власності є набуття права власності із правочинів. Стаття 202 ЦК України встановлює поняття правочину, а саме Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Цією статтею також передбачено, що двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Статтею 626 ЦК України, встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, користуючись вказаними нормами, можна зробити висновок, що договір є правочином. Статтею 204 ЦК України, встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд оцінює, що між [PERSON] та [PERSON] фактично було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, в даний час нотаріально посвідчити вказаний Договір купівлі-продажу житлового будинку не представляється можливим, оскільки одна з сторін (Продавець) у договорі купівлі-продажу не бажає цього робити, і позивач, не має змоги розпорядитися цим майном. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду, так як у даному випадку усі умови Договору купівлі-продажу були виконані, крім нотаріального посвідчення, яке неможливо виконати, оскільки одна з сторін (Продавець) у договорі купівлі-продажу ухиляється від цього. Суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити і визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості та визнати за [PERSON] право власності на куплений у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Ковельського району Волинської області. Визнання права власності за позивачем не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Понесені позивачем судові витрати віднести на його рахунок, згідно її клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved