Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачі 18. 11. 2016 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: КП «Соснівська СУБ» про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.05.2015 року та на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.05.2015 року справа № 712/6961/15-ц вони є власниками квартири [ADDRESS]. Зазначили, що в належній їм квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який з моменту реєстрації ніколи не проживав за місцем реєстрації та особистих речей його там немає. В зв'язку з реєстрацією відповідача в їх власності, вони змушені нести додаткові витрати, пов'язані з надлишковою оплатою комунальних послуг Просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явилися, проте скерували до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про день та час розгляду справи був повідомлений через оголошення в пресі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Про час, дату, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. від 22.05.2015 року [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] в рівних частках ? частину квартири [ADDRESS]. На іншу ? частину квартири позивачі отримали право власності на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.08.2015 року справа № 712/6961/15-ц, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно довідки про склад сім'ї виданої Комунальним підприємством «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради № 6355 від 03.11.2016 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстрована 1 особа - [PERSON]. Факт не проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою підтверджується актом опитування сусідів від 03.11.2016 року, згідно якого [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що договір про користування спірним житловим приміщенням між сторонами не укладався. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивачів, що відповідач понад 1 рік не проживає в [ADDRESS], не користується житлом, однак добровільно з реєстрації не знявся, чим створює перешкоди позивачам в розпорядженні своїм майном. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved