Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що шлюб,\~який був\~укладений 11.04.2006\~року та\~зареєстрований у\~Щербанівській сільській\~раді Полтавського\~району Полтавської\~області за\~актовим записом\~№ 23,\~розпався і\~зберегти його\~не можливо.Від зазначеного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, визначивши місце проживання дитини з нею, та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу і заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У судове засідання позивач не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, стосовно задоволення позовної вимоги в частині розірвання шлюбу не заперечував, а в частині стягнення аліментів просив задовольнити частково, а саме стягнути з нього на аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частині. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Відповідно із положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 11.04.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області за актовим записом № 23 (а.с.12), від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.5). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині непорозумінь на побутовому ґрунті. Майнового спору між сторонами не виникає. Згода про утримання та місце проживання дитини між сторонами досягнута. Матеріальної допомоги відповідач не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утриманні також і неповнолітньої дитини. Враховуючі конкретні обставини справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу); саме такий розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Outcome: approved