Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14.04.2016р. за рішенням суду було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, але відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. У судове засіданні позивач не з'явилась, попередньо надавши суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Розглянувши подану заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який 14.04.2016р. за рішенням суду було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Сторони проживають окремо. Як встановлено, відповідач участі у вихованні дитини не приймає та не надає матеріальної допомоги на її утримання, яка проживають разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного та враховуючі конкретні обставини по справі, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved