Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 07.10.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори О.Ж. Мельником, реєстраційний №-2-1175, вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 61,7 кв.м. За цією ж адресою вона є власницею земельної ділянки площею 0,1309 га відповідно до Договору дарування земельної ділянки від 07.10.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори О.Ж.Мельником, реєстраційний №-2-1177. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Іларіонівською селищною радою від 05.07.2010 року на підставі Рішення сесії Іларіонівської селищної ради від 04.03.2010 року № 902-38/У. Технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], виданий Комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» (інвентаризаційна справа № 944), відображає, що житловий будинок, 61,7 кв.м загальною площею, з іншими будівлями та спорудами, розташовані на земельній ділянці площею 0,1309 га, кадастровий номер [NUMBER]. За даною адресою проживає та зареєстрована її мати [PERSON], [INFO]. По сусідству з нею за адресою [ADDRESS] проживає громадянин [PERSON] з сім'єю, який, в порушення вимог чинного законодавства України, без її погодження, починаючи з 2013 року побудував на межі вол'єр для собаки, зацементував ділянку під розміщення баку, а в листопаді 2014 року встановив паркан взагалі на її земельній ділянці. На її неодноразові вимоги не вчиняти дії, якими відповідач порушує її права в користуванні земельною ділянкою, що належить їй на праві власності, [PERSON] ніяк не відреагував. 16.09.2013 року вона звернулася до Погоджувальної комісії при виконкомі Іларіонівської селищної ради з проханням прийняти відповідні дії. Комісією було складено акт та рекомендовано у разі непорозуміння між сусідами вирішувати такі питання в судовому порядку. В липні 2014 року вона звернулася до Державного підприємства «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з метою отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд. В результаті дослідження нею було отримано дану Технічну документацію із землеустрою в якій визначені (відновлені) межі земельної ділянки та закріплені межовими знаками по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], загальна площа ділянки 0,1309 га. зміни в межах земельної ділянки га обмеження, пов'язані з використанням земель в охоронних зонах, відсутні. Але, за результатами геодезичної зйомки плану даної земельної ділянки станом на 23.01.2015 року було виявлено, що [PERSON] були порушені межі земельної ділянки в порівнянні з межами, які занесено до бази Державного земельного кадастру. Тобто відповідач збудував паркан на - її земельній ділянці (0,89м) та користується нею безпідставно. Всі межові знаки встановленого зразка, якими було закріплено межі її земельної ділянки в натурі спеціалістами інституту при виготовлені Технічної документації із землеустрою та передані на зберігання, відповідачем зруйновано. З метою захисту своїх прав за результатами отриманої Технічної документації вона 23.11.2014 р. звернулася до Іларіонівської селищної ради як до органу виконавчої влади, який правомочний розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами до їх відання. 04.02.2015 року за вих. № 33 нею отримано відповідь де зазначено, що надалі їй необхідно особисто, як власнику житлового будинку і земельної ділянки, вирішувати питання щодо власного майна. Статтею 103 Земельного кодексу України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх Цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей(затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці здійснення якої може призвести до шкідливого впливу здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (ст. 104 ЗКУ). Частиною 1 ст. 376 Цивільного кодексу України закріплено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Так, об'єкт нерухомого майна, збудований відповідачем, розташований на земельній ділянці, не відведеній відповідачу, тому є самочинним будівництвом. На усні вимоги виправити вказані порушення відповідач не реагує. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 391 Цивільного кодексу України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Просить суд зобов'язати [PERSON] [ADDRESS]) усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0,1309 га, розташованою за адресою: [ADDRESS], шляхом знесення самочинно встановленого паркану на її земельній ділянці та встановлення паркану відповідно до межових знаків встановленого зразка, які були пред'явлені та передані на зберігання відповідно до її виготовленої Державним підприємством «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у її власності, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Стягнути з [PERSON] ([ADDRESS]) на її користь витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. Позивача у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі просить суд їх задовольнити. Додала, що для захисту своїх прав буде керуватися лише своєю технічною документацією, яка містить докази того, що відповідачем її права порушені. Призначення відповідної експертизи просити не буде. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, а тому є такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що згідно його технічної документації з його боку порушень не має. Додав, що відносно того, що зазначено в пояснювальній записці його технічної документації, щодо меж земельної ділянки на якій межові знаки довгострокового зберігання не закріплювались на бажання власника - пояснити нічого не може. Представник третьої особи Іларіонівської селищної ради в судове засідання не з»явилася, але до його початку надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, дане питання вирішити згідно із діючим законодавством. Таким чином, суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. В матеріалах справи є договір дарування житлового будинку від 07.10.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори О.Ж. Мельником, реєстраційний №-2-1175, на підставі якого позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 61,7 кв.м. (а.с.8). Згідно договору дарування земельної ділянки від 07.10.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори О.Ж.Мельником, реєстраційний №-2-1177 за адресою: [ADDRESS] позивач є власником земельної ділянки площею 0,1309 га, що також підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Іларіонівською селищною радою від 05.07.2010 року на підставі Рішення сесії Іларіонівської селищної ради від 04.03.2010 року № 902-38/У. (а.с.7, 9). В матеріалах справи є копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.10.2014 року на підставі якого відповідачу належить земельна ділянку за адресою: [ADDRESS], площею 0,1137 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).(а.с.114). На підтвердження чого, в матеріалах справи є також Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28560063 від 24.10.2014 року. (а.с.115). З матеріалів справи вбачається, що вищевказані земельні ділянки розташовані суміжно. Позивачем було надано суду технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у власності [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Іларіонівської селищної ради [ADDRESS] від 21.11.2014 року, з якого вбачається, що в пояснювальній записці вказано, що Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання погоджений зацікавленими сторонами. Заперечень при цьому не заявлено, що не відповідає самому Акту прийомки-передачі в графі підпис власника суміжної земельної ділянки [PERSON] відсутній. Наданий план земельної ділянки складений за результатами геодезичної зйомки станом на 23.01.2015 року вбачає, що відповідачем порушено межі земельної ділянки позивача. (а.с. 67-80). Відповідачем також було надано суду технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Іларіонівської селищної ради [ADDRESS] від 31.03.2014 року, з якого вбачається, що в пояснювальній записці вказано, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками довгострокового зберігання не закріплювались, на бажання власника, (збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (шляхами, огорожами). В Акті прийомки-передачі зазначено, що власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено, в графі підпис власника суміжної земельної ділянки, мається підпис позивачки [PERSON] Порушення меж земельної ділянки даною технічною документацією не встановлено.(а.с. 33-66). За нормами ст. ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Крім того, за змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Суд не бере до уваги технічні документації надані сторонами, оскільки вони суперечать одна одній, крім того виконавці даних документацій провідний спеціаліст Н.М. Затона, та провідний спеціаліст Б.М. Рибаченко ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», не є експертами, про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України не попереджалися. Геодизичний звіт в технічній документації позивача - не містить відповідного висновку, що б вказував на порушення відповідачем прав позивача, зазначені дані в геодезичному звіті не обґрунтовані, не зазначено чітке місце знаходження паркану, вол»єру для собаки та цегельної площадки. Клопотання про проведення судом земельно-технічної експертизи сторонами не заявлялося. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити , у зв»язку з необґрунтованістю позовних вимог. Таким чином суд не вважає, позовні вимоги встановленими. На підставі викладеного ст. ст. 152, 158 ЗК України,

Outcome: dismissed