Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість по кредитному договору № 283/07 від 26.12.2007 року в сумі 23646,41 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що 26.12.2007 року між Стрийською філією кредитної спілки «Християнська злагода» та [PERSON], яка змінила прізвище на «Кав»як», було укладено договір про надання кредиту № 283/07, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 13500,00 грн. на строк 24 місяці з 26.12.2007 року по 26.12.2009 року із сплатою 60 % річних. В цей же день 26.12.2007 року між Стрийською філією кредитної спілки «Християнська злагода» та [PERSON], яка змінила прізвище на «Багрійчук», було укладено договір поруки № 283/07, згідно з яким остання взяла на себе обовязок нести солідарну відповідальність за зобовязаннями [PERSON], що випливають з кредитного договору № 283/07 від 26.12.2007 року. В порушення умов договору, станом на 30.04.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 283/07 від 26.12.2007 року становить 23646,41 грн., що й стало причиною звернення в суд з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю № 13 від 12.11.2014 року [PERSON] позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищенаведені підстави та просив позов задоволити. При цьому додатково пояснив, що десь рік після укладення кредитного договору відповідачка [PERSON] свої зобов»язання належно виконувала та сплачувала заборгованість згідно встановленого графіка. Однак, з вересня 2008 року вона повністю перестала сплачувати кошти і на даний час заборгованість становить 23646,41 грн., які й просив стягнути з обидвох відповідачок в солідарному порядку. Відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснивши, що заборгованості перед позивачем не має, оскільки фактично отримала кредит по кредитному договору № 283/07 від 26.12.2007 року у розмірі 10000,00 грн. і в 2008-2009 роках сплатила позивачу 12000,00 грн. Вона мала квитанції, які підтверджують факт сплати, однак в 2009 році була викликана в прокуратуру в м.Івано-Франківськ, де слідчий всі документи в неї вилучив. Прізвища слідчого не пригадає і будь-яких документів про вилучення в неї квитанцій він не видав. Крім того, в прокуратурі сказали, що відносно посадових осіб кредитної спілки «Християнська злагода» порушено кримінальні справи за шахрайські дії, а тому вимоги про повернення кредитів є незаконними. Просила в позові відмовити. В останнє судове засідання відповідачка не з»явилася та про причини неявки не повідомила, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] також позов не визнали, пояснивши, що [PERSON] дійсно 26.12.2007 року отримала в позивача кредит в розмірі 13500,00 грн., який погасила. Крім того, строк дії договору закінчився 26.12.2009 року, з того часу позивач жодного разу не повідомляв відповідачів про існування заборгованості за кредитним договором, не вимагав сплатити заборгованість. Таким чином вважають, що позивач пропустив встановлений законом 3-річний строк позовної давності, який просять застосувати і з цих підстав відмовити в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші, здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 даного кодексу, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 даного кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Про те, що між кредитною спілкою «Християнська злагода» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 13500,00 грн. на термін 24 місяці зі щомісячною сплатою відсотків за користування ним з розрахунку 60 % річних та погашенням основної суми кредиту, свідчить договір про надання кредиту № 283/07 від 26.12.2007 року (а.с. 4-8). Згідно п. 9.1 цього договору він укладений на 24 місяці і діє до 26.12.2009 року. Таким чином судом встановлено, що позивач пропустив встановлений законом 3-річний строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався з 27.12.2009 року, а позовна заява поступила в суд 21.05.2013 року. При цьому суд не приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що строк позовної давності не пропущений, тому що спірний договір є дійсним і по даний час, оскільки згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. Одночасно судом встановлено, що перебіг строку позовної давності не переривався, оскільки з наданої позивачем карточки платежів по гривневому кредиту № 283/07 від 26 грудня 2007 року (а.с. 10) вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості по даному кредиту внесено відповідачкою [PERSON] у вересні 2008 року. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся в суд із вимогою про захист свого порушеного права на стягнення заборгованості за кредитним договором з пропуском трьохрічного строку позовної давності, не просить поновити даний строк та не вказує поважних причин його пропуску, в задоволенні його позову слід відмовити на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України в звязку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі. На підставі викладеного, ст.ст. 256-257, 260-261, 267, 526-527, 530, 625, 629, 1046, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed