Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача та в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 20 жовтня 2011 року між її батьком [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, згідно з умовами якого [PERSON] після своєї смерті зобовязався передати [PERSON] житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. 60 років СРСР в м. Лозова Харківської області, який був посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] Після смерті батька позивач, дізнавшись про укладання вказаного спадкового договору, звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про визнання вищевказаного спадкового договору недійсним. 07.03.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було винесено рішення, згідно якого позов [PERSON] було задоволено частково та визнано спадковий договір недійсним у 1/2 його частині. 06.08.2014 року рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року в частині часткового визнання спадкового договору недійсним скасовано. 04.12.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ її касаційну скаргу відхилено. 23.09.2015 року постановою Верховного Суду України ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав від 04.12.2014 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 року скасовано та залишено в силі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року. Проте реалізувати право на оформлення права власності на вказане нерухоме майно позивач не може, оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 13.01.2016 року, спірний житловий будинок з відповідними надвірними спорудами та будівлями на підставі договору купівлі продажу від 14.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 796 [PERSON] відчужено без її згоди на користь [PERSON] Позивач просить суд визнати незаконними нотаріальні дії приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу [PERSON] щодо нотаріального посвідчення спадкового договору, укладеного 20.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 3584, в тому числі визнати незаконним відповідний нотаріальний акт, скасувати вказану нотаріальну дію та відповідний нотаріальний акт; визнати незаконними нотаріальні дії приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу [PERSON] щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, укладеного 14.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 796, скасувати вказану нотаріальну дію та відповідний нотаріальний акт; зобовязати приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу [PERSON] відшкодувати [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн; стягнути з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу, її витрати та її представника, що повязані з явкою до суду, витрати повязані з залученням свідків та проведенням судових експертиз. Позивач та представник позивача у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у ньому. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, надали до суду заперечення, в якому зазначається, що 20.10.2011 року за реєстровим № 3583, відповідачем був посвідчений спадковий договір на житловий будинок з відповідними надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вул. 60 років СРСР, буд. 19 в м. Лозова Харківської області між [PERSON] та [PERSON] та накладено заборону на відчуження вищезазначеного майна за реєстровим № 3584 від 20.10.2011 року. Також, на виконання п. 4.2 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, була долучена письмова згода колишньої дружини [PERSON] [PERSON], про відчуження вказаного житлового будинку на власний розсуд [PERSON] Зокрема, встановлено, що з, дати розірвання шлюбу - 12.04.1988 року та по день смерті [PERSON] - 08.06.2011 року, [PERSON] питання щодо поділу спірного будинку, не ставила. У звязку з припиненням спадкового договору від 20.10.2011 року, повязаного із смертю [PERSON] померлого 24.01.2013 року, нею 14.02.2013 року знято заборону на відчуження вказаного житлового будинку та уповноважено [PERSON] на реєстрацію права власності на зазначене майно. 14.05.2015 року [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: вул. 60 років СРСР, буд. 19 в м. Лозова Харківської області, між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований у реєстрі № 796 від 14.05.2015 року. На момент вчинення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку між [PERSON] та [PERSON], тобто станом на 14.05.2015 року було чинним рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 року, яке було підтверджене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.12.2014 року, згідно яких було скасовано рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року в частині визнання частково недійсним спадкового договору від 20.10.2011 року. Ухвала про відкриття провадження Верховним Судом України щодо розгляду заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 04.12.2014 року отримано [PERSON] 09.06.2015 року, постанова Верховного Суду України про визнання спадкового договору недійсним нотаріусом була отримана 29.12.2015 року. Безпосередньо заяви від [PERSON] про її звернення до суду до [PERSON] як приватного нотаріуса, не надходило, відповідно, на момент посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу у неї не було підстав для зупинення вчинення нотаріальної дії. Отже, при підготовці до посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] було перевірено відсутність обтяжень та заборон на відчуження вказаного майна. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши докази надані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Так, 20 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] посвідчено спадковий договір між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого відчужувач [PERSON] передає після своєї смерті у власність набувача [PERSON], житловий будинок № 19 по вулиці 60 років СРСР в місті Лозова Харківської області, з відповідними надвірними будівлями та спорудами. (т. 1 а.с. 112-114). Договір містить умову про те, що відчуження житлового будинку за цим договором вчиняється за письмовою заявою про згоду бувшої дружини відчужувача, підпис на якій засвідчено нотаріально. Вказана заява доведена до відома набувача. Відповідно до заяви [PERSON], посвідченої 23.07.2008 року приватним нотаріусом Сахновщинського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] (т. 1 а.с. 123), [PERSON] надала згоду її колишньому чоловікові [PERSON] [INFO], на продаж під час перебування у шлюбі на спільні кошти жилого будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки № 19, які розташовані в м. Лозова Харківської області по вул. 60 років РСР, за суму та на умовах на його власний розсуд. Для посвідчення спадкового договору нотаріусу також було надано наступні документи: правовстановлюючий документ про право власності та витяг з реєстру прав власності від 31.08.2011 року (т. 1 а.с. 118-120), якими підтверджується право власності [PERSON] на будинок № 19 по вул. 60 років СРСР в м. Лозова Харківської області; довідку Лозівського міського кварталу № 21 (т. 1 а.с. 121); довідку Міськрайонного управління Держкомзему у місті Лозова і Лозівському районі Харківської області від 18.10.2011 року (т. 1 а.с. 122), відповідно до якої право власності на земельну ділянку за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. 60 років СРСР, 19, не оформлювалося; а також заява [PERSON] про ознайомлення з заявою [PERSON] (т. 1 а.с. 125), заяву [PERSON] про те, що їй відомо про укладення спадкового договору [PERSON] (т. 1 а.с. 126), а також заява [PERSON] про те, що він ознайомлений із заявою [PERSON] (т. 1 а.с. 127). 21 січня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с 133). На підставі запису приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] на правовстановлюючому документі (т. 1 а.с. 118-119), у звязку зі смертю відчужувача [PERSON], за спадковим договором право власності на житловий будинок № 19 по вул. 60 років СРСР в м. Лозова Харківської області, перейшло до набувача за цим договором [PERSON] Згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року у цивільній справі № 629/3299/13-ц (т. 1 а.с. 6-13), яке залишено в силі постановою Верховного Суду України від 23.09.2015 року (т. 1 а.с. 14-19), позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання спадкового договору недійсним та стягнення безпідставно отриманих коштів, задоволено частково, визнано частково недійсним спадковий договір, укладений 20.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON], а саме у 1/2 його частині. Оглядом матеріалів цивільної справи № 629/3299/13-ц встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження на свідоцтвом про шлюб від 01.03.2013 року (справа № 629/3299/13-ц, т. 1, а.с. 12-13). 08 червня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (справа № 629/3299/13-ц, т. 1, а.с. 18). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та листом Шостої Донецької державної нотаріальної контори (справа № 629/3299/13-ц, т. 2, а.с. 11, 15) позивач є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання незаконним дій відповідача щодо нотаріального посвідчення спадкового договору, укладеного 20.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку, що на момент посвідчення спадкового договору відповідачу було відомо, що предметом договору є нерухоме майно яке набуто під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, на що вказує заява [PERSON] та зміст спадкового договору. Поряд із цим, відповідачем не враховано ту обставину, що [PERSON] у своїй заяві від 23.07.2008 року, надавала дозвіл на продаж будинку № 19 по вул. 60 років СРСР в м. Лозова Харківської області, а дозвіл на укладення спадкового договору не надавався. Ототожнюючи правочини щодо продажу будинку та спадкового договору, відповідачем не прийнято до уваги, що згідно вимог цивільного законодавства це є різні правовідносини, які є різними за умовами, формою та змістом, а також тягнуть за собою різні наслідки. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 07.05.2011 року, який діяв на момент посвідчення спадкового договору від 20.10.2011 року, встановлено, що нотаріус зобовязаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Статтею 46 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 07.05.2011 року визначено, що нотаріус має право витребувати від фізичних осіб відомості та документи необхідні для вчинення нотаріальних дій, неподання яких є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії, або відмови у її вчиненні. З урахуванням вищевказаних приписів Закону, відповідач, будучи обізнаною про те, що нерухоме майно, яке є предметом спадкового договору, набуто під час шлюбу за спільні кошти подружжя, повинна була вжити заходів щодо встановлення наявності або відсутності волевиявлення [PERSON] саме на укладення спадкового договору. Зобовязавши відчужувача надати відомості щодо волевиявлення [PERSON] на укладення спадкового договору, відповідач дізналася б про її смерть та повинна була встановлювати відомості щодо спадкоємців, або не отримала б відомостей про її волевиявлення. За таких обставин, відповідач зобовязана була на підставі ст. 5 та п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 07.05.2011 року, відмовити у вчиненні нотаріальної дії у вигляді посвідчення спадкового договору від 20.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON], оскільки вчинення такої нотаріальної дії суперечило законодавству України, яке регулює правовий режим спільного сумісного майна набутого подружжям під час шлюбу, а також через не подання відомостей необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме волевиявлення [PERSON] на відчуження нерухомого майна шляхом укладення саме спадкового договору. За таких обставин, суд визнає незаконною нотаріальну дію відповідача щодо посвідчення спадкового договору від 20.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON], а також вважає необхідним скасувати її. 14 травня 2015 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] вчинено нотаріальні дію у вигляді посвідчення договору купівлі-проважу житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. 60 років СРСР, буд. 19. Даний договір було посвідчено нотаріусом на підставі спадкового договору від 20.10.2011 року (т. 1 а.с.146-150 ), витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2015 року (т. 1 а.с. 151), витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 12.03.2013 року (т. 1 а.с. 152-153), довідки про відсутність зареєстрованих осіб від 13.05.2015 року (т. 1 а.с. 154), висновку про вартість майна (т. 1 а.с. 155), довідки Управління Держкомзему у Лозівському районі Харківської області від 20.03.2015 року (т. 1 а.с. 156), заяв [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 157-159). 09 червня 2015 року на адресу відповідача надійшла копія ухвали Верховного Суду України від 26.05.2015 року та заява [PERSON]М у справі за її позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Лозівського міськрайонного нотаріального округу [PERSON], про визнання спадкового договору недійсним та стягнення безпідставно отриманих коштів, що підтверджується відповідним супровідним листом (т. 1 а.с. 176). Відповідно до супровідного листа Верховного Суду України від 22.12.2015 року № 6-25цс15, яка отримана відповідачем 29.12.2015 року, відповідачем отримано постанову Верховного Суду України від 23.12.2015 року. Оглядом цивільної справи № 629/3299/13-ц встановлено, що 06.08.2014 року Апеляційним судом Харківської області було змінено рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року, а саме скасовано в частині визнання частково недійсним спадкового договору, укладеного 20 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 3584, а саме у 1/2 його частині і в цій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено, а також скасовано в частині стягнення з [PERSON] судового збору. В іншій частині рішення залишено без змін та набрало законної сили з моменту проголошення (справа № 629/3299/13-ц, т. 3 а.с. 151-152). Зазначене рішення Апеляційного суду Харківської області залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2014 року (справа № 629/3299/13-ц, т. 3 а.с. 151-152). Ухвалою Верховного Суду України від 26.05.2015 року (справа № 629/3299/13-ц, т. 3 а.с. 308-309), [PERSON] поновлено строк на звернення до суду із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2014 року, відкрито провадження у справі та зупинено виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2014 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 року та рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року до закінчення провадження в справі у Верховному Суді України. З урахуванням вищезазначених судових рішень, в період з 06.08.2014 року по 26.05.2015 року було чинним та діяло рішення Апеляційного суду Харківської області яким змінено рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року та спадковий договір визнано чинним. Договір купівлі - продажу між [PERSON] та [PERSON], посвідчено відповідачем 14.05.2015 року, тобто під час дії судового рішення яким визнано чинним спадковий договір від 20.10.2011 року та до зупинення його виконання Верховним Судом України 26.05.2015 року. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що відповідачу було відомо про існування судового спору, оскільки відповідач діяла на підставі судового рішення, яке було чинним, а наміри позивача звертатися до Верховного Суду України відповідачу не були відомі та не є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд керується положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України та приходить до висновку, що внаслідок незаконного посвідчення спадкового договору відповідачем, позивач зазнала душевних страждань повязаних з необхідністю судового захисту своїх прав на спадкування за законом. Поряд із цим, суд не приймає до уваги медичну документацію надану позивачем та показання свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки дані докази не підтверджують, що погіршення стану здоровя відбулося саме внаслідок дій відповідача. Таким чином, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 10000 грн. Статтею 88 ч. 1 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позовні вимоги позивача в частині стягнення судових витрат суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки їх розмір позивачем не визначено та документально не підтверджено. Згідно з приписами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у звязку із тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеній частині вимог немайнового характеру та вимог про стягнення моральної шкоди, що складає 1929,20 грн.

Outcome: partial