Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 17 серпня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 1804/15 про надання останньому кредиту в сумі 25560 грн. 00 коп. строком на 24 місяці починаючи з 21 серпня 2015 року по 20 серпня 2017 року, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві грошові кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків згідно умов договору, а відповідач [PERSON] зобовязався погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно в період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Позивач зазначає, що відповідач повинен був повернути 25560 грн. 00 коп. в якості отриманого кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.1 кредитного договору із розрахунку 2,30% на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. Відповідач [PERSON] не належним чином виконував свої зобовязання по кредитному договору. Порушення при виконанні зобовязань виявилися в тому, що відповідач не сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Станом на 17 серпня 2017 року сума кредиту не повернена за плановим розрахунком і залишок за кредитом складає 17958 грн. 00 коп. Згідно до кредитного договору та розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] з урахуванням платежу який надійшов 27 липня 2017 року на суму 9404 грн. 00 коп. після подання позову до суду повинен повернути: 17958 грн. 00 коп. залишок по кредиту; 13905 грн. 88 коп. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, тобто заборгованість становить 31863 грн. 88 коп. Виконання зобовязань відповідача за кредитним договором забезпечувалось згідно укладених 21 серпня 2015 року за № 1804/15 договорів поруки, солідарною порукою фізичних осіб відповідачів [PERSON], [PERSON], відповідно до умов яких поручитель відповідає по зобовязаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] зобовязались перед позивачем відповідати солідарно з відповідачем [PERSON] у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання за кредитним договором № 1804/15 від 21 серпня 2015 року. Відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту, внаслідок чого позивачем направлялися відповідачеві та його поручителям письмові претензії про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, у відповідь на які кредит не було сплачено, у звязку з чим змушені звернутися до суду з даним позовом до відповідачів як боржників про примусове стягнення за кредитним договором заборгованості за кредитом та відсоткам. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 86). Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.\~83), в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні 14 серпня 2017 року проти задоволення позову заперечував, вважав, що сума боргу є великою і безпідставною. Відповідачка [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.\~84), в судове засідання не зявилася причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.\~85), в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частоковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №1840/15 від 21 серпня 2015 року (а.с. 6-7) про надання останньому кредиту в сумі 25560 грн. 00 коп. терміном на 24 місяці зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 2,3 % на залишок заборгованості за кредитом, а також процентів, нарахованих згідно п.4.2 цього договору зі строком повернення кредиту до 20 серпня 2017 року. Відповідно до умов договору, позивач передав відповідачеві грошові кошти у сумі 25560 грн. 00 коп. згідно видаткового касового ордеру № 4207 від 21 серпня 2015 року, а відповідач [PERSON] зобовязався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договором та графіком, шляхом внесення щомісячно готівки на імя позивача, починаючи з 21 серпня 2015 року та погасити кредит не пізніше 20\~серпня 2017 року, а у випадку неналежного виконання ним взятих на себе зобовязань на першу вимогу позивача сплатити штрафні санкції, а зазначене свідчить про те, що договір між сторонами укладено відповідно до вимог ст.ст. 638, 639, 1054-10561 ЦК України (а.с. 6-7). Оскільки відповідач [PERSON] порушив строки сплати кредиту та відсотків, то позивач здійснив розрахунок суми позову у відповідності до умов кредитного договору, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 5). Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що при порушені позичальником строків сплати кредиту та процентів, вказаних в п. 4.2 договору більше ніж на 15 календарних днів, то з 16 дня кредитодавець нараховує плату із рахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожний календарний день прострочення. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць. Виконання умов кредитного договору забезпечувалось солідарною порукою фізичних осіб відповідача [PERSON] згідно договору поруки №1804/15 від 21 серпня 2015 року, та відповідача [PERSON] згідно договору поруки №1804/15 від 21 серпня 2015 року, відповідно до умов яких поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі і на тих же умовах, що і боржник, що свідчить про те, що відповідачі зобовязалися перед позивачем відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання за кредитним договором №1804/15 від 21 серпня 2015 року. Строк дії договорів поруки до 20 серпня 2027 року (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що зобов'язання за спірним кредитним договором забезпечується порукою декількох осіб, що узгоджується з положеннями ч.\~3\~ст.\~553 ЦК України, згідно з якою поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Частиною 3 ст. 554 ЦК України передбачено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки з відповідачами [PERSON] і [PERSON], як поручителями за кредитним договором, укладалися окремі договори поруки, то суд приходить до висновку про те, що між собою відповідачі-поручителі не є солідарними боржниками і спільної відповідальності даних осіб немає. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що підстави для солідарного стягнення з боржника та поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України\~відсутні, проте наявні правові підстави для стягнення суми заборгованості солідарно з боржником з кожного поручителя окремо. Відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 25560 грн. 00 коп., але в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та відсотки, у звязку з чим позивачем йому та поручителям 24 лютого 2017 року направлялися претензії з вимогами про сплату суми боргу по кредиту та відсоткам, але і після цього відповідачем не були виконані умови зобовязання, що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди (а.с.\~11, 12, 13). На підставі зазначеного, суд у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України вважає необхідним стягнути з відповідачів борг станом на 17 серпня 2017 року в розмірі 31863 грн. 88 коп. з яких 17958 грн. 00 коп. залишок по кредиту та 13905 грн. 88 коп. проценти за користування кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial