Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради; третя особа: Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради про визнання права на приватизацію, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 січня 1993 року її матері [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних депутатів, видано ордер на зачислення квартири. Також відповідно до копії виписки із протоколу №39 від 16.12.1992 року, копії виписки із протоколу №29 від 04.01.1993 року, також копії списку розподілу квартир матері виділено квартиру за адресою: [ADDRESS] . З того часу вона фактично зареєстрована у вищевказаній квартирі та проживала там до смерті матері, а саме до [INFO] . Маючу на меті приватизувати квартиру, нею були зібрані всі необхідні документи для приватизації даної квартири. Відсутній в неї тільки оригінал та копія ордеру про вселення, який втрачений у сімейному архіві не з її вини. На її звернення до Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради із заявою про приватизацію даної квартири, їй надали письмову відповідь №66 від 15.01.2019 року відповідно до якої відсутність ордеру про надання житлової площі, та відсутність довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про приватизацію квартири [ADDRESS] . Позивачкою було написано заяву до Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради про доручення довідки про реєстрацію місця проживання, на що за вих.. №78 від 17.01.2019 року надано відповідь про те, що за відсутністю ордера на квартиру, підготовка рішення органу приватизації неможлива. Вона на законних підставах проживає та зареєстрована в спірній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її присутності. Представник відповідача [PERSON] до початку проведення судового засідання надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її присутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі судом ухвалено про проведення судового розгляду за відсутності сторін. Суд дослідив документи, які надані позивачами і судом встановлено наступне: Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст.8 вищевказаного закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Судом встановлено, що відповідно до виписки з протоколу №39 спільного засідання профкому та адміністрації Синельниківського Локомотивного депо від 16.12.1992 року, виписки з протоколу №29 спільного засідання профкому та керівництва станції Синельникове-1 від 04.01.1993 року, рішення виконкому Синельниківської міської ради Про розподіл житла від 15.01.1993 року, [PERSON] та членам її сім`ї (чоловіку та двом донькам) була виділена трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] зазначена [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] вбачається, що 08.08.1987 року уклали шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 29.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис №512. З 25.03.1993 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою начальника Відділу реєстрації Синельниківської міської ради від 15.01.2019 року. З метою отримання дозволу на приватизацію квартири, позивачка звернулася з заявою про оформлення передачі в приватну власність квартири до Управління житлового-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради. Але листом №66 від 15.01.2019 року та №78 від 17.01.2019 року Управлінням ЖКГКМ Синельниківської міської ради, їй роз`яснено про неможливість надання згоди на приватизацію, оскільки надані нею документи не відповідають вимогам п. 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», у зв`язку із відсутністю ордеру на житлове приміщення. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. З довідки №385-11/274 від 14.12.2018 року виданої керуючим ТВБВ ІІ - А типу №10003/0385 Батраченко М.О. вбачається, що з 1992 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] не використала право на приватизацію державного житлового фонду. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З урахуванням викладених обставин та приймаючи до уваги той факт, що позивачка на законних підставах проживає та є зареєстрованою в спірній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги і визнати за нею право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за відсутності ордеру про надання житлової площі. На підставі викладеного,

Outcome: approved