Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03 червня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, в сумі 674 гривні 55 копійок. На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що [PERSON], відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Солонянській виправній колонії УДПтСУ в Дніпропетровській області №21, у селі Аполонівка вчинив злочин проти власності при наступних обставинах: 03 травня 2015 року близько 23-ї години, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, після команди відбій покинув спальне приміщення та, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, розбивши віконне скло, проник у приміщення крамниці, розташованої на території СВК №21, звідки таємно викрав: 100 пачок сигарет «Прима», вартістю 9,95 гривень за пачку на суму 995 гривень; 275 пачок сигарет «Прилуки» вартістю 12,54 гривні за пачку на суму 3448 гривень 50 копійок; упаковку чаю чорного за 63,50 гривень, що належить СВК №21, завдавши колонії матеріальної шкоди на суму 4507 гривень 00 копійок. Викрадене майно частково повернене СВК №21 на суму 3832 гривні 45 копійок, у звязку з чим відповідач завдав позивачеві матеріальної шкоди на суму 674 гривні 55 копійок. 26 листопада 2015 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, при цьому в судовому засіданні відповідач вину у предявленому йому обвинуваченні визнав повністю, не оспорював кількість та вартість викраденого майна та своїми показами підтвердив обставини скоєного ним злочину. Оскільки цивільний позов при розгляді кримінального провадження не був предявлений, з посиланням на ч.7 ст.128 КПК України, ч.1 ст.166 ЦК України вважали, що цивільний позов може бути предявлено в порядку цивільного судочинства, оскільки майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, у звязку з чим прохали стягнути з відповідача як винної особи майнову шкоду в мусі 674 гривні 55 копійок. Представник позивача - Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №21, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.43а), в судове засідання не зявився, надавши суду в межах повноважень за довіреністю (а.с.30) письмову заяву, згідно якої просив здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника без фіксації судового засідання технічними засобами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити, а у разі неявки відповідача не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження (а.с.48). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до ч.6 ст.76 ЦПК України за місцем відбування покарання в Сіверській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Чернігівській області (а.с.44,45-47)), в судове засідання не зявився, заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують, суду не надав. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч. 2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу та за письмовою згодою позивача в порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши наявні у цивільній справі докази, приходить до наступного. У відповідності до ст. ст.10, 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України, відповідно до ч.4 якої передбачено, що вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст.ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити відшкодовану річ тощо) або відшкодувати збитки в повному обсязі, при цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що [PERSON], відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Солонянській виправній колонії УДПтСУ в Дніпропетровській області №21, у селі Аполонівка 03 травня 2015 року близько 23-ї години, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, після команди «Відбій» покинув спальне приміщення та, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, розбивши віконне скло, проникнув у приміщення крамниці, розташованої на території СВК №21, звідки таємно викрав: 100 пачок сигарет «Прима», вартістю 9,95 гривень за пачку на суму 995 гривень; 275 пачок сигарет «Прилуки» вартістю 12,54 гривні за пачку на суму 3448 гривень 50 копійок; упаковку чаю за 63,50 гривень, що належить СВК №21, завдавши колонії матеріальної шкоди на суму 4507 гривень 00 копійок. Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року, який набрав законної сили (а.с.16-18), [PERSON] було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 та на підставі ст.71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 роки з відбування покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, при цьому згідно вироку суду СВК №21 (а.с.5-11) як потерпілою юридичною особою цивільний позов при розгляді кримінального провадження не предявлявся та судом не розглядався. Як вбачається з вироку суду, інвентаризаційного опису та порівняльної відомості (а.с.12-15,16-18) матеріальна шкода СВК №21 була завдана на загальну суму 4507 гривень 00 копійок, але викрадене майно частково повернене СВК №21 на суму 3832 гривні 45 копійок, в звязку з чим, розмір спричиненої відповідачем матеріальної шкоди на день розгляду справи судом становить 674 гривні 55 копійок. Частиною 1 статті 61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу винними діями відповідача матеріальної шкоди. Згідно статті 127 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. Положеннями ч.ч.1,4-7 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при цьому форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які предявляються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права предявляти той же позов у кримінальному провадженні. Особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заподіяну внаслідок вчинення злочину майнову шкоду в розмірі 674 гривні 55 копійок, яка становить різницю між фактично заподіяною та відшкодованою в процесі проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні шкодою. Крім цього, в звязку з задоволенням позову відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved