Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в особі Херсонського регіонального відділення, третя особа: [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, мотивуючи тим, що 20.10.2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль [NUMBER]. Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.11.2015 року визнано винною [PERSON]. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 10.11.2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП складає 64346,08 грн. Відповідачем сплачено частину суми у розмірі 8246,22 грн. Просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] 56099,86 грн. страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача та третя особа в судове засіданні не зявились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, відповідно яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав не надання позивачем документального підтвердження факту оплати проведення відновлювального ремонту автомобіля. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до постанови від 09.11.2015 року Комсомольським районним судом м. Херсона було встановлено, що 26.10.2015 року о 13.30 годині [PERSON] в м. Херсоні по вул. Зала Егерсег на парковці ТРЦ «Фабрика», керуючи транспортним засобом Daewoo, державний номер [NUMBER], на перехресті рівнозначних доріг не надала перевагу в русі автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], що наближався праворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з вказаним автомобілем, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до вищевказаної постанови [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до полісу № АІ/6921955 між ПрАТ «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля Daewoo FSO Lanos TF69Y, номерний знак [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САР 015226 власником автомобілю «Nissan», реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. 26.10.2015 року [PERSON] звернулася до ПАТ СК «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку Листом від 29.12.2015 року [PERSON] повідомлено про перерахування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування в розмірі 8246,22 грн. Відповідно до страхового акту № UA2015102600015/L01/03 від 28.12.2015 року дану подію кваліфіковано як страховий випадок за ризиком страхування цивільно-правової відповідальності, та прийнято рішення відшкодувати страхове відшкодування в розмірі 8246,22 грн. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 10.11.2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобілю «Nissan», реєстраційний номер [NUMBER], становить 64346,08 грн. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором. В ст.526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Відповідно до першого абзацу пункту 3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно першого речення другого абзацу пункту 36.2. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В свою чергу ч.3 ст. 549 ЦК України визначає пеню як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно пункту 36.5. ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги стягнення страхового відшкодування в розмірі 56099,86 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: partial