Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що 29.05.2010 року між ними було зареєстровано шлюб. Сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття кохання один до одного. Більше півроку сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство сторони не ведуть. Основною причиною розпаду сім»ї є взаємна втрата почуття кохання та поваги один до одного, різниця характерів, відсутність взаємопорозуміння. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 29 травня 2010 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції було зареєстровано шлюб, що посвідчується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 080330 від 29.05.2010 року, актовий запис № 287 від 29.05.2010 року /а.с. 7/. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Причиною розпаду сімї є взаємна втрата почуття кохання та поваги між сторонами, різниця характерів, відсутність взаємопорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2016 року, однією сімєю сторони не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved