Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS], в якому зазначила, що вона є власником вказаного будинку відповідно до договору довічного утримання від 06.01.2011 року, в якому залишилася бути зареєстрованою падчериця колишнього власника - [PERSON], яка не проживає у спірному будинку,та перешкоджає їй як власнику вільно користуватися та розпоряджатися вказаним будинком. У зв'язку з наведеним просила визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS], зобов'язати Міський центр надання адміністративних послуг зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не сповістила про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору довічного утримання від 06.01.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кравцовою Н.І. зареєстрованого в реєстрі за №6/1 є власником 43/100 частин житлового будинку №8 по вул. Лермонтова в м. Херсоні; відповідно до довідки №14 від 21.07.2016 року виданої головою органу самоорганізації населення квартального комітету №9 Пиняцькою М.Л., за адресою [ADDRESS], прописаною також значиться [PERSON] - відповідач по справі, яка у будинку не проживає. Оскільки відповідач у спірному будинку не проживає але значиться прописаною, позивач змушена за неї сплачувати комунальні послуги, а це як власника порушує її майнові права. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме 521,20 грн.

Outcome: approved