Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення авансу за нікчемним договором купівлі-продажу нерухомого майна, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 вересня 2012 року між нею з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов даного договору сторони зобов'язуються в майбутньому, в обумовлений п. 6.1 цього Договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, на умовах і в порядку, визначених цим Договором. Нерухомим майном згідно п. 1.2 цього Договору є земельна ділянка, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.3 Продавець, яким є [PERSON], гарантує і готовий нести відповідальність передбачену цим Договором та законодавством України, що будинок належить йому особисто на праві приватної власності. У пункті 5.1 Договору зазначено, що вона як покупець передала, а [PERSON] як продавець отримав суму завдатку у розмірі 8000 гривень на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу будинку. Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у разі невиконання цього Договору Покупцем, сума, вказана у пункті 5.1 цього Договору Покупцю не повертається і залишається у Продавця як неустойка у розмірі завдатку. Цей договір є нікчемним з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до наданих суду документів, а саме: свідоцтва про право на спадщину, витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі та технічного паспорту земельна ділянка, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] Відповідачу [PERSON] на момент укладання спірного Договору і на час складання позовної заяви на праві приватної власності не належали. Тому запевнивши її у зворотному на словах і підтвердивши це у Договорі відповідач [PERSON] ввів її в оману, незаконно заволодівши грошовими коштами у сумі 8000 гривень. Про те, що вищезазначене майно не належить Відповідачу вона дізналась з його слів вже після укладення цього Договору. Щоб якось владнати дану ситуацію відповідач запропонував їй на безоплатній основі, на підставі довіреності вчиняти від його імені всі дії, які пов'язані з оформленням на нього прав власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті його матері - [PERSON]. Вона вимушено погодилась на дану пропозицію, оскільки дійсно мала намір придбати даний будинок у майбутньому. Земельна ділянка на якій розташований будинок і за яку вона також сплатила кошти взагалі померлій не належав і не входить до складу спадщини. Після того як нею в інтересах Відповідача і на його ім?я було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом він почав її уникати. Компенсувати витрати, пов'язані з подальшим оформленням правовстановлюючих документів на його ім'я, без яких неможливо укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідач також відмовився, мотивуючи це відсутністю коштів. Таким чином, навіть якщо не брати до уваги спірний попередній Договір, купівля-продаж зазначеного нерухомого майна ніяк не могла між нами відбутися у майбутньому саме з вини Відповідача, оскільки це майно йому не належить. Згідно до ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, грошові кошти сплачені нею відповідачу не можна вважати нічим іншим, ніж авансом в рахунок майбутніх платежів за житловий будинок. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аванс отриманий за нікчемним попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень. У відкритому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. У відкритому судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] не заперечували проти стягнення з відповідача на користь позивачки 8000 грн. авансу, уточнені вимоги визнали в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач його племінниця і він був присутній при передачі грошей позивачем відповідачу за будинок у сумі 8000 грн.. Суд заслухавши сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В матеріалах справи є Попередній договір від 21 вересня 2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON] про купівлю-продаж земельної ділянки, житлового будинку, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS], згідно умов якого, сторони зобов'язуються в майбутньому, в обумовлений п. 6.1 цього Договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, на умовах і в порядку, визначених цим Договором, і відповідно до п.5.1 договору [PERSON] передала [PERSON] 8000 гривень завдатку, що не заперечувалось відповідачем. (а.с.4-5). Згідно п.5.3 Договору у випадку невиконання цього договору Продавцем, він зобов?язується повернути покупцеві протягом 3 днів з дати встановленої п.6.1 цього договору подвійну суму завдатку. Згідно п.6.1 За домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення Основного договору здійснюватиметься в приміщенні нотаріальної контори у м. Синельникове не пізніше шести місяців з дня підписання цього Договору. В матеріалах справи є копія свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла [INFO], актовий запис №429 від 10.10.2008 року, серія [NUMBER]. (а.с.12). В матеріалах справи є копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2012 року на підставі якого [PERSON] належить житловий будинок з надвірно-господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. (а.с.7), згідно якого вбачається, що попередній договір був укладений раніше ніж [PERSON] отримав свій спадок. В матеріалах справи є копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] на [PERSON]. (а.с.8-10). В матеріалах справи є копія домової книги прописки громадян, що проживають в [ADDRESS]. (а.с.13-15). Згідно Довідки про наявність (відсутність) державної реєстрації на земельну ділянку від 28.12.2009 року вбачається, що станом на 28 грудня 2009 року за померлою [PERSON], у базі даних Автоматизованої системи Державного земельного кадастру [ADDRESS] не зареєстрована.(а.с.41). Відповідно до положень ч.1 ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Згідно ч. 2, 3 ст.635 Цивільного кодексу України Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Судом було встановлено, що відповідач на час укладення попереднього договору не був власником спірного майна і необґрунтовано ухилився від укладання основного договору. Таким чином, оскільки основний договір сторонами укладено так і не було в строки, що зазначені в п.6.1 Попереднього договору, шість місяців з дня підписання Попереднього договору, тому зобов?язання, які були встановлені попереднім договором укладеним сторонами припиняються і відповідно до вимог ч.2 ст. 635 ЦК України відповідач має відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. За таких обставин суд дійшов висновку, що сума переданих позивачем відповідачу коштів у сумі 8000 (вісім тисяч) грн. є авансом і повинна бути повернута відповідачем [PERSON] позивачці [PERSON] в тому розмірі в якому передавалась. На підставі ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved