Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою в обґрунтування якої вказала, що з 22 лютого 1992 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімя не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. Сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають з серпня 2017 року. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно, майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 лютого 1992 року Красінською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 3. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Микитюк» (а.с. 11). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав не заперечував проти їх задоволення (а.с. 12). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 22 лютого 1992 року Красінською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 3, дошлюбне прізвище позивача «Нетеса», про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюб серії ІV-КИ № 424033 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Красінською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області 18 червня 2001 року (а.с. 7). Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, про що сторони не заперечували, надавши заяви відповідно про підтримання та визнання позовних вимог. Позивач стверджує, що спільно з відповідачем не проживають з серпня 2017 року, про що не заперечував відповідач надавши заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Микитюк».

Outcome: approved