Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Відділ по справам громадянства і міграції та реєстрації фізичних осіб Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, а саме, за адресою: [ADDRESS], в якому вказує, що вона є власником вказаного будинку, в якому залишилися зареєстрованими відповідачі [PERSON].(колишня невістка), [PERSON](онука), які після розрівняння шлюбу із сином позивача не проживають та жодного дня не проживали у спірному будинку, але значаться зареєстрованими. У зв'язку з наведеним просила визнати відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням, за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 15.11.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] власником будинку за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], яке зареєстроване в державному БТІ за реєстровим №308 від 05.12.2006 року. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 14.09.2016р.виданої Головою квартального комітету №23, в будинку за адресою: [ADDRESS], окрім власника [PERSON] значаться також прописаними, але не проживають: [PERSON],[INFO], колишня невістка, [PERSON], [INFO] - онука, що також підтверджується актом №336 про не проживання від 14.09.2016 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірного будинку, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Outcome: approved