Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивачі, 13 червня 2017 року звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи його тим, що їм, кожній окремо, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, на праві спільної часткової власності належить по ? частині житлового будиноку, розташованого по [ADDRESS]. В зазначеному житлому будинку, згідно акту обстеження від 8 червня 2017 року складеного компетентною комісією Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області, зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі, однак з 30 грудня 2014 року за місцем реєстрації останній не проживає. Просили визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим по [ADDRESS]. В судове засідання представник позивачів не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала, щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судове засідання не прибув, однак в.о. сільського голови Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області, щодо задоволення позову не заперечувала. Зі згоди представника позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачкам - [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по ? частині житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Згідно довідки № 823 від 8 червня 2017 року, виданої Кізомиською сільською радою Білозерського району Херсонської області, [PERSON], [INFO], з 30 грудня 2015 року дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов від 8 червня 2017 року, складеного компетентною комісією Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області, за місцем реєстрації: [ADDRESS] не проживає з 30 грудня 2015 року. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що позовні вимоги, заявлені позивачами є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню, так як відповідач в спірному жиловому приміщенні не проживає понад рік, а тому втратив право користування ним.

Outcome: approved