Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають спільну дитину - доньку, яка після розірвання шлюбу проживає з нею. За рішенням суду відповідач сплачував аліменти на утримання дитини. З 2018 донька навчається у Національному університеті України «Чернігівський колегіум» ім. Т. Г. Шевченка, строк навчання 30.06.2022. Дитина потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на стаціонарній формі навчання, інших джерел доходу не має, перебуває на утриманні позивачки, на утриманні якої перебуває ще одна дитина. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 25% усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання. Позивач в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позові, заявлені вимоги змінила, просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини на час її навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, довідкою про склад сім`ї та копіями паспортів сторін (а.с.3, 4, 7, 8). Відповідно до довідки №261 від 25.04.2019 [PERSON] є студентом 1 курсу факультету фізичного виховання/ денна форма навчання/ за кошти фізичних та юридичних осіб Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка; термін навчання: 01.09.2018-30.06.2022; наказ №311-ст 14.08.2018 (а.с.6). Виходячи з вищевикладеного, враховуючи визнання вимог позову відповідачем, а також те, що він зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням в університеті, суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної дитини, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до закінчення її навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відтак позов підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved