Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені від суми несплачених аліментів в розмірі 7\~145, 00 гривень. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачеві надавався пятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, однак такий суду не було надано. 05 березня 2018 року представник позивача [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несплату аліментів в розмірі 24 000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2010 року було задоволено позовом [PERSON] з відповідача стягнуто аліменти у її користь на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн, щомісячно. Внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість станом на 11.12.2018 у розмірі 71 500 грн, що підтверджується наданим державним виконавцем розрахунком. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, який умисно ухилявся від сплати аліментів, вона має право згідно з вимогами ч.1 ст.196 СК України на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума пені за період з 01.12.2016 по 11.12.2018 значно перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на сьогоднішній день. Враховуючи, те що диспозиція ч.1 ст.196 СК України передбачає обмеження стягнення неустойки (пені) не більше 100 відсотків від суми такої заборгованості, просить стягнути неустойку в розмірі суми заборгованості 24 000,00 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подала заяву 08.04.2019 про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибув із невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим по місцю реєстрації, і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не подано. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого представник позивача не заперечила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265, 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21.12.2010р. з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн, щомісячно (а.с.7). На підставі вказаного рішення Личаківський районний суд м. Львова видав виконавчий лист (а.с.8). Як вбачається з виконавчого листа, виданого позивачу у справі №2-35137 суд вирішив стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з 18.08.2010р. і до досягнення дитиною повноліття та до зміни матеріального становища сторін. На підставі виконавчого листа 14.01.2016р. було відкрито виконавче провадження АСВП №49823410, оскільки відповідач добровільно не сплачував аліменти у нього утворилась заборгованість. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість за період з 01.12.2016 по 11.12.2018 на загальну суму 24 000 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області при примусовому виконанні виконавчого листа №2-з5137 від 22.12.2010 виданого Личаківським районним судом (а.с.9). При виникненні\~заборгованості з\~вини особи,\~яка зобов'язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~від суми\~несплачених аліментів\~за кожен\~день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч.1 ст.196 СК України. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, а саме постанову [PERSON] Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц, яка зводиться до наступного. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +............(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи вищенаведений правовий висновок Верховного Суду, а також те, що розмір неустойки (пені) перевищує розмір заборгованості відповідача, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, із відповідача в користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за заборгованість по сплаті аліментів, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обємі. При цьому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 704, 80 грн

Outcome: approved