Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири, на праві приватної особистої власності належить вказана квартира. Крім неї у квартирі зареєстровані відповідачі, які є колишніми її власниками. Ще до укладення договору купівлі-продажу квартири відповідачі виселилися з квартири та обіцяли, що самостійно звернуться до реєстраційної служби із заявами про зняття з реєстраційного обліку за адресою вже належної їй квартири. Однак через деякий час відповідачі переїхали проживати в іншу місцевість і вона втратила з ними зв`язок. Відповідачі не є співвласниками чи членами її сім`ї. Реєстрація місця проживання відповідачів у належній позивачу квартирі перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач у судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за їхньої відсутності чи заперечень проти позовних вимог від них не надходило. Тому суд визнає неявку відповідачів з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2015 належить квартира [ADDRESS] , про що також свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.11.2015, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.02.2021 (а.с.11-13). Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі (а.с.26,27). Однак згідно\~з довідкою\~старости Новгородківської\~сільської ради\~Швігл Я.Я.\~№94\~від 22.02.2021,\~ [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не проживають з 2015 року (а.с.16). Як встановлено у судовому засіданні відповідачі є колишніми співвласниками квартири [ADDRESS] , яка на даний час належить позивачу. Судом встановлено, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів у належній позивачу квартирі, остання не може у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом із цим, право користуватися житловим приміщенням виникає та існує у особи за наявності відповідного права власності на квартиру (будинок) у цієї особи або у членів її сім`ї. Із припиненням права власності особи втрачається й її право користування цим житловим приміщенням. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачі не проживають в належній позивачці квартирі, вони є колишніми власниками цієї квартири, їх речей та належного їм майна в квартирі немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаній квартирі відповідачі не пред`являли. Вказані обставини порушують права позивачки як власниці квартири. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідачів у рівних частках на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у загальній сумі 1816 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved