Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивачі 29.09.2014 року звернулись до суду з позовом у якому просять суд визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,33 га для ведення особистого підсобного господарства, в межах згідно з планом, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Смолинської сільської ради с. Смолин, Чернігівського району, Чернігівської області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року їх матері [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті матері позивачів відкрилась спадщина до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2000 року. У встановлений законом строк позивачі звернулись до Першої чернігівської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, як спадкоємці першої черги за законом, однак перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вище зазначене майно, є той факт, що за життя спадкодавець не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку і отримати Державний акт. До судового засідання від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. /а.с.37, 38/ Представник відповідача - Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає. /а.с.33/ Згідно листа завідуючої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою від 13.10.14 р. нотаріальна контора просить справу розглянути без участі їх представника. /а.с.35/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Достовірно встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії « [NUMBER] та [NUMBER]. /а.с.13, 14/ Дослідженням свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 61 року у м. Чернігові. /а.с.23/ Наведене свідчить, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері [PERSON], в силу приписів ст.1261 ЦК України. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, крім іншого, належна їй земельна ділянка площею 0,33 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, в межах згідно з планом, розміщена на землях, що знаходяться у віданні Смолинської сільської ради с. Смолин, Чернігівського району, Чернігівської області, набута нею у власність згідно договору купівлі - продажу від 01.03.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-541 державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Соломко І.І. /а.с.6/ Як вбачається з інформації завідуючої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою №2299/01-16 від 08.10.2014 року, дійсно державним нотаріусом Соломко І.І. 01 березня 2000 року був посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] а також земельна ділянка площею 0,33 га, розташована на землях Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, у с. Смолин, надану для ведення особистого підсобного господарства, укладеного між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований в реєстрі за №2-541. /а.с.35/ У свою чергу слід зазначити, що за даними Управління Держкомзему у Чернігівському районі Чернігівської області [PERSON] не отримувала Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку. /а.с.32/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачами, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено з листа завідуючого Першою Чернігівською Державною нотаріальною конторою Чуприненко О.В. від 13.10.14 р., позивачам не видавались свідоцтва про право на спадщину за законом на вище вказане спірне спадкове нерухоме майно. /а.с.36/ Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] отримали у спадок після смерті [PERSON] по ? частині житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], Чернігівського району та області, який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2000 року. /а.с.4-5, 7-9/ У відповідності до п. «а» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі договору купівлі-продажу. Отже, за життя спадкодавець [PERSON] правомірно отримала у власність земельну ділянку площею 0,33 га. У відповідності до вимог цивільного законодавства цивільна дієздатність [PERSON] припинилась у момент її смерті. За таких обставин здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на ім'я спадкодавця після смерті останньої не можливо. За життя спадкодавець державної реєстрації права власності не здійснила і не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. За таких обставин, позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану земельну ділянку в нотаріальній конторі. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved