Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 16.12.2019 року звернулись до суду із позовною заявою до ДП «Селидіввугілля» про скасування наказу та стягнення невиплаченої заробітної плати (премії). Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.12.2019 р. позови [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ДП «Селидіввугілля» про скасування наказу та стягнення невиплаченої заробітної плати (премії) були роз`єднані в окремі провадження. Позовні вимоги [PERSON] про скасування наказу та стягнення невиплаченої заробітної плати (премії) мотивовані тим, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем. У відповідності до Указу Президента України від 16.09.1997 р. № 1022/97 та з нагоди відзначення професійного свята Дня юриста, на підставі подання юридичної служби від 07.10.2019 р. № 09/1008, наказом відповідача від 08.10.2019 р. № 217 в жовтні 2019 р. було премійовано працівників юридичної служби виконавчого апарату (позивачів) у розмірі 500,00 грн. кожному та зобов`язано керівників відокремлених підрозділів відповідача розглянути можливість преміювання працівників юридичних служб. Підстава преміювання - п.5.13 розділу 5 колективного договору ДП «Селидіввугілля», Указ президента України від 16.09.1997 р. № 1022/97. Однак, 22.10.2019 р. наказом відповідача № 228 було скасовано наказ від 08.10.2019 р. № 217. Підставою скасування зазначено «важке фінансове становище ДП «Селидіввугілля», падіння видобутку вугілля, ріст заборгованості з виплати заробітної плати». Зазначений наказ [PERSON] вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, просить скасувати наказ Державного підприємства «Селидіввугілля» від 22.10.2019 р. № 228 «Про скасування наказу ДП «Селидіввугілля» від 08.10.2019 р. № 217 «Про преміювання»; стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату (премію) у розмірі 500,00 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.12.2019 року відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просить суд слухати справу у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву суду не надав. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основним Законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimateexpectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Згідно із ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до статті 14 Закону України «Про оплату праці», діє система договірного регулювання оплати праці, яке здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева, міжгалузева угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях, відповідно до законів. Відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі, з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими, міжгалузевими і територіальними угодами. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 22 зазначеного Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до п. 2.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 р. № 5, інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. До них, зокрема, належать винагороди та заохочення, що мають одноразовий характер, в тому числі одноразові заохочення, не пов`язані з конкретними результатами праці (наприклад, до ювілейних та пам`ятних дат, як у грошовій, так і натуральній формі) - п.2.3.2. Відповідно до п.5.13 розділу 5 «Оплата праці» Колективного договору ДП «Селидіввугілля» на 2016 - 2021 роки разове преміювання працівників (за наказами, листами і телеграмами Міністерства вугільної промисловості України та іншим) здійснюється на підставі наказу генерального директора в межах одного посадового окладу. П.5 додатку 1 «Умови оплати праці керівників, фахівців, службовців і робітників виконавчого апарату ДП «Селидіввугілля» та п.6.4 розділу 6 Колективного договору передбачено, що для працівників виконавчого апарату управління діють Правила внутрішнього розпорядку згідно з додатком № 9. Згідно з п. 6.1 зазначеного Додатку за зразкове виконання трудових обов`язків, сумлінну працю та вагомі досягнення в праці, а також до державних, професійних свят, багаторічну бездоганну працю та ювілейних дат до працівників підприємства можуть бути застосовані такі види матеріального і морального заохочення: оголошення Подяки; нагородження Грамотою, Почесною грамотою; нагородження нагрудним знаком; заохочення грошовою винагородою (преміювання, встановлення надбавок тощо). Згідно п. 4 розділу «Розміру і джерела преміювання» Положення «Про преміювання працівників виконавчого апарату ДП «Селидіввугілля», при недотриманні вимог щодо якості вугілля (відвантаженої товарної вугільної продукції, по телеграмі Мінвуглепрому України 01/13-1228 від 03.10.05 г.), премія працівникам виконавчого апарату не нараховується. З матеріалів справи, вбачається, що у відповідності до Указу Президента України від 16.09.1997 р. № 1022/97 та з нагоди відзначення професійного свята Дня юриста, на підставі подання юридичної служби від 07.10.2019 р. № 09/1008, наказом відповідача від 08.10.2019 р. № 217 в жовтні 2019 р. було премійовано працівників юридичної служби виконавчого апарату, в тому числі й [PERSON] , у розмірі 500,00 грн. Таким чином, дана премія є складовою заробітної плати та входить в систему оплати праці. Статтею 22 ЗУ «Про оплату праці», ст. 97 КЗпП України передбачені гарантії дотримання прав щодо оплати праці. За змістом пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з наказу відповідача № 228 від 22.10.2019 р., було скасовано наказ від 08.10.2019 р. № 217 у зв`язку з важким фінансовим становище ДП «Селидіввугілля», падіння видобутку вугілля, ріст заборгованості з виплати заробітної плати». Однак, відповідно до Положення «Про преміювання працівників виконавчого апарату ДП «Селидіввугілля» премія виконавчому апарату не нараховується при недотриманні вимог щодо якості вугілля, однак в наказі № 228 від 22.10.2019 року вказана підстава не зазначена. Відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів щодо важкого фінансового становища ДП «Селидіввугілля», та суд звертає увагу на те, що в зазначених вище нормативних актах не обумовлена наявність певних коштів чи фінансування. Відповідно до ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки вищезазначений наказ суперечить вимогам п. 4 розділу «Розміру і джерела преміювання» Положення «Про преміювання працівників виконавчого апарату ДП «Селидіввугілля», умовам Колективного договору, та прийнятий відповідачем в односторонньому порядку без погодження профспілкою. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави у розмірі 768,40 грн., відповідно до ставки судового збору передбаченої Законом України «Про судовий збір» в редакції на час звернення позивача до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved