Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Футбольний клуб «Говерла». В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 01.07.2013 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Строк дії контракту було встановлено до 30.05.2015 року.З червня 2014 року відповідач припинив виплачувати зазначені в угодідодаткові та беззаперечні заохочувальні виплати, відповідно до пп.2.2.1 угоди. Станом на 13.11.2015 року у відповідача перед ним існує заборгованість по невиплаті заробітної плати в сумі 228000 доларів США. Крім того, просить суд стягнути з відповідача відшкодування за затримку розрахунку при звільненні в сумі 104033 доларів США та при винесенні рішення у справі застосувати офіційний курс гривні до долара США станом на день ухвалення рішення. Представник позивачау судовому засіданніпозов підтримав, просив такий задоволити з урахуванням уточнених позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, мотивуючи тим, що вказана у другому розділі додаткової угоди №1 до трудового контракту №337 від 01.07.2013 року винагорода не вважається коштами заробітної плати в розумінні ч.3 ст.21 КЗпП України, а також зазначив, що дана винагорода повинна була сплачуватись не щомісячно, а за цілий сезон 2014-2015 року. Стверджує, що відповідно до рішення Ради клубу від 12.06.2013 року затверджено завдання футбольної команди на сезон 2013/2014 роки. Зокрема, даним рішенням ради клубу було затверджено «наступний порядок мотивації для всіх футболістів футбольної команди клубу в залежності від спортивних показників (потрапляння футболіста в протокол на гру за спортивним принципом): у разі потрапляння футболіста в протокол на гру за спортивним принципом у більш ніж 80% офіційних матчів протягом календарного місяця - додаткові виплати (винагороди) виплачуються футболістам футбольної команди клубу відповідно до умов діючої додаткової угоди до контракту; у разі потрапляння футболіста в протокол на гру за спортивним принципом у більш ніж 50%, але менше 80% офіційних матчів протягом календарного місяця додаткові виплати (винагороди) виплачуються футболістам футбольної команди клубу у розмірі 50% від визначеної в діючій додатковій угоді до контракту суми; разі потрапляння футболіста в протокол на гру за спортивним принципом у менше 50% офіційних матчів протягом календарного місяця - додаткові виплати (винагороди), які визначені в додатковій угоді до контракту не виплачуються (суми виплат зменшуються на 100% відсотків). Також зазначає, що відповідно до п.2.1. додаткової угоди №1 до трудового контракту сторони погодили, що розмір винагороди на сезон 2013/2014 рр. становить 15000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день підписання даної додаткової угоди, тобто 7,99 грн. за 1 долар США. Просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки сума заборгованості, яку просить стягнути [PERSON] є необґрунтованою. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, у якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Судом встановлено, що згідно з трудовим контрактом №337 та додатковою угодою №1 до нього, укладеними між [PERSON] та ТзОВ «Футбольний клуб «Говерла», позивач з 01.07.2013 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Говерла» на посаді футболіста-професіонала та відповідно до п.6.1 контракту термін його дії до 30.05.2015 року. Цей контракт є строковим трудовим договором, укладеним на виконання вимог чинного законодавства про працю, про фізичну культуру та спорт, Постанови КМУ «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», Регламенту всеукраїнських змагань з футболу серед професіональних команд, Регламенту Федерації Футболу України зі статусу і трансферу футболістів. Одночасно із підписанням контракту між [PERSON] та відповідачем було укладено додаткову угоду, згідно умов якої дана додаткова угода укладається на підставі п.4.1. контракту та визначає розмір, умови та порядок виплати додаткових та беззаперечних заохочувальних виплат футболісту клубом. Відповідно до п.4.1. контракту за виконання своїх трудових обов'язків, передбачених цим контрактом, футболісту сплачується заробітна плата у розмірі посадового окладу футболіста згідно штатного розкладу команди в національній валюти України. У відповідності до п.4.2 контракту за сумлінне виконання своїх обов'язків футболіст може отримувати додаткову виплату, розмір, умови і порядок виплати якої визначаються у додатковій угоді до даного контракту. Так, згідно п.1.2 додаткової угоди до контракту, дана додаткова угода визначає розмір, умови та порядок виплати додаткових та беззаперечних заохочувальних виплат футболісту клубом. Пунктом 2.1 додаткової угоди до контракту передбачено, що ТзОВ «ФК «Говерла» зобов'язаний виплачувати [PERSON] щомісячно додаткові та беззаперечні заохочувальні виплати у розмірі 15000 доларів США протягом футбольного сезону 2013/2014 років в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день підписання угоди, а також згідно п.2.2.1 додаткової угоди в розмірі 19000 доларів США протягом сезону 2014/2015 років. Як зазначено у запереченнях відповідача сезоном 2014/2015 року вважається період з 27.07.2014 року по 30.05.2015 року. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на те, що винагорода не вважається коштами заробітної плати в розумінні ч.3 ст.21 КЗпП України, оскільки такі є безпідставними. Так, відповідно до ст.2 ЗУ «Про оплату праці» основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Покликання представника відповідача на те, що винагорода повинна була бути виплачена у розмірі 19000 доларів США за цілий сезон 2014/2015 року є необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту п.3.2. додаткової угоди №1 до контракту винагорода виплачується щомісячно до 25 числа, протягом строку дії контракту. Відповідно до Повідомлення НБУ від 18.02.2016 року курс долара США до гривні станом на 18.02.2016 року становить 2672,37 грн. за 100 доларів США. Як встановлено судом, з червня 2014 року відповідачем припинено виплату [PERSON], зазначені в угоді додаткові та беззаперечні заохочувальні виплати, тому станом на 13.11.2015 року у відповідача існує заборгованість перед [PERSON] по виплаті заробітної плати в сумі 228000 доларів США (19000 х 12 = 228000), що станом на день винесення рішення в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ становить 6082160 грн. (з розрахунку 228000,00 х 26,72 = 6092162,00) за період 01.06.2014 року по 30.05.2015 року. Згідно ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У відповідності до вимог ст.115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися працівникам не рідше двох разів на місяць. Вказаного обов'язку відповідач не виконав. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.20 ЗУ «Про оплату праці» оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов'язана з виконанням умов контракту. Як визначено у ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника, виплата усіх сум, які повинні бути виплачені працівнику, проводиться в день звільнення. Відповідно до п.8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі 6-144ц13 непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так, представником відповідача не надано належних доказів проведення розрахунку із [PERSON] у відповідності до вимог законодавства у сфері трудових правовідносин. Тому,з відповідача підлягає також стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 104033 доларів США (19000 доларів США х 2 : 61 х 167 = 104033,00), що станом на день винесення рішення в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ становить 2779761,80 грн.(з розрахунку 104033,00 х 26,72 = 2779761,80) за період з 31.05.2015 року по 13.11.2015 року. Окрім того, відповідачем не надано суду доказів несумлінності виконання обов'язків позивача, тому покликання представника відповідача про те, що позивач не провів визначеного часу на футбольному полі за сезон 2013/2014 років є безпідставними, оскільки позовні вимоги стосуються сезону 2014/2015 років. Покликання представника відповідача на п.2.1 додаткової угоди, а саме про те, що заборгованість позивачу необхідно сплачувати за курсом НБУ станом на момент підписання додаткової угоди, тобто з розрахунку 7,99 грн. за 1 долар США є безпідставним та таким, що не заслуговують на увагу. Так, у пункті 2.1. додаткової угоди №1 до контракту №337 від 01.07.2013 року зазначено, що сторони погодили, що розмір винагороди на сезон 2013/2014 років становить 15000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день підписання даної додаткової угоди. Однак, суд зазначає, що пунктом 2.2.1 встановлено, що розмір винагороди у сезоні 2014/2015 років становитиме 19000 доларів США та не зазначено, за яким саме курсом НБУ, та на який день такий встановлюється. Крім того, доводи позивача стверджуються показаннями допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON], який під час допиту пояснив суду, що працював у ТзОВ «ФК «Говерла» з позивачем у сезоні 2012/2013 років. Отримував заробітну плату у доларах США, а саме приїжджав у бухгалтерію клубу та у відомостях, де було вказано суму у доларах США, розписувався і забирав готівкою. Стверджував, що отримував заробітну плату в місяць до 25-го числа щомісяця у розмірі 3000 доларів США, а саме така сума була обумовлена у його контракті. Також зазначив, що інколи у 2012/2013 роках були затримки по декілька місяців, однак незначні. В подальшому його було передано в оренду в інший футбольний клуб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими та в силу ст.115 КЗпП України підлягають задоволенню. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки у відповідача перед позивачем існує заборгованість із виплати заробітної плати, суд дійшов висновку, що позов в цій частині необхідно задоволити. Згідно п.2 ст.367 ЦПК України необхідно допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 гривень в дохід держави, оскільки відповідно до ЗУ «Про судовий збір» в редакції на день подання позову за майнову вимогу передбачалась ставка у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Outcome: approved