Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3333 га, кадастровий номер 1824281100:06:000:0075, та площею 0,9590 га, кадастровий номер 1824281100:03:000:0184, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району, і належали [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЖТ №018420 та серії ЖТ №018419, виданих 23.12.2002, на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації №322 від 11.11.2002, а також на домоволодіння [ADDRESS] , яке належало на праві приватної власності померлій бабі - [PERSON] , мотивуючи тим, що [INFO] помер її дід - [PERSON] . Спадкоємцем після його смерті була його дружина, а її, позивача, баба - [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка. [PERSON] померла [INFO] , і вона - позивач, прийняла спадщину за заповітом після її смерті, подавши у встановлений законом шестимісячний строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак, в нотаріальній конторі, куди вона звернулася за оформленням права на спадщину на зазначені земельні ділянки та житловий будинок їй було відмовлено, так як оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки втрачені, а також видані спадкодавцю не за життя, а після смерті, а на житловий будинок при житті [PERSON] не виготовила свідоцтво про право власності на нього, а земельна ділянка для обслуговування вказаного житлового будинку в приватну власність померлому не передавалась. В судове засідання позивач не з`явилася, але в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надіслали клопотання, в якому просять справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2019. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3333 га, і площею 0,9590 га, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району. [PERSON] прийняла спадщину на підставі ст.549 ЦК України (1963 року), після смерті чоловіка - [PERSON] , вступивши у встановлений законом шестимісячний строк в управління та володіння спадковим майном, так як робила ремонт будинку, покрівлі, користувалася предметами домашнього вжитку та обробляла земельну ділянку. [INFO] [PERSON] померла. На день її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , 1955 року забудови, який належав їй на праві приватної власності, та земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті чоловіка. Вказані обставини підтверджуються копіями: державних актів серії ЖТ №018420 і серії ЖТ №018419 від 23.12.2002, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19.11.1955, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.10.2018 та довідками Овруцької міської ради №1349 і №1350 від 03.10.2019 та №1517 від 25.11.2019. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Позивач являється спадкоємцем за заповітом. Вона є такою, що прийняла спадщину після смерті баби, так як у встановлений законом шестимісячний строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б претендували на спадщину, немає. Однак, спадщину на земельні ділянки та житловий будинок позивач оформити не може, так як оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки втрачені, а також видані спадкодавцю - [PERSON] не за життя, а після його смерті, а на житловий будинок при житті [PERSON] не виготовила свідоцтво про право власності на нього, а земельна ділянка для обслуговування вказаного житлового будинку в приватну власність померлому не передавалась. Дані обставини, в свою чергу, підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.112.1985, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.02.2016, заповіту від 08.06.2017, зареєстрованого в реєстрі за №36, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №4179/02-31 від 03.12.2019, витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.12.2019, виписки газети «Овруцький голос» №52 від 12.112.2019, довідкою Овруцької міської ради №1518 від 25.11.2019, та повідомленням Овруцької ДНК №17/01-16 від 03.01.2020. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме, щодо земельних ділянок кадастровий номер 1824281100:03:000:0184 і 1824281100:06:000:0075 і будинку [ADDRESS] та інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчать, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Державному реєстрі іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника ( спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому слід визнати за позивачем право власності на спадкові земельні ділянки та домоволодіння. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. в доход держави.

Outcome: approved