Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем вони мають трьох неповнолітніх дітей. На даний час сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між подружжям припинені, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному забезпеченні. Батько дітей не опікується створенням нормальних умов для утримання та виховання дітей, не надає ні систематичної, ні періодичної матеріальної допомоги на їх утримання. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом передачі судової повістки його представником [PERSON], про причини своєї неявки суду не повідомив. Ухвалою суду встановлений заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 26 червня 2002 року сторони зареєстрували шлюб 26 червня 2002 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження: серія [NUMBER] від 12 лютого 2003 року, серія [NUMBER] від 01 липня 2010 року та серія [NUMBER] від 01 липня 2010 року. Діти проживають разом з позивачем. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідачем було подано заперечення на позовні вимоги [PERSON], в яких [PERSON] посилається на те, що визнає позов частково і просить задовольнити позовні вимоги в розмірі 1000 грн. на утримання дітей, обґрунтовуючи це тим, що він офіційно не працевлаштований та має на утриманні непрацездатних батьків, батько є інвалідом ІІ групи та потребує на ліки 3500 грн. щомісяця. До вказаного заперечення на позовну заяву відповідач додав копії посвідчень про отримання батьками пенсії, що дає підстави суду вважати, що батьки не знаходяться на утриманні відповідача, а отримують від держави пенсію (посвідчення серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] та посвідчення [NUMBER] на ім'я [PERSON]). Крім того, відповідачем надано копії квитанцій про сплату комунальних послуг та заборгованості по деяким комунальним послугам, що суд не може брати до уваги при розгляді позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дітей. Також, слід зазначити, що надані відповідачем копії чеків ПриватБанку про переведення грошових коштів через термінал не підтверджують сплату вказаних коштів саме відповідачем на утримання його неповнолітніх дітей, оскільки чеки не містять зазначеної інформації. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітніх дітей, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України. Також суд враховує, що відповідач є працездатним. Відповідачем надано копії документів, які підтверджують наявність у нього батьків, але не надано доказів визнання їх непрацездатними, знаходження батьків на його утриманні, а також про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, то суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі та відповідач не заперечує проти зазначеного, виходячи з його позиції, висловленої в письмовому запереченні на позовні вимоги [PERSON] Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved