Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що вказаний будинок належав батькові на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2012 р., посвідченого нотаріально та зареєстрованого в реєстрі за №1806. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач прийняла цю спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, але не може її оформити в нотаріальному порядку в зв'язку з тим, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на вказаний будинок у встановленому законом порядку. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути за відсутності його представника, заперечень не мають (а.с.34,39). За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщину вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Підтверджується матеріалами справи те, що [INFO] в с. Городище Чорнухинського району Полтавської області помер [PERSON], батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.4-6). Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями (спорудами) загальною площею 64,5 кв. м. (житловою площею 42,7 кв. м), які розташовані по [ADDRESS], та набуто [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за №1806 та в Державному реєстрі правочинів за №5370759 (а.с.22-23, 41). Зазначене нерухоме майно розміщено на земельній ділянці площею 0,1140 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], яка зареєстрована померлим [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.04.2013 року (а.с.22-23, 42, 43). Як спадкоємець за законом першої черги позивач вчасно прийняла спадщину шляхом подачі заяви державному нотаріусу, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно батька (а.с.51-53), але оформити право власності на вказаний будинок не може з тих причин, що спадкодавець не зареєстрував у встановленому законом порядку своє право власності на житловий будинок, що і стало підставою для відмови нотаруса у видачі свідоцтва на спадкове майно (а.с.15). Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином суд дійшов висновку, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved