Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] мешкає разом із своїм малолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Без допомоги біологічного батька дитини займається вихованням сина - [PERSON]. З біологічним батьком дитини, [PERSON] позивач разом ніколи не мешкала, оскільки останній покинув позивача та сказав, що виїжджає в [ADDRESS], де він мешкає із іншою жінкою та іншими своїми двома дітьми. Позивач декілька разів бачила біологічного батька дитини, і коли пропонувала йому спілкуватись із сином, сплачувати аліменти на утримання сина, та кошти на його лікування відповідач постійно сварився, погрожував позивачу, стверджував, що в нього є законні два сини, яких він повинен утримувати. [PERSON] веде незрозумілий для позивача, як матері малолітньої дитини стан життя, ухиляється від виховання сина [PERSON]. Зі слів відповідача позивачу відомо, що він прописаний, в [ADDRESS], що в нього є інша жінка з якою він мешкає разом з іншими своїми двома дітьми. Позивач дізналася, що незважаючи на той факт, що [PERSON] прописаний в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, за цією адресою він не мешкає, так як покинув це помешкання в 2013 році і його місцезнаходження невідоме. Протягом останнього часу, а фактично за період з часу народження сина з 13 листопада 2012 року по час звернення з позовом [PERSON] постійно ухиляється від виховання сина, з сином не спілкується, не телефонує і не приходить провідувати дитину. Позивач змушена самостійно займатися вихованням, підготовкою до школи, навчанням та лікуванням дитини. Відповідач ніяким чином не піклувався про сина, не проявляв заінтересованості в його подальшій долі, не цікавився його станом здоров'я, не надає допомогу на лікування дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, зокрема не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальних норм моралі. Не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти. Свідомо нехтує вихованням дитини. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в справа № 204/4469/16-ц (провадження № 2/204/1861/16) від 22 вересня 2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2016 року і до його повноліття. Але [PERSON] не має постійної роботи, не має постійного місця проживання і немає наміру сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач має постійну, належним чином оплачувану роботу і має змогу самостійно виховувати свою дитину. Позивачем дитині створено належні умови для проживання, навчання та їх виховання. За місцем роботи та проживанням позивач має хорошу репутацію і відмінну характеристику. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та надавши суду письмовий висновок Органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області, про доцільність позбавлення батьківських прав батька відносно дитини. Відповідач, представник третьої особи-1 у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Представники третіх осіб -2, -3 надали суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Не заперечила проти задоволення позову. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом по справі встановлено, що [INFO] [PERSON]. Матір`ю дитини вказано [PERSON], батьком - [PERSON] /а.с.10/. [PERSON] станом на 07 листопада 2016 року мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю - [PERSON] /а.с.12, 13/. Дитина відвідує ДНЗ № 2 «Малятко» з 17 червня 2016 року /а.с.15/, забирає дитину з навчального закладу [PERSON] /а.с.14/. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно /а.с.11/. Згідно з висновком Опікунської ради села Мар`янське Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради № 167/1 від 17 січня 2017 року, Опікунською радою села Мар'янськ, Зеленодольської міської ради розглянуто та вивчено документи представлені громадянкою [PERSON], яка виховує малолітнього сина [PERSON] [INFO], щодо позбавлення батьківських прав його батька - [PERSON]. Батьки дитини у шлюбі не перебували, разом не мешкали. Малолітній [PERSON] проживає з матір'ю в [ADDRESS]. Умови проживання зразкові, [PERSON] забезпечений всім необхідним Дитина відвідує дитячий садок «Малятко». Характеристика на матір [PERSON] надана задовільна. Згідно свідчень близьких друзів батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини: не спілкується із сином, не цікавиться його життям, не надає коштів на утримання дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток. За місцем проживання [PERSON] було направлено запрошення на засідання опікунської ради, але він не з'явився. Опікунська рада вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт того, що відповідач, маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи те, що відповідач знаючи про слухання справи у суді в судове засідання не з'явився, заперечення на позов, доказів виконання батьківських обов`язків не надав, чим на думку суду, підтвердив байдужість до подальшої долі дитини, не проявляє належної уваги до долі дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для погодження висновку Органу опіки та піклування Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області та про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки це повністю відповідає її інтересам. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги положення ст. 88 ЦПК України, внаслідок чого судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved