Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду с позовом про стягнення пені від суми несплачених аліментів. В заяві зазначила, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Шевченківського районного суду від 14.04.2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення донькою повноліття, а також грошові кошти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Проте зобов`язання по сплаті присуджених аліментів відповідач виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20 серпня 2019 року обчислювалась сумою в 29586 грн. 99 коп., а заборгованість зі сплати коштів на утримання дружини до досягнення дитиною певного віку станом на ту ж саму дату становила 19459 грн. 85 коп. Позивачка вважає, що відповідач навмисно не сплачує аліменти, хоча має таку можливість. З огляду на наявність вини відповідача у виникненні заборгованості просить покласти на нього відповідальність за прострочення виконання своїх зобов`язань у вигляді пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з листопада 2016 року по червень 2019 року в сумі 9823 грн. 43 коп., а також за прострочення виконання зобов`язань зі сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за період з листопада 2016 року по листопад 2018 року в сумі 6356 грн. Ухвалою судді від 23.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не приймалися. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилась. [PERSON] надала суду письмове звернення, яке містить заяву про зменшення позовних вимог, прохання про задоволення позову, вирішення спору без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З заявою про вирішення справи у його відсутність та проханням про часткове задоволення позову звернулася і представник відповідача. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність учасників справи. З відзиву відповідача випливає, що позивач невірно застосувала періоди, за які, на її думку, повинна нараховуватися неустойка у вигляді пені, оскільки передбачене статтею 196 СК право на присудження неустойки виникає з моменту набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили. І так як рішення про присудження позивачу аліментів і коштів на її утримання набрало законної сили 25 квітня 2017 року, саме з цієї дати і треба обчислювати пеню за умови наявності заборгованості та вини платника аліментів. Що стосується вини як обов`язкової передумови для притягнення до вказаної відповідальності, його суб`єктивне ставлення до утворення заборгованості характеризується необережною формою вини, так як в 2018 році його майновий та сімейний стан зазнали змін, що полягають в тому, що він уклав новий шлюб, в якому став батьком дитини, [INFO] . Розмір отримуваного ним заробітку є невисоким і становить лише 4330 грн., а з його заробітної плати утримується 100 % на виконання рішення суду про стягнення аліментів. Дружина позивача не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує 860 грн. державної допомоги. Просить ці обставини, які не лише свідчать про відсутність у нього прямого умислу на невиконання свого обов`язку зі сплати аліментів, а ще й передбачені частиною другою статті 196 СК України як підстава для зменшення розміру відповідальності у вигляді пені, врахувати і знизити неустойку. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з таких міркувань. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2017 року з відповідача на її користь позивача стягнуто аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення донькою повноліття, а також грошові кошти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) (а. с. 15-16). Вирішуючи вимогу про відповідальність відповідача за затримку виплати аліментів, суд виходить з такого. Згідно із ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. З наведеного положення сімейного законодавства випливає, що передумовою для покладення цього виду відповідальності на особу, що прострочила сплату визначених рішенням суду аліментів, є вина цієї особи. Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення неустойки за порушення зобов`язань зі сплати аліментів, суд вважає, що такий обов`язковий елемент настання цієї відповідальності, як вина, наявний в діях відповідача, оскільки з розрахунків заборгованості, які містять відомості про динаміку її утворення, випливає, що протягом часу, коли вона утворилася, відповідач виконував обов`язок зі сплати аліментів нерегулярно (а. с. 18-19). Обставини ж, які почали впливати на ступінь його вини, об`єктивно ускладнюючи належне виконання цього обов`язку, такі як, одруження та народження молодшої дитини, виникли лише в 2018 році, тоді як обов`язок зі сплати аліментів встановлений в квітні 2017 року, тому, констатуючи наявність винної бездіяльності відповідача протягом строку виконання цього зобов`язання, суд констатує і наявність підстав для притягнення до відповідальності за порушення цього зобов`язання. Так як обов`язок зі сплати аліментів виник не у зв`язку з домовленістю батьків, а встановлений рішенням суду, суд погоджується з доводами відповідача, що початком строку, коли виникла ця заборгованість є порушення строків виплати першого платежу, термін сплати якого припадає на квітень 2017 року. Право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів встановлений частиною другою статті 196 СК України. Вирішуючи позов в частині розміру відповідальності за несплату аліментів, суд враховує наявність у відповідача іншої малолітньої дитини (а. с. 38), його невисокий заробіток (а. с. 39), здійснення 70 % відрахувань з його заробітної плати до погашення заборгованості зі сплати аліментів на підставі постанови державного виконавця від 15.08.2019 року (а. с. 43-44), наявність на утриманні непрацюючої дружини. Беручи до уваги перелічені обставини, що, на думку суду, мають істотне значення для вирішення справи, суд знаходить можливим знизити розмір неустойки і вважає, що домірною як розміру основного боргу, так і обставинам, що врахував суд, є сума в 1000 грн. неустойки у зв`язку з заборгованістю зі сплати аліментів на утримання дитини та 650 грн. неустойки у зв`язку з заборгованістю зі сплати аліментів на утримання дружини, яку належить стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved