Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем, який був укладений 15.01.2010 р., має дитину - доньку [PERSON], [INFO]; 24.09.2013 р. шлюб припинений внаслідок його розірвання на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Як зазначається позивачем при зверненні до суду основною причиною розпаду сім'ї стало зловживання відповідачем алкоголем, а також те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення родини, не збирався змінювати спосіб життя, допускаючи випадки побиття позивача, через що мали місце звернення до міліції. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2013 р. ухвалено про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 750,00 грн. щомісяця, утім, відповідач не виконує судове рішення. Батько дитини мешкає окремо від доньки, не цікавиться її долею, не виявляє бажання приймати участь у її вихованні та спілкуванні з нею, тоді як йому не створювалися та не створюються перешкоди у здійсненні батьківських обов'язків та прав. Предмет позову становить вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки - [PERSON], [INFO] Підставу позову - ст.ст. 121, 141, 150, 155, 164 СК України. У судове засідання, в якому ухвалено рішення, позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач просив суд розглядати справу у його відсутності, повідомив, що визнає позов повністю. Врахував заяви сторін та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття; за ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом на підставі свідоцтва про народження, яке видано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки обов'язок щодо виховання дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а також враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, для суду вбачаються правові підстави для ухвалення судом рішення про задоволення позову. Разом з тим, приймаючи за поданим позовом рішення, враховується встановлення судом факту, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування та з урахуванням віку дитини, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною взагалі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори розцінюються як ухилення від виховання дитини з урахуванням свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов'язками. Разом з тим враховується, що відповідно до висновку Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 30.12.2013 р. є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON],[INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та відповідач повідомив про визнання позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). За таких обставин, оскільки обов'язок щодо виховання дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а також враховуючи те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому для суду вбачаються правові підстави для ухвалення рішення про позбавлення [PERSON],[INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved