Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом. Однак, при зверненні до нотаріальної контори, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск встановленого законом строку звернення для спадкування. Позивач в судове засідання не прибула; надала суду заяву у якій підтримала позов, просила задовольнити його та розглянути справу у її відсутності. Відповідач і тертя особа надали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2019 року (а.с. 8). Спадкоємцем померлої за законом є [PERSON] - позивач по справі про що свідчать долучені до матеріалів справи письмові докази, а саме: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 лютого 1960 року і свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02 лютого 1978 року (а.с. 9, 10). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса Шевченко Ю.В. Васильківської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Київській області від 18 грудня 2019 року № 1467/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що сплив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 15). Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, обґрунтовуючи свої вимоги, позивачем у заяві не зазначено жодної поважної, об`єктивної, непереборної, істотної причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Доводи позивача щодо поважності пропуску нею строку подачі заяви через її перебування на стаціонарному лікуванні у 2007 і 2008 роках, суд не приймає до уваги, оскільки вказані періоди лікування передують даті смерті матері позивача і на переконання суду, позивач не була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори у період часу з 12 березня по 13 вересня 2019 року (а.с. 17, 18). Зазначені позивачем обставини щодо її стаціонарного лікування у 2007 і 2008 роках, на думку суду не є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача, як спадкоємця на вчинення дій по оформленню спадщини. Також, суд не приймає до уваги та критично оцінює наведені за змістом позовної заяви доводи позивача щодо поважності пропуску строку через її лікування «особливо з березня 2019 року», оскільки в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, факт перебування позивача на лікуванні у вказаний нею період (який тривав і встановлений законом строк для прийняття спадщини), не підтверджено відповідними доказами. Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довів ті обставини, на які він посилаються як на підставу своїх вимог. Суд вважає, що з часу відкриття спадщини позивач беззаперечно мала можливість вчинити необхідні дії щодо оформлення спадщини після померлої матері. Доказів, які б вплинули та/або спростували дані висновки, суду не надано. Отже, під час розгляду справи в судовому засіданні, досліджуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, судом не встановлено існування поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача, як спадкоємця на вчинення дій по зверненню до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлений законом строк для прийняття спадщини пропущено позивачем без поважних причин, а тому і немає підстав для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed