Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулася з позовом в суд до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що в низ із відповідачем народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Тому суд вважає, що слід згідно ст.ст.169, 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. В судовому засіданні встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак у них народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.03.2013 року (зроблений запис №92), котрий проживає разом з матір'ю [PERSON] Сторони проживають окремо. Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, таким чином не виконує свого прямого батьківського обов'язку. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч.9 СК України). Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому такі слід стягувати з дня звернення позивачки до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України), та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини, нормальний стан здоров'я та матеріальне становище як платника, так і одержувача аліментів [PERSON], котра не працює та не перебуває на обліку у Львівському міському центрі зайнятості, що стверджується довідкою ЛМЦЗ №4303 від 19.06.2014 року. Крім того, ст. 184 СК України передбачено, що у разі нерегулярного та мінливого доходу платника аліментів, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч.9 СК України). Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому такі слід стягувати з дня звернення позивачки до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину. Враховуючи, що позивач не змогла представити докази платоспроможності відповідача, зокрема постійного джерела прибутку останнього, а тому суд вважає, що слід стягувати з відповідача лише 600 гривень з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. З наведених міркувань та

Outcome: partial