Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що 12 січня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 8. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Позов мотивує тим, що приблизно з початку літа 2013 року вони припинили проживати разом, вона переїхала на зйомну квартиру, після чого кожен веде самостійне господарство. Вказала, що фактично припинено шлюбні відносини та будь-які стосунки, які б могли зберегти сім'ю. Крім того, зазначила, що виникає потреба належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на місяць. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала, покладаючись на обставини викладені в позові, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 січня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 8 (а.с. 6). Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 17 липня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2077, батьками [PERSON], [INFO] народження, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини з початку літа 2013 року, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, що призвело до втрати взаємної довіри і поваги, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є доведеними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходяться на повному утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що допомоги на утримання інших дітей він не надає, працює офіційно та має регулярний дохід, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмір 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 191 СК України, стягнення аліментів у зазначеному розмірі слід здійснювати, починаючи від дня пред'явлення позову, тобто з 10.02.2014 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно п.1ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 243,60 грн. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved