Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на малолітню дитину. В обґрунтування позову зазначила, що 17.01.2015 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. У зв'язку з чим, позивачка просить суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитини повноліття. Ухвалою судді від 13.07.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання. Відзиву від відповідача на адресу суду не надходило. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.ст. 79, 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, за згодою позивача. Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши представника позивача, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 17.01.2015, актовий запис № 08, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 січня 2015 року. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 10.12.2015 року, актовий запис №896, батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Прізвище [PERSON] змінено на дівоче прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 18 листопада 2017 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1053, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст.182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що дитина перебуває на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку на утримання дитини матеріальну допомогу не надає, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved