Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернулася із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.02.2010 року вона є власником квартири [ADDRESS]. У даному помешканні на момент визнання за нею права власності на дане житло був зареєстрований відповідач, котрий з 2010 р. не проживає у даній квартирі, не сплачує житлово-комунальні послуги, не несе витрат по утриманню житлової квартири. Просить визнати [PERSON] таким, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться [ADDRESS]. Позивач на судовий розгляд справи подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи за її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлової квартири №102 у будинку по вул. Ковельська, №101/1 в м. Володимирі-Волинському, Волинської області. Право власності набула на підставі ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.02.2010 року в порядку поділу спільного майна подружжя. Дана обставина підтверджуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.04.2010 року. Згідно з будинковою книгою [ADDRESS] за даною адресою зареєстрований [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно з ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що право користуватися цим житлом існує лише у членів сім»ї власника житла і за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є новим власником спірної квартири на підставі ухвали Володимир-Волинського міського суду від 08.02.2010 р., при цьому, відповідач не є членом його сім»ї, тому з припиненням права власності відповідача на квартиру, підлягає припиненню його право на користування чужим майном (спірною квартирою). З огляду вищенаведеного, а також зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою є доведеними, законними, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved