Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернулася із указаним позовом до суду в якому просить встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованої в [ADDRESS] між сторонами по справі, посилаючись на те, що відповідач добровільно відмовляється встановити такий порядок, зокрема відмовилась узгоджувати зовнішні межі земельної ділянки. Позивач в судовому засіданні разом із представником позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили встановити порядок користування земельною ділянкою за першим варіантом експертизи. Відповідач [PERSON] та її представники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову та просили відмовити у його задоволенні у зв'язку із тим, що передбачені експертом варіанти порядку користування земельною ділянкою перешкоджають можливості проїзду від краю будинку до дороги, між сторонами по справі не вирішене питання щодо розподілу житлового будинку разом із господарськими будівлями та не визначено, яка саме частина землі під житловим будинком належить сторонам по справі. Вислухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2006 року на праві власності належить 1/4 частина жилого будинку по [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] також на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/4 частина вищезазначеного будинку, успадкованого від батька [PERSON] Земельна ділянка не зареєстрована ні за ким із сторін у справі. В той же час іншому колишньому співвласнику домоволодіння [PERSON] належить відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 13.06.2000 року земельна ділянка площею 0,0500 га за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка, що перебуває в постійному користуванні відповідно до Державного акту на право постійного користування від 13.06.2000 року (а.с. 81-82, 99). Із копії рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 24.02.2000 р. №116 вбачається, що за [PERSON] була закріплена земельна ділянка, надана в постійне та тимчасове користування та передана в приватну власність для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель, ведення городництва та особистого підсобного господарства площею 0,0662, 0,0162 та 0,0500 га відповідно (а.с.101-105, 111). Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 21.06.2012 року №396 позивачу по справі надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (а.с.6), а рішенням Житомирської міськради від 27.02.2014 року №632 затверджена техдокументація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (а.с.147). Між співвласниками вказаного житлового будинку угоди про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою укладено не було. Існуючий порядок фактичного користування земельною ділянкою не відповідає ідеальним часткам співвласників житлового будинку. За змістом п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» співвласники жилого будинку мають право звертатись до суду із позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їм жилий будинок, виходячи з розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Пунктом 19 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року передбачається, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників жилого будинку необхідно вимагати документи про надання її для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї земельної ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників, а також розташованих на ній будівель, плодово-ягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного співвласника; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним; угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце. В той же час у матеріалах справи наявне тільки рішення Житомирської міськради від 27.02.2014 року №632, яким затверджена техдокументація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], проте відсутні документи, які б підтверджували те, що право власності або право користування цією земельною ділянкою зареєстровано у встановленому законом порядку, а відтак, що сторони володіють нею на законних підставах або користуються. Як вбачається із встановлених в судовому засіданні обставин, а саме пояснень відповідача, позивач на момент розгляду справи в суді тільки вирішував питання щодо приватизації згаданої вище земельної ділянки (а.с.141). Відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином, суд враховуючи наявні в матеріалах справи документи, що стосуються земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також те, що відсутній ряд інших документів, зокрема рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність/користування даної земельної ділянки, угода чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним, критично оцінює наданий ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» висновок судової будівельно-технічної експертизи №199/13 щодо варіантів встановлення порядку користування земельної ділянкою та приходить до висновку про передчасність заявлених вимог, а відтак і про відмову у їх задоволенні.

Outcome: dismissed