Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач звернулася з вищевказаним позовом до відповідачів, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просить усунути перешкоди у користуванні власністю та визначити порядок користування земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 21/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування якого відведено земельну ділянку загальною площею 0,06 га, у тому числі для рилля - 0,04 га., про що свідчить акт відводу та встановлення меж присадибної ділянки від 14.01.2004 року. Одним із власників інших часток домоволодіння з прилеглими господарськими та побутовими спорудами є відповідач - [PERSON] , якій належить 26/100 частки вказаного домоволодіння, для обслуговування якого відведено земельну ділянку загальною площею 0,03 га, у тому числі для рилля - 0,01 га., про що свідчить акт відводу та встановлення меж присадибної ділянки від 14.01.2004 року. 25.03.2016 року Дніпровською сільською радою Білозерського району Херсонської області винесено рішення, яким рекомендовано власникам чотирьох квартирних будинків с.Ромашкове зробити незалежні, вільні виходи від кожної квартири. Проте дійти згоди із власниками квартир вказаного будинку не виявилося за можливе, про що позивачем вказано у зверненні до Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 19.04.2016 року, в якому також зазначила, що власник квартири [ADDRESS] - відповідач [PERSON] , постійно порушує спокій та тишу, діти й друзі відповідача весь час бігають у неї під вікнами та взагалі не реагують на будь-які зауваження, що негативно впливає на її самопочуття, оскільки вона є літньою людиною. 22.04.2016 року позивач отримала лист-відповідь від Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області, в якому позивачу надано пораду звернутися до суду, у зв`язку з неможливістю вирішити вказаний конфлікт мирним шляхом. Ухвалою судді від 07.06.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 13.03.2019 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву, просили її задовольнити з урахуванням проведеної судової земельно-технічної експертизи, а саме визначити порядок користування вищевказаною земельною ділянкою за варіантом №3. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що не має ніяких конфліктів з позивачкою та у вирішенні питання щодо задоволення вказаної позовної заяви поклалася на розсуд суду. Представник відповідача - Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі та у вирішенні питання поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 21/100 часток домоволодіння з прилеглими господарськими та побутовими спорудами, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ., на підставі Договору довічного утримання від 14.08.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Гребенюк Т.Н. та зареєстрованого в реєстрі за №100 та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . Також судом встановлено, що [PERSON] є власницею 26/100 частки домоволодіння з прилеглими господарськими та побутовими спорудами, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1999 року. На підставі свідоцтва про одруження від 15.07.2000 року, виданого Дніпровською сільською радою Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №6. Після чого прізвище відповідача було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим 15.07.2000 року Дніпровською сільською радою Білозерського району Херсонської області. На підставі рішення Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 07.02.2003 року за №55 виданий акт відводу та встановлення меж присадибної ділянки від 14.01.2004 року, відповідно до якого : - [PERSON] відведено земельну ділянку загальною площею 0,06 га, у тому числі рилля - 0,04 га. - [PERSON] відведено земельну ділянку загальною площею 0,03 га, у тому числі рилля - 0,01 га. 25.03.2016 року рішенням Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області за №67, у зв`язку з виникненням спірних ситуацій між співвласниками чотирьох квартирних будинків в селах: Дніпровське , Ромашкове, Янтарне та Первомайське , з метою недопущення конфліктних ситуацій, рекомендовано власникам чотирьох квартирних будинків зробити незалежні, вільні виходи від кожної квартири. Проте дійти згоди з відповідачем - [PERSON] , яка є власниками квартири [ADDRESS] вказаного будинку не виявилося за можливе, про що позивачем вказано у зверненні до Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 19.04.2016 року. 22.04.2016 року позивачем отримала лист-відповідь від Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області, в якому позивачу радили звернутися до суду, у зв`язку з неможливістю вирішити вказаний конфлікт мирним шляхом. Відповідно до ухвали суду за клопотанням позивача по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України - до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Відповідно до положень Постанови ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою,на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди,суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян нажилий будинок» судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦПК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до Висновків судової земельно-технічної експертизи №18/411 від 13.12.2018 року та №19/422 від 28.03.2019 року експертом запропоновані чотири варіанти порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Суд, з урахуванням загального принципу цивільного судочинства, справедливості, добросовісності та розумності (п.6. ч.1 ст.3 ЦК України), а також відповідно до принципу пропорційності, як елементу конституційного принципу верховенства права, вважає найбільш ефективним і справедливим способом вирішення спору визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 3 судової земельно-технічної експертизи №19/422 від 28.03.2019 року, відповідно до правовстановлюючого документів, який забезпечує максимально можливу у даному випадку ізоляцію сторін один від одного, що буде сприяти добросусідським відносинам між співвласниками, а саме: визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , виділивши в індивідуальне користування: - [PERSON] земельну ділянку загальною площею 630,0 кв.м., відповідно до варіанту №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №19/422 від 28.03.2019 року, яку позначено на плані графічного додатку №1 до висновку експерта «І частина», із здійсненням входу з боку вул. Центральної через існуючі хвіртку №12 та ворота №13 по фасаду будівлі; - [PERSON] земельну ділянку загальною площею 333 кв.м., відповідно до варіанту №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №19/422 від 28.03.2019 року, яку позначено на плані графічного додатку №1 до висновку експерта «ІІ частина», із здійсненням проходу з боку вул. Центральної через окремо виділену ділянку площею 84 кв.м., яку позначено на плані графічного додатку №1 до висновку експерта «ІІІ частина». Відповідно до ст.152 Земельного Кодексу України - держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.158 Земельного Кодексу України - виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані з розглядом справи в загальній сумі 4704 грн. 80 коп.

Outcome: approved