Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивовані тим, що з квітня 2015 року сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір'ю, перебуває на її утриманні. Відповідач дитиною майже не цікавиться, у її житті участі практично не бере, грошову допомогу не надає, хоча не обтяжений будь-якими зобов'язаннями. Рішенням Печерського районного суду м. Києва 13.07.2015 року шлюб, зареєстрований 11.10.2011 року Центральний відділом держаної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї актовий запис № 3361, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. До офіційного укладення шлюбу, [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON]. 23 травня 2018 року суд відкрив провадження по даній справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 11.10.2011 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2011 року, актовий запис 3361 /а.с.8/ Рішенням Печерського районного суду м. Києва 13.07.2015 року шлюб розірвано. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с. 9/. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошові сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів позовної заяви та доводів, викладених позивачем вбачається, що відповідач будь - якими зобов'язаннями не обтяжений, на утриманні нікого немає, отримує доходи та має у власності нерухомість та земельні ділянки /а.с.11-16/. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних батьків, та матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, та дохід якої перевищує дохід відповідача, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, суд, враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, визначений для дитини відповідного віку, та розмір доходу батька дитини, приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частика від усіх доходів щомісячно. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 07.05.2018 року. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, витрати на правову допомогу можуть бути стягнуті на користь позивачки у розмірі не більшому ніж визначено вищевказаним Законом, однак позивачем не надано доказів того, скільки часу було витрачено адвокатом на вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням, що унеможливлює розрахунок граничного розміру витрат, який підлягає стягненню з відповідача, а отже в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 7480 грн. 00 коп. належить відмовити. Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження оплати вказаних послуг, зокрема оригіналу квитанції або платіжного доручення. Таким чином, оскільки позивачем документально не підтверджено понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в даній частині вимог. За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial