Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відровідальністю «Продагроінвест», про визнання речового права оренди землі припиненим та повернення земельної ділянки, зазначивши, що він являється власником земельної ділянки площею 2,18 га, кадастровий номер 7125485000:01:001:0166, яка розташована в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 061413 реєстраційний номер 850 від 24.04.2004 року. 06.03.2012 року між ним та відповідачем було укладено Договір оренди вищезазначеної земельної ділянки. Згідно п.7 Договору оренди землі його було укладено на шість років тобто до 06.03.2018 року. Речове право, по вищевказаному договору оренди було зареєстровано в державному реєстрі 10.07.2014 року, номер запису про інше речове право 6305438. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14385049. Строк дії зареєстрованого речового права згідно відомостей з Державного реєстру шість років без вказання дати його закінчення. Однак, підставою для внесення відомостей до державного реєстру, як вбачається з інформаційної довідки та з відповіді Чигиринської РДА був договір оренди від 06.03.2012 року. Згідно п.7 договору строк його дії було встановлено сторонами в шість років, а саме до 06.03.2018 року. Позивачем 28.03.2018 року, відповідачу було направлено повідомлення про відсутність наміру продовження дії договору. Однак жодної відповіді на дане повідомлення відповідач не надіслав, ухиляється від повернення вище зазначеної земельної ділянки. Оскільки Договір оренди землі та зареєстроване речове право припинили свою дію 06.03.2018 року, а орендар вимоги Договору оренди земельної ділянки та закону в частині повернення обєкту орендодавцю згідно актів приймання передачі не виконав і внаслідок чого до цього часу земельна ділянка перебуває у використанні відповідача без належно оформленого договору оренди, що суперечить вимогам земельного законодавства. Представник позивача у судове засідання не з'явився надавши суду заяву про розгляд спави за його відсутності та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився надавши суду заяву про розгляд спави за його відсутності та проти задоволення даного позову не заперечують. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився також не з'явився надавши суду заяву про розгляд спави за його відсутності та проти задоволення даного позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюється актами земельного законодавства Земельного кодексу України, закону України «Про оренду землі», а також умовами укладених договорів оренди землі. Згідно чт.1 ст.93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. [PERSON] являється власником земельної ділянки, загальною площею 2,65 га, яка складалася з земельної ділянки площею 2,18га (кадастровий номер 7125485000:01:001:0166) та земельної ділянки площею 0,47га (кадастровий номер 7125485000:01:002:0166), яка розташована в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 061413 від 24.04.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 850 (а.с.8). Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, що згідно договору оренди землі від 06.03.2012 року, [PERSON],\~надав,\~а Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Продагроінвест» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення 2,15га,\~яка знаходися\~в адміністративних\~межах Рацівської\~сільської ради\~Чигиринського району\~Черкаської області, з правом передачі їх в суборенду на строк дії даного договору, на шість років, тобто до 06.03.2018 року (а.с.11). Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі» - Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно п.34 Договору підставою припинення дії даного Договору є закінчення строку на який його було укладено. Відповідно ч.1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до п.7 Договору оренди землі, в тому випадку, якщо Орендодавець заперечує щодо продовження дії договору, він повинен надіслати Орендодавцю заперечення не пізніше одного місяця з дня закінчення строку дії Договору. Як вбачається з повідомлення про відсутність наміру продовження дії договору від 20.03.2018 року, яке було отримане відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням 29.03.2018 року, відповідач ухиляється від повернення земельної ділянки. А тому така позиція не відповідає нормам законодавства та правової позиції Верховного суду України від 19.02.2014 року № 6-162цс13. Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з вище викладеного, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Однак в даному випадку, строк дії договору сторонами було встановлено з 06.03.2012 року по 06.03.2018 року, що відповідає строку в шість років, з моменту його підписання і до календарної дати 06.03.2018 року. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речового права на нерухоме майно. Відповідно ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, а саме запису про інше речове право № 6305438, строк речового права встановлено в шість років, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду). Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України цивільне право є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як зазначено в ст.387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, суд дійшов висновку, що дія договору про оренду землі, який було укладено між позивачем та відповідачем 06.03.2012 року строком на шість років, а саме з кінцевим терміном дії договору 06.03.2018 року, закінчився, земельна ділянка добровільно на вимогу позивача не повернуту. Так, Конституцією України забезпечується кожному право власності, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Зазначене положення повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивач, згідно ст.81 ЦПК України довела ті обставини, на які вона посилається, які на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі\~викладеного ст.,\~ст.\~15,16,317,319,327,387,526,792\~ЦК України,\~

Outcome: approved