Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила та просить суд вчинити розподіл спільного сумісного майна подружжя між [PERSON] та [PERSON], виділивши останній майно на загальну суму 28456, 84 грн., що складається з кухні «Доміно», вартістю 2146 грн. 00 коп., кухонного куточка «Вікторія», вартістю 759 грн. 00 коп., холодильника «Індезіт», вартістю 3999 грн. 17 коп., телевізора «Хонда», вартістю 2406 грн. 67 коп., ліжка 2-х спального, вартістю 2190 грн. 00 коп., комоду, вартістю 1235 грн. 00 коп., меблів для передпокою, вартістю 2886 грн. 00 коп., меблевої стінки «Каспій», вартістю 5705 грн. 00 коп., мякого куточка «Оскар», вартістю 6500 грн. 00 коп. та стола кухонного «Дівінець», вартістю 630 грн. 00 коп. (майно згідно переліку № 1), а Відповідачу майно згідно переліку № 2 на загальну суму 27\~495 грн. 90 коп., а саме: газову плиту «Грета», вартістю 3475 грн. 00 коп., ванну, вартістю 2550 грн. 00 коп., унітаз вартістю 780 грн. 00 коп., водонагрівач вартістю 2\~200 грн. 00 коп., обладнання для каналізації, вартістю 689 грн. 40 коп., змішувач для ванної, вартістю 453 грн. 50 коп., змішувач для кухні вартістю 197 грн. 75 коп., шифер, вартістю 9600 грн. 00 коп., утеплювач, вартістю 1260 грн. 00 коп., кахельну плитку, вартістю 960 грн. 00 коп. та 864 грн. 00 коп., шпалери, загальною вартістю 1729 грн. 25 коп., двері, вартістю 757 грн. 00 коп., шафу з дзеркалом, вартістю 780 грн. 00 коп. та умивальник з тумбою вартістю 1200 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вищезазначене майно придбано за час шлюбу з відповідачем, є спільною сумісною власністю, де частки кожного з подружжя є рівними, зазначаючи при цьому, що спільне майно, зазначене в переліку №2 знаходиться та придбавалось подружжям для проведення ремонтних робіт і облаштування в будинку № 7 по вул. Підгорна в с. Шевченківське (Орджонікідзе) Криворізького району Дніпропетровської області, який належить на праві спільної часткової власності відповідачу та третій особі [PERSON], у звязку із чим є неподільним, але має враховуватись при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Не погоджуючись із позовом, відповідач [PERSON], до початку розгляду справи по суті, подав зустрічний позов, в якому зазначив, що за час перебування у шлюбі з [PERSON], позивачем за первісним позовом, ними було придбано майно на загальну суму 62975,00 грн., а саме: пральну машину «Індезит», вартістю 4000,00 грн., холодильник вартістю 5000,00 грн., плиту газову «Грета», вартістю 3475,00 грн, диван «Малятко», вартістю 2000,00 грн., водонагрівач (бойлер), вартістю 2000,00 грн., витяжку кухонну, вартістю 1000,00 грн., духову шафу електричну, вартістю 1500,00 грн., ноутбук, вартістю 6000,00 грн., гарнітур кухонний, вартістю 5000,00 грн., мякий куточок кухонний, вартістю 2000,00 грн., мякий куточок кімнатний, вартістю 4000,00 грн., крісло-ліжка 2 штуки, загальною вартістю 2000,00 грн., кондиціонер «Делфа» (спліт система), вартістю 3000,00 грн., гарнітур кімнатний, вартістю 4000,00 грн., мікрохвильову піч, вартістю 1000,00 грн., компютер (системний блок з монітором та клавіатурою), вартістю 6000,00 грн., телевізор, вартістю 3000,00 грн., вікна з ПВХ 2 штуки та балконний блок з ПВХ, загальною вартістю 8000,00 грн., яке знаходиться у квартирі [ADDRESS], яка на праві приватної власності належить [PERSON], на підтвердження чого до зустрічної позовної заяви долучено акт від 21.11.2015. Крім того, обставини придбання вказаного майна спільно позивачем та відповідачем за первісним позовом можуть також підтвердити свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які окрім [PERSON] і підписували вказаний акт. Суд, вислухавши сторони та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] та її представником вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно з ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У судовому засіданні встановлено, що з 07.07.2006 позивач та відповідач за первісним позовом перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04.05.2016 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 040428 (а.с.8) та рішенням Тернівського районного суду м. Кривий Ріг від 04.05.2016 по справі № 215/1125/16-ц, про розірвання шлюбу (а.с.53). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Презумпція рівності часток майна дружини та чоловіка закріплена у ст. 60 СК України, згідно якої кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), про що зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 19.09.2012 у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.\~61\~СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012). Зазначена правова позиція також висловлена у постанові ВП ВС від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Сторонами не заперечувалося, що майно на загальну суму 55952 грн. 74 коп., зазначене в переліках № 1 та № 2 позовної заяви [PERSON], яка була уточнена останньою, придбано за спільні кошти подружжя та набуте внаслідок спільної праці. На підтвердження факту придбання та вартості вказаного в переліках майна, позивачем за первісним позовом надано відповідні документи (договори купівлі-продажу, товарні чеки, квитанції (а.с.11-15), досліджені в залі судового засідання, що спростовує заперечення відповідача за первісним позовом та його представника факту придбання під час шлюбу холодильника «Індезіт», вартістю 3999 грн. 17 коп., та телевізора «Хонда», вартістю 2406 грн. 67 коп. Крім того, не заперечували факт придбання вказаного майна в результаті спільної праці подружжя й свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані в залі судового засідання за клопотанням представника позивача за первісним позовом. Посилання [PERSON] на придбання під час перебування у шлюбі із [PERSON] майна на загальну суму 62975\~грн. 00 коп., що знаходиться у квартирі [ADDRESS], яка на праві приватної власності належить [PERSON], як про це зазначено у зустрічній позовній заяві, суд не бере до уваги, оскільки вказані обставини не визнаються та заперечуються позивачем за первісним позовом, не підтверджуються належними та допустимими доказами, наданими сторонами та дослідженими судом. Так, допитані у залі судового засідання свідки [PERSON] і [PERSON], які є дітьми відповідача за первісним позовом та колега останнього - свідок [PERSON], лише в загальних рисах описали меблі та побутову техніку, придбану під час шлюбу спільно відповідачем та позивачем без зазначення марки майна, дати та вартості її придбання, у звязку з чим суд критично ставиться до їх показань, оскільки за ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, а позивачем за зустрічним позовом не надано суду та відсутні у матеріалах справи квитанції, фіскальні чеки або будь-які інші документи, які підтверджують факт придбання вказаних товарів у період шлюбу позивача та відповідача за певною вартістю. Статтею 63\~СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Пунктами 22, 23 та 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 СК України та ст. 372 ЦК України. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України, відповідно до частини першої яко, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не передбачено законом або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Спосіб та порядок поділу спільного сумісного майна подружжя зазначені в ст. 71 СК України, відповідно до якої майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому, суд враховує, що майно зазначене в переліку № 2 первісного позову знаходиться в будинку № 7 по вул. Підгорна в с. Шевченківське (Орджонікідзе) Криворізького району Дніпропетровської області, який належить на праві спільної часткової власності відповідачу та третій особі [PERSON], введене в експлуатацію та використане для поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт у цьому будинку, призвело до збільшення вартості останнього, як обєкта нерухомості через покращення його якісних характеристик. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є обґрунтованими та законними, у звязку із чим підлягають задоволенню. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону, тому у їх задоволенні слід відмовити з мотивів наведених вище.

Outcome: approved