Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває з [PERSON] у шлюбі з 28 серпня 1993 року, зареєстрованому Лисичанським Палацом урочистих подій, актовий запис № 670. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені з 2017 року через непорозуміння. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає, що сім'ю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності, про що надав відповідну заяву. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 28.08.1993 року Лисичанським Палацом урочистих подій, [PERSON] та [PERSON] 28 серпня 1993 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 670. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 7). [INFO] року народився [PERSON], про що зроблено актовий запис № 80. Його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Неповнолітній син залишається проживати з матір'ю. Спору про поділ майна сторони не мають. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 24, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved