Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач, з урахуванням зменшених позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики, підтвердженим розпискою від 18.04.2014 р., у розмірі 1000 євро, що за офіційним курсом НБУ становить 24471,19 грн., а також на підставі ст..625 ЦК України - за несвоєчасне повернення грошових коштів 3 % річних у розмірі 476,69 грн., та судові витрати, мотивуючи тим, що 18.04.2014 р. від дав відповідачу у позику 1000 євро на умовах повернення боргу строком до 18.04.2015р., у вказаний строк відповідач позичену суму не повернув, у добровільному порядку виконати свої зобовязання відмовляється. Відповідач заперечень проти позову не подав; в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, рекомендованими листами за місцем зареєстрованого проживання. Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з таких підстав: З розписки, датованої 18.04.2014 р., написаної відповідачем власноруч (оскільки розпиcка відповідачем не оспорена), вбачається, що позивач та [PERSON] 18 квітня 2014 року уклали між собою договір позики, за яким позивач передав відповідачу 1000 євро на умовах позики, а відповідач гроші взяв і зобов'язався їх повернути на протязі одного року, до 18.04.2015р. Сторонами було визначено одиницю вартісного виміру і обчислення позики: позика була надана позивачем у євро. Відповідач не надав ніяких доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, і про які зазначено у розписці, не довів безгрошовості розписки, і не надав доказів на підтвердження виконання ним грошових зобовязань, обумовлених у розписці повністю або частково. Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини , щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян . Згідно абз. 1, 2 ч.1 ст. 1051 ЦКУ позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того , що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості , ніж встановлено договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший письмовий документ , який посвідчує факт укладення договору (позики) і факт передачі грошей на певних умовах. Розписка, подана позивачем, відповідає всім цим вимогам і містить у собі всі основні умови договору позики (сума позики, строк і порядок повернення боргу). Таким чином, договір, укладений між сторонами і підтверджений письмовим доказом, є договором позики, який передбачений ст.1046 ЦК України. Відповідач наявність такого договору, факт отримання предмету позики, наявність у нього грошового зобовязання на підставі цього договору і розмір зобовязання , а також строки виконання зобовязання підтвердив написанням розписки, у письмовому вигляді тобто у відповідності до вимог закону щодо форми правочину. Згідно розписки, відповідач зобовязався повернути вказану суму боргу на протязі одного року з моменту складення розписки, тобто кінцевим строком повернення є 18 квітня 2015 року. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути предмет позики у встановлені договором або законом строки. Доказів на підтвердження факту повернення вказаної у розписці суми боргу або факту повернення боргу чи виконання грошового зобовязання перед позивачем у інший спосіб, відповідач суду не представив. Згідно ст. 525 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідач невиконанням зобовязання порушив майнові права позивача, і ці права підлягають судовому захисту. Є підстави для стягнення з відповідача всієї суми боргу. Підстав для звільнення відповідача від обовязку за договором в даному випадку не встановлено. Оскільки позика надана у євро, то в повному розмірі (1000 євро) вона і має бути повернута відповідачем. Згідно ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Таким чином, є підстави для зазначення в рішенні суду суми стягнення у національній валюті, у розмірі, еквівалентному переданому в іноземній валюті позики. Згідно офіційного курсу валют НБУ на день звернення до суду із позовом, 100 євро еквівалентно 2447,1193 грн. За даним курсом 1000 євро - еквівалентно 24471,19 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. У разі якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань, позивач просить стягнути з відповідача борг з урахуванням 3% річних за період з 19.04.2015 р. по 11.12.2015 р. у сумі 476,69 грн. Розрахунок 3% річних відповідач не оспорив, і, оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачем, то він судом приймається як достовірний. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати даних сум, тому сам факт прострочення ним грошових зобовязань за даним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника і що в даному випадку є підстави для застосування ст.. 625 ЦК. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і стягненню з відповідача підлягає борг у розмірі 1000 євро, що еквівалентно 24471,19 грн. та 3 % річних за період з 19.04.2015 р. по 11.12.2015 р. у сумі 476,69 грн. Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати - сплачений позивачем судовий збір 487,20 грн. відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється. На підставі викладеного і

Outcome: approved