Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом з вимогою розірвати шлюб між нею та відповідачем. В своїй заяві позивач зазначила, що 03 вересня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося внаслідок того, що відповідач має інвалідність, у зв`язку з чим з 10.05.2017 року між ним шлюбні відносини припинено. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, шлюб укладений між нею та відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області 03 вересня 2011 року, актовий запис № 291, розірвати. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримувала, проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 03 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області 03 вересня 2011 року, актовий запис № 291(а.с.8). Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позов не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved