Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. Посилається на те, що перебувала у шлюбі з [PERSON] до березня 2017 р., в якому у них народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та Ілля [INFO] Рішенням Хустського районного суду від 10.03.2017р. шлюб між сторонами було розірвано, 27 травня 2014 року рішенням Хустського районного суду присуджено до стягнення з відповідача аліментів на утримання синів в розмірі по 600 грн. на кожну дитину. Син [PERSON] будучи неповнолітнім вступив до Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.Карпенка-Карого, про що 10 серпня 2017 року було укладено договір №105/17 про надання освітньої послуги. Відповідно до договору №105/17 позивач повинна сплачувати за навчання сина за один навчальний рік 28 640 грн., що за семестр навчання становить 14 320 грн. Крім того за проживання сина в гуртожитку при Університеті позивачка сплачує 4400 грн. Наразі позивачка є сезонним робітником і через особливості її роботи можливе коливання доходів протягом року, внаслідок чого така заробітна плата є недостатньою для забезпечення сина всім необхідним та вчасної оплати за його навчання. Звертає увагу суду на те, що на її утриманні крім двох неповнолітніх дітей є ще непрацездатна мати, внаслідок чого матеріальне становище значно погіршилося. В добровільному порядку відповідач не має наміру компенсувати додаткові витрати на дитину. Відповідач є працездатним, вже декілька років працює за кордоном та отримує хороший дохід, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків у нього не має, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу на навчання дитини. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості понесених нею додаткових витрат на навчання дитини [PERSON], в розмірі 9 431 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення рекомендованим листом. Причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 10.03.2017 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та Ілля [INFO]. Рішенням Хустського районного суду від 10.03.2017р. шлюб між сторонами було розірвано, 27 травня 2014 року рішенням Хустського районного суду присуджено до стягнення з відповідача аліментів на утримання синів в розмірі по 600 грн. на кожну дитину. З довідки №154, виданої 12.04.2017 р. та договором №105-17 від 10.08.2017 р. вбачається, що [PERSON] зарахований на денне відділення Інституту екранних мистецтв Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.Карпенка-Карого. Плата за навчання за один семестр становить 14 320 грн., яку позивачка сплатила 29.08.2018 року. /а.с. 15/. Сімейним кодексом України передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину. Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів» звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можне притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст.200 СК України). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, а тому в змозі надавати допомогу на утримання неповнолітнього сина на період його навчання, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь позивачки 1/2 частину вартості понесених додаткових витрат на навчання сина [PERSON], а саме грошові кошти в сумі 9 431 грн. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень.

Outcome: approved