Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

позивач звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено Договір міни, відповідно до якого було здійснено обмін належного кожному нерухомого майна. У власність [PERSON] перейшов житловий будинок [ADDRESS], земельна ділянка [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] та земельна ділянка № [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]. У власність позивача перейшла квартира [ADDRESS]. На момент укладення договору міни в квартирі крім [PERSON] були зареєстровані його колишня дружина - [PERSON], та син [PERSON], які фактично тривалий час вже не проживали в квартирі. Умовами Договору міни було передбачено, що Сторони зобов»ячались звільнити займані приміщення, виселитись з усіма особами, які проживають в квартирі, та знятись з реєстрації. Однак, станом на момент звернення до суду [PERSON] з реєстрації в квартирі [ADDRESS] не знялась. Позивач зазначає, що наявність реєстрації відповідача в квартирі позбавляє її права вільно розпоряджатись та користуватись нерухомим майном, що належить їй на праві власності, вона вимушена нести зайві витрати на оплату комунальних послуг. З огляду на викладене, позивач просить в судовому порядку визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач подала заяву, відповідно до якої підтримала позов та просила розглядати у її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась за місцем реєстрації, судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання. На підставі положень ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір міни, відповідно до якого було здійснено обмін належного кожному нерухомого майна. У власність [PERSON] перейшов житловий будинок [ADDRESS], земельна ділянка [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] та земельна ділянка № [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]. У власність позивача перейшла квартира [ADDRESS]. Відповідно до п.14 Договору міни сторони зобов»яжались виселитис з усіма особами, які проживають разом з ними, звільнити квартиру, житловий будинок та земельн ділянки від речей і передати квартиру, житловий будинок та земельні ділянки один одному не пізніше 23.09.2017 р., знятися з реєстрації з квартири не пізніше 01.11.2017 р. На день розгляду справи в квартирі зареєстрована [PERSON]. Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення права власності без позбавлення права користування і володіння майном. Відповідно до роз»яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що право користування відповідача квартирою [ADDRESS] було нерозривно пов»язано з правом власності на зазначену квартиру [PERSON], членом сім»ї якого вона була. Право користування [PERSON] зазначеним нерухомим майном припинилось в зв»язку з припиненням права власності на квартиру на підставі Договору міни. Отже, в даному випадку припинилось і право користування [PERSON] [ADDRESS]. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved