Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 12.02.2020 року наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №774/ВК від 12.02.2020 року її - [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, передбаченої наказом. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 17.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий відзив на позовну, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив, що загальна сума невиплаченої заробітної плати [PERSON] складає 86958,97 грн., що підтверджується довідкою Товариства. Проте, наказом Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.08.2019 року по справі №592/13049/19 на користь позивача стягнуто заборгованість із заробітної плати в розмірі 55232,15 грн. У зв`язку з чим, заборгованість із заробітної плати, яка підлягає виплаті на користь [PERSON] становить 31726,82 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] до 12.02.2020 року перебувала у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», що підтверджується копією трудової книжки. Наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №774/ВК від 12.02.2020 року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.5). На день звільнення відповідач не провів з позивачем повного розрахунку. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Як вбачається з Довідки Товариства №16-07/514 від 10.04.2020 року, сума заробітної плати, котра підлягає виплаті на користь [PERSON] , станом на день звільнення, становить 86958 грн. 97 коп., в тому числі сума нарахованої вихідної допомоги, без утримання податків та зборів, в розмірі 27902 грн. 57 коп.; розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] - 446 грн. 89 коп. 23.08.2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми було видано судовий наказ по справі №592/13049/19, яким стягнуто з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 55232 грн. 15 коп. (а.с.6). За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) в розмірі 31726 грн. 82 коп. (виходячи з розрахунку: 86958,97 грн. - 55232,15 грн. = 31726,82 грн.). Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для судів. Таким чином, оскільки [PERSON] була звільнена 12.02.2020 року, а остаточний розрахунок з нею не було проведено, тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19216 грн. 27 коп. за період з 13.02.2020 р. по 14.04.2020 р., що складає 43 робочі дні, при середньоденній заробітній платі позивача 446,89 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial