Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та в обґрунтування заявлених позовних вимог послалася на наступне. 15 листопада 2015 року померла її мати - [PERSON]. На випадок своєї смерті [PERSON] заповідала її земельну ділянку площею 9,81 га. В зазначений законом строк вона звернулась до Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, але їй письмово відмовили, повідомивши, що отримання свідоцтва про право на спадщину не є можливим, у зв'язку з тим, що в заповіті який був складен на той час вказано «заповідаю» - право на земельну частку (пай) на землю площею 9,81 в умовних кадастрових гектарах, проте надати оригінал сертифікату не має можливості в зв'язку з тим, що покійна отримала державний акт на земельну ділянку площею 8,85 га. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки, крім судового, іншого шляху в неї немає можливості оформити спадщину. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється по заповіту або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі рішення ХІV сесії ХХІІІ скликання Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 24.03.2000 року №77-ХХІІІ належить земельна ділянка площею 8,85 га. в межах згідно плану, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ІV-ОД № 073710 від 04.07.2000 року. 15 листопада 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 437473, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 859. На випадок своєї смерті [PERSON] заповідала [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 9.81 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП ім. Мічуріна с. Дмитрівка Комінтернівського району Одеської області, відповідно до сертифікату на право на пай серії ОД №0255134, виданого Комінтернівською районною державною адміністрацією 04.11.1997 року, що підтверджується заповітом серії АВЕ 171080, посвідченим [PERSON] державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори 16.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7-525. Згідно виписки з технічної документації про передачу земельних часток (паїв) в натурі з виготовленням державних актів на право приватної власності на землю громадянам, що вийшли членів КСП ім. Мічуріна на території Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, власнику сертифікату серії ОД №0255134 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 8,85 га. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1221, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved