Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 19.09.1981. Від спільного проживання народилося троє дітей, які на даний час повнолітні. Причиною розлучення є погіршення сімейного життя, втрата любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а на даний час шлюб існує формально. Тому просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] також подав до суду заяву відповідно до якої проти розірвання шлюбу не заперечує, а справу просить розглянути без його участі. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 19.09.1981 у Калуському міському відділі ЗАГС Івано-Франківської області, актовий запис № №362 (а.с. 4). Від спільного проживання народилося троє дітей, які на даний час повнолітні (а.с. 8, 9, 10). Причиною розлучення є погіршення сімейного життя, втрата любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а на даний час шлюб існує формально. Тому просить розірвати шлюб. Згідно із ч. 2\~ст. 104 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється\~\~внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4\~ст. 56\~\~Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. В порядку ч. 2\~ст. 115 СК України\~після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. За приписами\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідача слід залишити « [PERSON] ». На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved