Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів і вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10 липня 2010 року та мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач з сімєю не проживає, є суперечки щодо виховання дітей, господарства спільного не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені з травня 2015 року. Неповнолітні діти будуть мешкати з нею, а питання щодо поділу майна в судовому порядку на даний час не ставить. Також зазначила, що добровільно грошової допомоги на утримання дітей відповідач не надає, а тому просить розірвати між ними шлюб та стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, справу просила розглянути за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає визнання позову відповідачем на підставі ст. 174 ЦПК України та вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в шлюбі з 10 липня 2010 року, який зареєстровано Камянобродським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, свідоцтво серії 1-ЕД № 114302 (а.с. 8). Від подружнього життя мають двох дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які зареєстровані та фактично мешкають разом з матірю [PERSON] та знаходяться на її повному забезпеченні, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та довідкою, що надана депутатом Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області (а.с. 9-11). Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Як вбачається з ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене суд доходить висновку, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, втратили взаємну повагу та довіру один до одного, категорично наполягають на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них, або їх дітей, що мають істотне значення, шлюб є добровільним, сторони дійшли зголи щодо його розірвання, отже у суду є всі підстави для розірвання шлюбу. Беручи до уваги, що відповідач допомоги на утримання дітей позивачу не надає, вони перебувають на її самостійному утриманні, відповідач погодився з аліментами у розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у вищевказаному розмірі до повноліття дітей. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно зі ст. 88 ч. 1,3 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати у розмірі 640 грн. за подання позову немайнового характеру у вигляді розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а судові витрати у такому ж розмірі за позов майнового характеру у вигляді аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави на спеціальний рахунок відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112,113, 180, 183 СК України та

Outcome: approved