Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що 10.04.2019 року прийнята на роботу в ДП «Миколаївський облавтодор» на посаду дорожнього робітника філії «Новобузький райавтодор», де і працює по даний час. З квітня 2019 року позивачу не виплачується заробітна плата за місцем роботи, у зв`язку з чим бухгалтерією філії їй було видано довідки про розмір наявної заборгованості по виплаті заробітної плати за період з квітня по грудень 2019 року в сумі 25347,12 грн та за період з березня по квітень 2020 року в сумі 11463,07 грн. Загальний розмір заборгованості по виплаті заробітної плати становить 36810,19 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача на її користь вказану суму заборгованості по заробітній платі. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Ухвалою від 20.05.2020 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від відповідача до суду не надійшло відзиву на позов, ухвалу про відкриття провадження та матеріали позову відповідач отримав рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням 25.05.2020 року. Оскільки жодна із сторін не подала клопотань про проведення судового засідання з повідомленням сторін, то згідно з ухвалою про відкриття провадження від 20.05.2020 року, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (світлокопію трудової книжки [PERSON] ; довідки філії «Новобузький райавтодор» № 71/1 від 18.05.2020 року та 74/1 від 18.05.2020 року), суд, розглянувши спір в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про можливість задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що 10.04.2019 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду дорожнього робітника філії «Новобузький райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», де вона працює по даний час. З квітня 2019 року позивачу не виплачується заробітна плата за місцем роботи, у зв`язку з чим виникла заборгованість по виплаті заробітної плати на загальну суму 36810,19 грн, що складається із заборгованості за період з квітня по грудень 2019 року в сумі 25347,12 грн та за період з лютого по квітень 2020 року в сумі 11463,07 грн. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 94 ч. 1, 97 ч. 5, 115 ч. 1 ЦК України, із змісту яких слідує, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 12 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 р. № 95, ратифікованої Президією Верховної Ради Української РСР 30 червня 1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу. При цьому судом встановлено, що всупереч вказаним положенням законодавства відповідач не здійснює виплату позивачу належної останній заробітної плати за виконану нею роботу, тому вказане є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 36810,19 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню та за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 94, 97, 115 ЦК України та

Outcome: approved