Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Скадовського районного суду від 22.03.2017 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.08.2016. Відповідно до листа Скадовського районного відділу ДВС від 09.06.2017 станом на 01.06.2017 сума заборгованості склала 8319,00 грн., станом на 23.03.2018 - 19032,47 грн. 23.05.2018 рішенням Скадовського районного суду Херсонської області у справі №633/2138/17 визначено місце проживання дитини та припинено стягнення аліментів. Постановою державного виконавця від 03.07.2018 ВП 53924162 закінчено виконавче провадження на підставі п.10 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Жодних стягнень за весь період на підставі виконавчого листа не відбулось. Посилаючись на ст.ст.141, 180, 194, 195, 196 Сімейного кодексу України, постанову Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 01.07.2015 у справі №6-94цс15, просить стягнути заборгованість по аліментам за період з 05.08.2016 по 03.07.2018 у сумі 19032,47 грн., а також пеню за прострочення аліментів станом на 23.01.2019 у сумі 166534,1125 грн., разом 185566,58 грн. В судовому засіданні позивачка, її представник адвокат Рева С. Л. підтримали викладені в позові обставини, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач, його представник адвокат Беліогло А. В. в судовому засіданні позов не визнали, надавши відзив, який підтримали у судовому засіданні та пояснили, що дитина проживає з батьком, перебуває на його утриманні з серпня 2017 року, стягнення аліментів на її утримання припинено на підставі відповідно рішення суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до рішення Скадовського районного суду від 22 березня 2017 року у справі №663/1805/16-ц (провадження №2/663/42/17) з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.08.2016 (а.с.7-9). Виконавчий лист було пред`явлено до виконання. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів, передбачених ст.181 СК України, виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , 2006 р. н., на час звернення матері [PERSON] до суду з позовом про стягнення аліментів проживала разом з нею, з 20 серпня 2017 року дитина проживає разом з батьком [PERSON] . Вказане підтверджується також наступним. Відповідно до рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 23 травня 2018 року у справі №663/2138/17 (провадження №2/663/167/18) визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком [PERSON] , [INFO] ; припинено стягнення аліментів, визначених рішенням Скадовського районного суду Херсонської області у справі №663/1805/16-ц (а.с.140-142). Відповідно до постанови Херсонського апеляційного суду від 06.02.2019, рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 23.05.2018 залишено без змін (а.с.143-147). Під час розгляду справи про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів судами було встановлено, що дитина до серпня 2017 року проживала з матір`ю, з 20 серпня 2017 року дитина [PERSON] за її бажанням проживає з батьком. Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Крім того, з довідок №103 від 09.09.2017 та №099 від 27.08.2019 вбачається, що [PERSON] навчається у Комунальному закладі «Южненська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1 Южненської міської ради Одеської області» з 01.09.2019 (а.с.161, 169зв.). Судом також враховано, що протягом 2015-2016 навчального року дитина також проживала з батьком та перебувала на його утриманні (а.с.169), з 2017 року, як вказувалося вище, за її бажанням проживає з батьком постійно, що свідчить про наявність конфлікту у сім`ї щодо місця проживання дитини. Таким чином, зважаючи на те, що з 20 серпня 2017 року дитина фактично проживає разом з батьком, знаходиться на його утриманні, вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, які у відповідності до положень ст.ст.181, 197 СК України дають підстави для відмови позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по аліментам за період з 01.09.2017 по 03.07.2018. Відповідно до ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, який міститься у матеріалах виконавчого провадження розмір заборгованості [PERSON] на час закінчення виконавчого провадження за період з серпня 2016 року по липень 2018 року включно складає 26397,07 грн., боржником сплачено 5370,76 грн. (а.с.158-159; а.в.п.51-53). З урахуванням того, що суд стягує заборгованість по сплаті аліментів за період з серпня 2016 року по 01.09.2017, розмір заборгованості за вказаний період становить 9032,36 грн., оскільки до сплати підлягало 13189,86 грн., при цьому боржником було сплачено 4157,50 грн. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. За результатом дослідження в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження ВП №53924162, копія якого витребувана у Скадовського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, встановлено, що виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , видано 04.04.2017 (а.в.п.4); стягувачем пред`явлено до виконання 10.05.2017 (а.в.п.6); постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесена 13.05.2017 (а.в.п.10); 08.06.2017 державним виконавцем встановлено місце роботи [PERSON] (а.в.п.12-15), на підставі чого винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату останнього та вказано, що станом на 01.06.2017 заборгованість становить 8319,00 грн. (а.в.п.20); постанова державного виконавця спрямована за місцем роботи [PERSON] 12.07.2017 (а.в.п.21), фактично направлена поштою 19.07.2017 (а.в.п.17); 27.07.2017 та 31.08.2017 роботодавцем [PERSON] було перераховано на картковий рахунок [PERSON] аліменти у розмірі 1903,50 грн. та 2254,00 грн. відповідно (а.в.п.31, 32), які складалися як із щомісячного розміру аліментів, так і частини боргу (а.в.п.33); 03.07.2018 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі рішення суду про припинення стягнення аліментів (а.в.п.46-49, 59). Таким чином, судом не встановлено вини платника аліментів у виникненні заборгованості, тому відсутні підстави для стягнення пені. За наведених обставин, позов про стягнення заборгованості по сплаті аліментів підлягає частковому задоволенню. Судові витрати покладаються на сторони в порядку, визначеному ст.141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial