Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визначити місце проживання їх спільних з відповідачем дітей з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей Ѕ частину від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.07.2009 року між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу народились троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу із відповідачем, діти проживають із матір`ю, перебувають на її утриманні. Посилаючись на зазначені обставини просила суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 02.08.2019 року відкрито провадження по справі. Ухвалою від 05.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник подали заяви в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Представник третьої особи надала до суду висновок служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.07.2009 року між сторонами укладено шлюб (а.с.30), який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2019 року, яке набрало законної сили 19.03.2019 року. Від даного шлюбу народились - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.27-29). Судом встановлено, що після припинення шлюбу між сторонами, діти проживають з матір`ю, яка займається їх вихованням, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 10.05.2017 року, характеристикою від 28.09.2018 року №125, характеристикою на [PERSON] учня Херсонської ЗОШ №37, характеристикою на [PERSON] учня Херсонської ЗОШ №37, характеристикою відносно [PERSON] з Антонівського ясла-садка №25 комбінованого типу Херсонської міської ради від 03.10.2019 року. Позивач та діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками від 04.08.2017 року та 17.07.2019 року. З довідки від 26.09.2019 року №268 вбачається, що [PERSON] працює у КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення з 10.10.2017 року та згідно довідки про доходи від 26.09.2019 року у період з квітня 2019 року по вересень 2019 року отримала заробітну плату у розмірі 43802,56 грн. Згідно зіст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, визначивши їх в розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Стосовно вимог про визначення місця проживання дітей із Позивачем суд виходить з наступного. Як вбачається з акту про обстеження умов проживання від 23.10.2019 року №1683/07-16, для дітей створені необхідні умови для їх проживання. Згідно акту від 02.03.2020 року №275 власник будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не заперечує щодо проживання своїх онуків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за вказаною адресою. Довідкою від 03.06.2019 року №760 підтверджується факт проживання дітей з матір`ю. З висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради №2-49/2061 від 29.11.2019 року вбачається, що Виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Херсоні ради вважає доцільним визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю. Судом встановлено, що матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дітей, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах та інтересах дітей, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112,180-184, 191 СК України,

Outcome: approved