Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 3,6815 га кадастровий номер 1425582100:05:000:0424 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обгрунтовує тим, що, вона є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянеи площею 3,6815 га кадастровий номер 1425582100:05:000:0424 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на земельну ділянку ДН 179702 від 23 грудня 2005 року. Після смерті чоловіка вона зверталася до Бойківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , [INFO] була заведена спадкова справа за її заявою. Інших спадкоємців у чоловіка не було. Отримати свідоцтво на спадщину за законом не виявилось можливим, у зв`язку з тим, що весь архів нотаріальної контори залишився за попереднім місцезнаходженням контори, на тимчасово окупованій території України. В судове засідання позивач не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов не надав, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також про визнання позовних вимог в повному обсязі. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частиною 3 ст.1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належалаб за законом їхнім матері, батькові , якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.ч.3,4 ст.1268, ст.1269 ЦК України. Так, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, що подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16 травня 2002 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] 16 травня 2002 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 3. Отже, зі змісту вищезазначеного документу вбачається, що [PERSON] є дружиною [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . За даними державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 1425582100:05:000:0424, площею 3,6815 га, належить [PERSON] згідно з державним актом серії ДН № 179702 від 23 грудня 2005 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,6815 га кадастровий номер 1425582100:05:000:0424 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області. 22 березня 2013 року Бойківською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа № 75/2013. Спадкодавець [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Стан спадкової справи - чинний. Позивач стверджує, що спадкова справа заведена за її заявою, тому як інших спадкоємців у чоловіка не було. Відповідачем такі обставини не спростовані. 08 травня 2020 року позивач звернулася до державного нотаріуса Бойківської державної нотаріальної контори з приводу видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,6815 га, що знаходиться на території Красногорівської сільради Ясинуватського району Донецької області після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Їй було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю спадкової справи. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалося. За правилами ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1298 ЦК, частина десятастатті 67 Закону України «Про нотаріат»), тобто по цій справі свідоцтво про право на спадщину позивач мав отримати після 11 жовтня 2013 року. Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановле-ному цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затвердженийнаказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженогонаказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо спадкова справа заведена нотаріусом раніше і залишилася на території, на якій органи державної влади в теперішній час тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд вважає доведеним, що на теперішній час, позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованогоЗаконом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Визнання відповідачем позовних вимог [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже існують законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а тому даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved