Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивачі 06.07.2018 року звернулись до суду з позовом до [PERSON], за яким просили Визнати дійсним зареєстрований на Одеській товарній біржі договір №4976 купівлі-продажу нерухомого майна від 03 жовтня 1994 року, відповідно до якого [PERSON] [NUMBER], виданий МВС Жовтневого районного виконавчого комітету м. Одеси 12 лютого 1985 року, діючи від імені [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], по довіреності №1-5723 від 12 вересня 1994 року, посвідченої нотаріусом Третьої Одеської державної контори, що проживає: [ADDRESS], продала, а [PERSON] (померла [INFO] року), [NUMBER] виданий МВС Жовтневого районного виконавчого комітету м. Одеси 21 березня 1977 року, [PERSON], діюча від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] (померла [INFO] року), [INFO], що проживають за адресою: [ADDRESS], купили 354/1000 частин квартири, за адресою: [ADDRESS], загальною корисною площею 45,95 квадратних метрів та складається з 2 кімнат житловою площею 32,22 квадратних метра, право власності зареєстровано в ОМБТІ, про що зроблений відповідний запис №348 стр.111 кн.24 пр. від 05 жовтня 1994 року. В обґрунтування позову зазначили, що 03 жовтня 1994 року на Одеській товарній біржі було укладено договір N4976 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] [NUMBER], виданий МВС Жовтневого районного виконавчого комітету м. Одеси 12 лютого 1985 року, діючи від імені [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], по довіреності №1-5723 від 12 вересня 1994 року, посвідченої нотаріусом Третьої Одеської державної контори, що проживає: [ADDRESS], продала, а [PERSON], [NUMBER] виданий МВС Жовтневого районного виконавчого комітету м. Одеси 21 березня 1977 року, [PERSON], діючи від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що проживають за адресою: [ADDRESS], купили 354/1000 частин квартири за адресою: [ADDRESS] загальною корисною площею 45,95 квадратних метрів та складається з 2 кімнат житловою площею 32,22 квадратних метра. Право власності було зареєстровано в ОМБТІ, про що зроблений відповідний запис на договорі за №348 стр.111 кн.24 пр. від 05 жовтня 1994 року. Умови договору Позивачі виконавал у повному обсязі та передали Відповідачці грошові кошти за вказану квартиру. У свою чергу відповіда також виконав умови договору, звільнив вказану квартиру. У зв'язку з зазначеним позивачі вважають, що угода є укладеною та правомірною. Позивачі у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від позивачів надійшла спільна заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з'явився, хоча про час, дату та місце повідомлялася належним чином у встановленому порядку. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 1994 року на Одеській товарній біржі було укладено договір N4976 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] [NUMBER], виданий МВС Жовтневого районного виконавчого комітету м. Одеси 12 лютого 1985 року, діючи від імені [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], по довіреності №1-5723 від 12 вересня 1994 року, посвідченої нотаріусом Третьої Одеської державної контори, що проживає: [ADDRESS], продала, а [PERSON], [NUMBER] виданий МВС Жовтневого районного виконавчого комітету м. Одеси 21 березня 1977 року, [PERSON], діючи від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що проживають за адресою: [ADDRESS], купили 354/1000 частин квартири за адресою: [ADDRESS] загальною корисною площею 45,95 квадратних метрів та складається з 2 кімнат житловою площею 32,22 квадратних метра. Право власності було зареєстровано в ОМБТІ, про що зроблений відповідний запис на зворотній сторінці договору за №348 стр.111 кн.24 пр. від 05 жовтня 1994 року. Даний факт підтверджується і наданою відповіддю КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 25.06.2018 року на запит державного нотаріуса Другої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] Як вбачається з п. 3 Договору продавцю [PERSON] 354/1000 частин квартири належали на підставі Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 23 вересня 1994 року, виданого УЖКХ виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 26 вересня 1994 року під №348 стр.110 р. кн. №24 пр. Згідно п. 6 Договору, продаж 354/1000 частин квартири було вчинено за 40000000 (сорок мільйонів) карбованців, які отримані продавцем до підписання цього договору. В тексті біржового договору також зазначено, що цей договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а згідно ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», в редакції, яка діяла на час укладання цього біржового договору, угоди та договори на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, і саме тому сторони за цим договором не оформили його нотаріально, як цього вимагає закон. Нині покупець, чиї інтереси представляла Позивач в силу неповноліття, [PERSON] є померлою, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], актовий запис №2735 від 24.03.2001 року, зроблений Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси. Померла - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №103 від 03.02.1977 року, дружина [PERSON] - свідоцтво про укладення серії [NUMBER], актовий запис №144 від 12.03.1994 року, зроблений Відділом реєстрації актів громадського стану Малиновського районного м. Одеси, та матір [PERSON] - свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис .№320 від 18.10.1996 року. Померлою також є і покупець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], про що зроблений актовий запис №3316 від [INFO] року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Померла є матір'ю позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER], актовий запис №2494 від 01.11.1957 року, факт зміни прізвища підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис №868 від 20.10.1976 року. Згідно довідок №253 та №74, виданих КП ЖКС «Порто-Франківський», вбачається, що у квартирі [ADDRESS], [PERSON] проживала з 18.04.1994 року і по день смерті [INFO] року, [PERSON] - з 18.11.1994 року та по день смерті [INFO] року. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.. 8, 9, 15 Закону України № 1956-XII від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі. Отже, за вказаним договором Позивачі набули права власності на вказану квартиру. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як встановлено судом, на даний час Позивачі не можуть розпорядитися своєю квартирою та реалізувати свої майнові права, оскільки у діючих на час укладання зазначеного договору у 1995 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору. Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст.ст.. 224, 227 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України (у редакції 2014 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає Позивачам у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі вищезазначеного суд вважає можливим захистити права Позивачів та визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним. Після всебічного, повного дослід ження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved