Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) розміром 1,18 умовних кадастрових гектарів із земель, що перебували у колективній власності колишнього кооперативу «Наддністрянець», що розташована на території колишньої Вільховецької сільської ради та встановлення факту спільного проживання позивача з померлою [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка за життя була включена у список громадян членів кооперативу «Наддністрянець» та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), проте оригінал сертифікату втрачено. Позивач, як спадкоємець за законом, на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем без реєстрації, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також вказав, що проживав із [PERSON] в її житловому будинку в [ADDRESS] , з липня 2005 року по 23 вересня 2006 року без реєстрації місця проживання. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та задоволено клопотання представника позивача про витребування у нотаріуса копії спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] 21 жовтня 2019 року від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та заперечень проти позову не має. 13 листопада 2019 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позов підтримує. Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 лютого 2020 року. Інших заяв чи клопотань не надходило. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 вересня 2006 року (а.с.8). Позивач є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 листопада 1959 року (а.с.7). Відповідно до довідок виданих Новоушицькою селищною радою №838, 839 від 22 березня 2017 року, №1673 від 05 липня 2017 року [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована одна в [ADDRESS] . Разом із нею проживав її син [PERSON] , з яким вона вела спільне господарство до дня смерті (а.с.11, 12). Згідно з актом обстеження [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала разом із сином [PERSON] в [ADDRESS] , оскільки була похилого віку, часто хворіла та потребувала стороннього догляду (а.с.11). Відповідно до абз.2 п.2 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Таким чином, суд вважає, що факт спільного проживання позивача разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , доведеним. Із повідомлення приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу Поліховської Л.В. від 20 жовтня 2019 року № 429-01-16, встановлено, що інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] в спадковому реєстрі відсутня. Позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на майно (право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Вільховецької сільської ради), яка залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з неможливістю встановлення факту спільного проживання та відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підтверджується повідомленням від 11 червня 2018 року (а.с.13). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Згідно з вимогами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (ч.3 ст.1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 047, виданого 19 липня 2000 року кооперативу «Наддністрянець» с.Маціорськ, прізвище [PERSON] прописано за № 90 (а.с.14, 15). Відповідно до повідомлення відділу у Новоушицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області [PERSON] було видано сертифікат серії ХМ №0399606, про що у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього кооперативу «Наддністрянець» с.Маціорськ зроблено запис №86. (а.с.16). Грошова оцінка земельних часток (паїв) колишнього кооперативу «Наддністрянець» с.Маціорськ, становить 28482,90 грн., розмір паю - 1,18 умовних кадастрових гектарів (а.с.18). Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Суд установив, що на час передачі земель у колективну власність кооперативу «Наддністрянець» с.Маціорськ та одержання останнім державного акту на право колективної власності на землю, спадкодавець [PERSON] перебувала у членах кооперативу, отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), тому набула права на земельну частку (пай). Відповідно право на земельну частку (пай) увійшло до складу спадщини після смерті останньої, яке прийняв позивач. З оголошення в газеті «Наддністрянська Правда» суд вбачає, що сертифікат серії ХМ №0399606, що посвідчував право, [PERSON] на земельну частку (пай), втрачений, а тому позивач не може оформити спадкові права через нотаріальну контору і захистити свої права, як спадкоємця, іншим чином, окрім як у судовому порядку. Відсутність у спадкодавця оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved