Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2742 від 25.09.2001 року в звязку із тим, що цей договір був посвідчений на універсальній біржі «Південь». На теперішній час вони не мають можливості реалізувати свої права щодо нерухомого майна, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не предявляють, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна ухиляються. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти позову не заперечує. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючи факти та відповідні правовідносини. Квартира [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] ? частки вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло № 8/к від 13.01.1997 р., виданого міської службою приватизації державного житлового фонду, згідно з розпорядженням № 05617 від 16.12.1996 р. зареєстрованого Миколаївським бюро технічної інвентаризації 20.02.1998 р. за реєстровим № 16578; [PERSON]В, - ? частки вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло № 8/к від 13.01.1997 р., виданого міської службою приватизації державного житлового фонду, згідно з розпорядженням № 05617 від 16.12.1996 р. зареєстрованого Миколаївським бюро технічної інвентаризації 20.02.1998 р. за реєстровим № 16578. 25 вересня 2001 року на універсальній біржі «Південь» був зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені за дорученням [PERSON] з одного боку, та [PERSON] яка діяла в інтересах [PERSON], з іншого боку, який був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за №16578 від 28.09.2001 року. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. На підставі Свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 115045 від 29.04.2015 р., виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с 8). У звязку із наміром розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, позивач звернулася до третьох Миколаївської державної нотаріальної контори, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.10.2017 р. державним нотаріусом про неможливість оформити правочин, договір купівлі-продажу не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його\~нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він придбав квартиру на біржі, однак через необізнаність сторін договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на біржі. Позивачі вказують, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Відповідно\~\~до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами позивачами було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Довідкою комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.12.2017 року №3518 повідомлено про те, що станом на 28.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2001 року, укладеного на універсальній біржі «Південь», зареєстрованого бюро технічної інвентаризації 28.09.2001 року. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в липні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права щодо розпорядження його на власний розсуд, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов у частині вимог про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»,

Outcome: approved