Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Вільненської сілської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована і мешкала у [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається: А-1 житлового будинку, Г-1 літньої кухні, В-1 сараю, Б-1 сараю, Д-1 вбиральні, В-1, Е-1 літнього душу, П-1 погребу, № 1-4 забору, №5 колодязю, який розташований за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га та ведення особистого селянського господарства - 0,60 га, розташованої за цією ж адресою, також земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,000 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території КСП «Серп і молот» Вільненської сільської ради Синельниківського району, Дніпропетровської області. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Вільненської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Алексеєвою Галиною Миколаївною, 09 лютого 2007 року, все своє майно її мати [PERSON] заповідала їй -[PERSON]. Інших спадкоємці першої черги, після смерті матері, немає. У видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері, державний нотаріус Другої синельниківської державної нотаріальної контори відмовив так як з документів наданих нею не просліджується факту родинних відносин зі спадкодавцем. Просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] є матір'ю [PERSON]; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається: А-1 житлового будинку, Г-1 літньої кухні, В-1 сараю, Б-1 сараю, Д-1 вбиральні, В-1, Е-1 літнього душу, П-1 погребу, № 1-4 забору, №5 колодязю, який розташований за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га та ведення особистого селянського господарства - 0,60 га, розташованої за цією ж адресою, а також земельної ділянки /паю/ для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,000 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території КСП «Серп і молот» Вільненської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивача до початку в відкритого судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Належним чином повідомлений представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, тому суд, з урахуванням думки позивача, який дав згоду на заочний розгляд справи, вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, дослідивши надані позивачем докази, а саме: копію Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 березня 1953 року в якому зазначено, що батьками [PERSON] є батько [PERSON] та мати [PERSON]; копію паспорта серії [NUMBER], виданого Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 02 жовтня 2000 року згідно якого вбачається факт зміни прізвища [PERSON] на «[PERSON]», суд встановив факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Відповідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2014 року № 02-31/304 Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] у зв'язку з тим, що в свідоцтві про смерть [PERSON] вказано ім'я «[PERSON]», а в свідоцтві про народження спадкоємця зазначено - [PERSON]. Згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 травня 2011 року [PERSON] померла [INFO]. Відповідно копії Заповіту від 09 лютого 2007 року, посвідченого секретарем Вільненської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 4, [PERSON] на випадок своєї смерті усе належне їй майно заповіла [PERSON]. Згідно копії Довідки виконавчого комітету Вільненської сільської ради від 26 лютого 2014 року № 58 [PERSON] проживала в [ADDRESS] з 16 березня 1981 року разом з донькою [PERSON] та зятем [PERSON] по день смерті. Відповідно копії Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП № 113380 [PERSON], на підставі рішення 8 сесії ІІ скликання Вільненської сільської ради належить земельна ділянка площею 9.000 гектарів, яка розташована в КСП «Серп і молот» Вільненської сільської ради, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю ДП № 002443 [PERSON], на підставі рішення Вільненської сільської ради 3 сесії ХХІІ скликання від 18.10.95 р. належить земельна ділянка площею 0.85 гектарів, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0.25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0.60 га. Відповідно копії Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15 грудня 1989 року [PERSON] на праві приватної власності, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України одним із способів набуття права власності на землю громадян є прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Частиною 3 ст.1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Частиною 1 статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно ч.1 та п. б ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також, право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, позовні вимоги підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved