Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.07.2014 року вона надала у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 22 500,00 грн., про що нею була надана відповідна розписка про їх одержання та згідно якої остання зобов'язувалась повернути грошові кошти 31.07.2014 року, проте до теперішнього часу відповідач борг не повернула, тим самим не виконала взяті на себе зобов'язання. На її неодноразові вимоги повернути кошти відповідач не реагує в добровільному порядку їх не повертає, ухиляючись від виконання своїх зобов'язань, у зв'язку з чим, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 22 500,00 грн. та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених у позові підстав та просив суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 22500,00 грн. , а також судовий збір. Відповідач в судове засідання не з'явилась, з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи у свою відсутність не подавала. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди представника позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 01.07.2014 року [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], зобов'язалась повернути [PERSON], в строк до 31.07.2014 року грошові кошти в розмірі - 22 500,00 грн. Оскільки спірні правовідносини виникли з договору позики, то до їх врегулювання підлягають положення Цивільного кодексу України, що регулюють виконання зобов'язання, встановлюють правові наслідки його порушення, відповідальність за порушення зобов'язання та положення про позику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 ст. 1049 ЦК України покладає на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з копії розписки від 01.07.2014 року, сторони дійшли згоди про те, що позика буде повернута позичальникові [PERSON] в строк до 31.07.2014 р. Як передбачено ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Тобто зобов'язання позичальника припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобов'язання, про що також зазначено й в ст. 599 ЦК України. Зі змісту норм ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, слідує, що на іншу сторону договору - позикодавця покладається обов'язок при поверненні позики видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини) або повернути йому борговий документ (ст. 545 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України. За таких підстав, суд, вважає доведеним факт укладання договору позики між сторонами та невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе боргових зобов'язань з повернення боргу позивачу в сумі 22 500,00 грн., відповідно до наданої нею розписки від 01.07.2014 року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved