Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], яка на час звернення з позовом проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Станом на день розгляду справи позивач з відповідачем проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в той час, як утримання дитини потребує значних витрат. Відповідач працездатний, інших осіб на утриманні не має, а тому може сплачувати аліменти. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала. Вказала, що відповідач, окрім придбання дитині одягу та шкільного приладдя іншої допомоги не надає. Ухиляється від надання допомоги на харчування та виховання дитини. Придбає дітям солодощі, замість придбання належних продуктів харчування, не допомагає в придбанні одягу для навчання дитини. Вказала, що відповідач є інвалідом ІІІ групи інвалідності і хоча не працює, однак отримує дохід у вигляді пенсії по інвалідності. Інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має, з нерухомого майна у відповідача наявна земельна ділянка, яку той отримав внаслідок безкоштовної приватизації земельної ділянки учасниками АТО. Вказала на задовільний стан здоров`я дитини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що самостійно надає допомогу в утриманні дитини, а тому відсутня необхідність для визначення аліментів судом. Вказав, що забирає дитину до себе, придбає речі та продукти харчування, ліки. Не вважає за необхідне платити аліменти на користь позивача через можливість витрачання останньою аліментів не за призначенням. Зазначив, що інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має. Є інвалідом ІІІ групи інвалідності та учасником бойових дій, має негативний стан здоров`я, не працює, отримує пенсію по інвалідності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Сторонами визнано, що на момент розгляду справи сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою голови квартального комітету кварталу № 3 від 25 червня 2017 року. З матеріалів справи, досліджених судом доказів та визнаних учасниками судового розгляду обставин вбачається, що позивач є інвалідом ІІІ групи, учасником бойових дій. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину матеріали справи не містять. Сторонами визнано, що станом на день розгляду справи дитина, яка не досягла повноліття проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження негативного стану здоров`я дитини, не містять доказів наявності у власності дитини нерухомого майна. Також сторонами визнано факт відсутності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, негативного стану здоров`я відповідача та отримання останнім доходу у вигляді пенсії, що свідчить про наявність можливості сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач просив визначити розмір аліментів в частці від заробітку. Так, за ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладені вище норми законодавства та обставини, встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Інших даних про матеріальний стан платника аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернулась з позовом 26 червня 2017 року, внаслідок чого саме з цієї дати необхідно проводити стягнення аліментів. Посилання відповідача як на підставу для відмови в позові на можливість витрачання позивачем аліментів на утримання дитини не за призначенням суд не приймає до уваги під час винесення рішення про стягнення аліментів, як не доведене належними доказами. Крім того, законодавцем в ст.186 СК України визначено, що за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, витрачання аліментів не за призначенням, за умови доведення такого витрачання належними доказами, є підставою для їх зменшення або внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини. Посилання відповідача на те, що відсутня необхідність для визначення аліментів судом через самостійну сплату їх відповідачем також не є підставою для відмови в позові з огляду на положення ч.ч.1-3 ст.181 СК України та пояснень позивача про відсутність відповідної, досягнутої обома батьками, домовленості. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, відповідача звільнено від сплати судового збору з огляду на пільги, встановлені для учасників бойових дій Законом України «Про судовий збір» судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved