Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить звільнити її від обовязку утримувати сина [PERSON], [INFO]. Обґрунтувала позивач свій позов тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2013 року стягнуто з неї на користь відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного рішення суду за виконавчим листом вона сплачує аліменти у встановленому розмірі. Аліменти направляє щомісячно поштовим переказом на адресу проживання відповідача, яка вказана у виконавчому листі. Проте, аліменти відповідач не отримує, кошти повертаються. Крім того, син - [PERSON] з 01 вересня 2017 року навчається в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені [PERSON], є військовим курсантом та має отримувати державну стипендію у передбачених законодавством розмірах посадового окладу військового контрактника відповідного звання та інших нарахувань, а її дохід є незначним, вона утримує сина [PERSON], відповідач перераховує їй аліменти на сина лише у розмірі 1/6 частини, а тому є підстави для звільнення її від утримання сина [PERSON]. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 вересня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття (а/с 3). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2013 року зменшено з дня набрання даним рішенням законної сили розмір аліментів, які стягуються згідно заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року зі [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], із 1/3 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], і до досягнення [PERSON] повноліття. Стягнуто зі [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а/с 4-5). Позивач зазначила, що на виконання рішення суду за виконавчим листом вона сплачує аліменти у встановленому розмірі. Аліменти направляє щомісячно поштовим переказом на адресу проживання відповідача, яка вказана у виконавчому листі. При цьому, аліменти відповідачем не отримуються, кошти повертаються. Крім того, син - [PERSON] з 01 вересня 2017 року навчається в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені [PERSON], є військовим курсантом та має отримувати державну стипендію у передбачених законодавством розмірах посадового окладу військового контрактника відповідного звання та інших нарахувань, а дохід позивача є незначним, вона утримує сина [PERSON], відповідач перераховує їй аліменти на сина лише у розмірі 1/6 частини, а тому є підстави для звільнення її від утримання сина [PERSON]. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 188 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних доказів того, що дохід [PERSON], [INFO] набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю його потреби, позивачем не надано. Враховуючи вимоги закону, обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей, а також те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дохід [PERSON], [INFO] набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю його потреби, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed