Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Під час розгляду справи позивачем було уточнено заявлені позовні вимоги в частині поточної назви відповідача та розміру позовних вимог. В обґрунтування позову зазначено, що 16 січня 2014 року між позивачем, як позикодавцем, та ПАТ «Запоріжгаз» (Оріхівське УГГ філія ПАТ «Запоріжгаз»), правонаступником якого є відповідач, як позичальником, було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, який за змістом є договором позики. За умовами даного договору позивач надала позичальнику поворотну фінансову допомогу в сумі 9066,88 грн. на строк до 5 років від дати надходження коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника. Вказана сума надавалася на виконання робіт по прокладці труб газопроводу низького тиску для газопостачання до житлового будинку позивача, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в обсязі робіт та матеріалів, що мали бути виконані за рахунок ПАТ «Запоріжгаз», оскільки ці труби є його власністю. 17 січня 2014 року позивач надіслала на рахунок позичальника 14654 грн. (до цієї суми увійшла і вартість робіт та матеріалів, що є власністю позивача). У встановлений договором строк, а саме: 17 січня 2019 року відповідач позику не повернув. 11 жовтня 2019 року позивач звернулася із заявою про повернення вищевказаної суми позики. На цю заяву вона отримала відповідь від 25 жовтня 2019 року, згідно якої відповідач відмовляється виконувати умови за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року, оскільки позивач нібито не вказала свій поточний рахунок. Однак, ця інформація не відповідає дійсності, оскільки реквізити рахунку позивача в «Ощадбанку» нею були повідомлені до Оріхівської філії відповідача і позивач двічі у 2014 році та у 2017 році отримувала від відповідача на цей рахунок грошові кошті. Таким чином, від 17 січня 2019 року відповідач прострочив виконання зобов`язання із повернення позивачу 9066,88 грн. Згідно п. 3.3 вказаного договору встановлено відповідальність позичальника за несвоєчасне повернення поворотної фінансової допомоги у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. За період з 17 січня 2019 року по 14 квітня 2020 року розмір пені склав 3529,63 грн. За період з 17 січня 2019 року по 01 квітня 2020 року втрати від інфляції склали 264,71 грн., а три відсотки річних - 388,33 грн. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 9066,88 грн. основного боргу за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року; 3529,63 грн. пені за невиконання договірного зобов`язання із повернення поворотної фінансової допомоги; 388,33 грн. відсотків за прострочення повернення боргу та 264,71 грн. втрат від інфляції, а також судові витрати. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позов, в якому, зокрема, зазначив, що АТ «Запоріжгаз» в повному обсязі заперечує проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, і не погоджується з ними. Так, 16 січня 2014 року між ПАТ «Запоріжгаз» (Власник) та [PERSON] (Замовник) було укладено Договір №45-10/13/Н/О на приєднання до газових мереж (магістральних або газорозподільних). Пунктом 4.1. Договору №45-10/13/Н/О на приєднання до газових мереж (магістральних або газорозподільних) від 16 січня 2014 року визначено, що загальний розмір плати за приєднання відповідно до Порядку розрахунку плати за приєднання об`єктів замовників до газових мереж, затвердженого постановою НКРЕ від 31 січня 2013 року №77, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 2013 року за №298/22830, становить 12828,92 грн. (без ПДВ), у тому числі: вартість проектно-кошторисної документації на зовнішнє газопостачання при нестандартному приєднанні 898,25 грн. (без податку на додану вартість (далі - ПДВ), яка передана замовником власнику за актом приймання передачі №1 від 16 січня 2014 року в рахунок плати за приєднання; вартість дольової участі замовника при нестандартному приєднанні, що приєднується до місця забезпечення потужності інших замовників, яка розрахована згідно з додатком до цього Договору, становить 3022,30 грн (без ПДВ), крім того ПДВ 604,46 грн. Передача замовником проектно-кошторисної документації власнику в рахунок плати за приєднання прирівнюється до операції продажу та здійснюється з урахуванням вимог Податкового кодексу України: ПДФО - 158,51 грн. Для цілей бухгалтерського обліку операція по зарахуванню вартості проектно-кошторисної документації в рахунок зменшення плати за приєднання є операцією заліку зустрічних однорідних вимог. Документальне оформлення заліку зустрічних однорідних вимог здійснюється відповідно до Господарського кодексу України, цивільного кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Так, пунктом 4.2. Договору №45-10/13/Н/О на приєднання до газових мереж (магістральних або газорозподільних) від 16 січня 2014 року передбачено, що плата за нестандартне приєднання (без врахування вартості проектно-кошторисної документації на зовнішнє газопостачання), що сплачується замовником власнику, становить 12089,18 грн., крім того ПДВ 2565,78 грн. У п.8.4. Договору №45-1С/13/Н/О на приєднання до газових мереж (магістральних або газорозподільних) від 16 січня 2014 року зазначено перелік додатків до цього Договору, які є невід`ємними частинами цього Договору, а саме: розрахунок вартості дольової участі; договір купівлі-продажу проектно-кошторисної документації; акт здачі-передачі проектно-кошторисної документації; угода про зарахування зустрічних однорідних вимог. Абзацом 2 пункту 2.2 Розрахунку вартості дольової участі замовника за Договором на приєднання до газових мереж №45-10/13/Н/О від 16 січня 2014 року передбачено, що вартість дольової участі замовника за договорам на приєднання до газових мереж №45-10/13/Н/О від 16 січня 2014 року становить 9066,88 грн. (без ПДВ). Відповідно до п.1.1. Договору б/н про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року, що укладений між [PERSON] та ПАТ «Запоріжгаз», позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1. Договору б/н про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року визначено, що поворотна фінансова допомога надається у національній валюті Україні в сумі 9066,88 грн. без ПДВ. При цьому, пунктом 3.2. Договору б/н про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року передбачено, що у разі несвоєчасного надання поворотної фінансової допомоги позичальник не несе відповідальності за умовами Договору про приєднання від 16 січня 2014 року №45-10/13/Н/О у частині дотримання термінів надання послуг з приєднання у повному обсязі. Таким чином, надана поворотна фінансова допомога у розмірі 9066,88 грн. є платою за дольову участь [PERSON] за Договором приєднання до газових мереж №45-10/13/Н/О від 16 січня 2014 року. Крім того, п.2.4. Договору б/н про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року передбачено, що кошти, залучені від замовника як поворотна-фінансова допомога, повертаються у строк до п`яти років від дати надходження коштів на поточний рахунок Позичальника. У п 2.6 Договору б/н про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року зазначено, що повернення коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця. Зважаючи, що позивачем не було повідомлено поточний рахунок для перерахування грошових коштів, у зв`язку з чим товариство було позбавлено можливості виконати свої зобов`язання у строки, визначені умовами договору, строк повернення коштів сплинув, а згідно умов Договору строк повернення поворотної фінансової допомоги (виконання зобов`язання) не може бути поновлений. З огляду на викладене, у задоволені позову [PERSON] він просив відмовити. Представник позивача адвокат Вельможко О.О. у дане судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просив розглянути справу без участі сторони позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] також у дане судове засідання не з`явився, але звернувся до суду із заявою, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив розглянути справу без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем та її представником, заперечення представника відповідача проти задоволення позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до пп.14.1.257 ст.14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Верховного суду від 29 квітня 2021 року у справі №264/5562/17 (провадження №61-5126св19) зазначено, що порівняння диспозицій наведених норм права дає підстави стверджувати про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, аналогічне правове регулювання. Окрім цього, необхідно врахувати, що у законодавстві не встановлюється будь-яких обмежень щодо кола осіб, які можуть бути сторонами договору позики. Тому позикодавцем та позичальником можуть бути як юридичні, так і фізичні особи, як резиденти, так і нерезиденти. Чинним цивільним законодавством не передбачено обмеження також й щодо суми позики. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 16 січня 2014 року між позивачем [PERSON] як позикодавцем, та АТ «Запоріжгаз» (Оріхівське УГГ філія ПАТ «Запоріжгаз»), правонаступником якого є відповідач, як позичальником, було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги. Відповідно до умов вказаного Договору (п.1.1, 2.1, 2.4) позивач надала позичальнику поворотну фінансову допомогу в сумі 9066,88 грн. на строк до 5 років від дати надходження коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути поворотну фінансову допомогу у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Також 16 січня 2014 року між ПАТ «Запоріжгаз» (власник) та [PERSON] (замовник) було укладено Договір №45-10/13/Н/О на приєднання до газових мереж (магістральних або газорозподільних). Пунктом 4.2 Договору №45-10/13/Н/О від 16січня 2014 року визначено, що плата за нестандартне приєднання, що сплачується замовником власнику, становить 12089,18 грн., крім того, ПДВ 2565,78 грн. Таким чином, разом з ПДВ плата за нестандартне приєднання склала 14654,96 грн., що були сплачені [PERSON] відповідно до квитанції від 17 січня 2014 року №7536.1022.1, копія якої міститься в матеріалах справи. Згідно з абз.2 п.п. 2.2 п.2 Розрахунку вартості дольової участі замовника за Договором на приєднання до газових мереж №45-10/13/Н/О від 16 січня 2014 року, вартість дольової участі замовника за договорам на приєднання до газових мереж №45-10/13/Н/О від 16 січня 2014 року становить 9066,88 грн. (без ПДВ). 11 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася із заявою до АТ «Запоріжгаз» про повернення коштів згідно Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року. Листом від 25 жовтня 2019 року АТ «Запоріжгаз» повідомило [PERSON] , що оскільки позивач не повідомила свій поточний рахунок для перерахування грошових коштів, товариство позбавлено можливості виконати свої зобов?язання у строки, визначені умовами договору, так як вони сплинули, у зв`язку з чим її заява не підлягає задоволенню. Частиною 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За нормою ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки відповідач не повернув отримані відповідно до квитанції від 17 січня 2014 року №7536.1022.1 від позивача за договором від 16 січня 2014 року про надання поворотної фінансової допомоги кошти у сумі 9066,88 грн. в обумовлені у договорі строки, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про правомірність заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної заборгованості. При цьому, суд вважає у даному випадку безпідставними посилання представника відповідача на той факт, що позивач не надала йому реквізитів свого рахунку для перерахування коштів, оскільки ним самим не було надано жодного доказу того, що відповідачем зі свого боку вживалися хоч які-небудь заходи, спрямовані на виконання зобов`язання у строк та відповідно до умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року. Крім того, посилання представника відповідача на те, що надана поворотна фінансова допомога у розмірі 9066,88 грн. є платою за дольову участь [PERSON] за Договором приєднання до газових мереж №45-10/13/Н/О від 16 січня 2014 року, також, на переконання суду, не свідчить про те, що вказані кошти не підлягають поверненню відповідачем позивачу, оскільки вказаний обов`язок чітко встановлено у Договорі про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року. Судом також враховано, що приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Правові наслідки порушення зобов`язання визначені у ст. 611 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому, з огляду на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем, відповідач відповідно до ст. 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, які розраховуються за кожен прострочений період наступним чином. Крім того, у п 3.3 Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 16 січня 2014 року зазначено, що у випадку несвоєчасного повернення поворотної фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в періоді, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. У зв`язку з цим суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, відсотків та втрат від інфляції за час прострочення виконання зобов`язання та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 3529,63 грн. за період з 17 січня 2019 року по 14 квітня 2020 року; втрат від інфляції у розмірі 264,71 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 388,33 грн. за період з 17 січня 2019 року по 01 квітня 2020 року. При цьому, оскільки відповідачем правильність розрахунків вказаних сум не спростована, то суд погоджується із наданими позивачем разом із виправленою позовною заявою розрахунками вказаних сум. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу адвоката, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). На підтвердження надання правової допомоги позивачем та її представником надано до суду копію договору про надання правничої допомоги від 13 листопада 2019 року, копію прибуткового касового ордера №51 від 18 листопада 2019 року та копію квитанції до прибуткового касового ордера №51 від 18 листопада 2019 року, згідно яких адвокат Вельможко О.О. прийняв від [PERSON] 1700,00 грн., підстава - правнича допомога у суперечці з АТ «Запоріжгаз» з приводу повернення грошової суми та стягнення санкцій; копію акту розрахунку вартості та прийому-передачі виконаних робіт та розрахунків за договором про надання правничої допомоги від 18 листопада 2019 року, згідно якого адвокат Вельможко О.О. надав [PERSON] послуги з правничої допомоги по договору від 13 листопада 2019 року, а саме: консультація зі спірних правовідносин - 1 година вартістю 200,00 грн., підготовка та написання позовної заяви, збирання, аналіз, виготовлення копій письмових доказів, роздруківка письмових доказів - 4 год. вартістю 1500,00 грн. У даній справі клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило, проте, обов`язок доведення неспівмірності витрат згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тому, враховуючи дотримання представником позивача вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, а саме: оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд вважає заявлену суму витрат обґрунтованою і такою, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі, тобто у розмірі 1700,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved