Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, який мотивує тим, що 11 вересня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач матеріально сімю не забезпечував вона звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 червня 2016 року присуджено стягувати із відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі по 500 (пятсот) гривень, щомісячно, до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьохрічного віку. Відповідно до вимог ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. На даний час у неї змінилось матеріальне становище, їй важко утримувати їхнього сина, він студент 4 курсу Прикарпатського національного університету імені [PERSON] , потребує багато додаткових витрат, а також покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим що , є необхідне для забезпечення нормального рівня життя людини. Їй відомо що, відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки працює на сезонних роботах, стан його здоровя та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 1800 (одної тисячі вісімсот) гривень щомісячно до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьохрічного віку. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] повинен і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1800 (однієї тисячі вісімсот) гривень щомісячно, до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьохрічного віку, а тому необхідно збільшити розмір аліментів визначений рішенням суду. Позивач в судове засідання не з»явилася, однак подала заяву про зменшення позовних вимог з 1800 грн. на 1000 грн., та клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заперечення проти позову, вважає , що обставини, на яких ґрунтуються вимоги та докази якими обґрунтовуються обставини щодо збільшення розміру раніше присуджених судом аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не підлягають до повного задоволення, оскільки позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідач, вважає, що позивач, намагається безпідставно , у своїх корисливих цілях, заради майнового інтересу завдати відповідачу шкоди та надати суду недостовірні відомості щодо спроможності відповідача сплачувати кошти у сумі 1800 гривень замість раніше встановлених судом у розмірі 500 гривень. З дня присудження аліментів у розмірі 500 гривень, відповідач жодного разу не допустив заборгованості по їх сплаті. Таким чином, позивач вкотре намагається обґрунтувати свої вимоги тими обставинами, які не відповідають дійсності, є неправдивими та прикро образливими для відповідача як батька, оскільки він намагається всіляко надавати допомогу в утриманні своєї дитини, приймати участь у його теперішньому навчанні. Так, у позовній заяві позивач [PERSON] вказує, що на даний час у неї змінилося матеріальне становище, їй важко утримувати сина так як він потребує багато додаткових витрат, покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим. Із зазначеного можна зробити висновок , що позивач несе додаткові витрати, але у своїй позовній заяві вона не просить суд стягувати їх з відповідача і крім того у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності підтверджували все вище вказане у позовній заяві позивачем. Складається враження, що позивач, зазначаючи розмір аліментів у розмірі 1800 грн., таким чином намагається факт надання матеріальної допомоги сину повністю перекласти на відповідача, забуваючи при тому, що і позивач, і відповідач в однаковій мірі зобовязані нести відповідальність за матеріальне утримання дитини та переслідує при цьому мету прийняття судом рішення про стягнення аліментів саме у розмірі 1800 гривень з тим, щоб не ускладнювати для себе своє існування та не ускладнювати стосунки із співжителем позивачки у Чехії , адже і позивачка їздить на заробітки у цю країну. Крім цього слід зауважити, що позивач не врахувала наступного: відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, обовязково повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів судом, якими є: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний суд України, в абз. 2 п.17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства , материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На сьогоднішній день відповідач не зареєстрований як фізична особа - підприємець та займається господарською діяльністю у будь-якій сфері. Жодних доходів та заробітків від цієї роботи відповідач не отримує і не отримував. Інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької чи будь-якої іншої діяльності, в тому числі як найманого працівника на території України, відповідач не має і не мав. матеріальне становище відповідача як платника аліментів на сьогодні не є ідеальним. Відповідач є безробітним та має мінливий , нерегулярний дохід, що не може забезпечити сплату відповідачем щомісячно аліментів у розмірі 1800 грн. Соціальних виплат з боку держави відповідач не отримує. [PERSON] не заперечує того факту, що він час від часу їздить на заробітки до Чеської Республіки, але сталого місця роботи та високих доходів не має. Звертає увагу суду на той факт, що відповідач здійснював три роки догляд за своєю бабкою [PERSON] та отримувала від держави за це незначні кошти, що аж ніяк не може вважатися підставою для визначення розміру аліментів у сумі 1800 грн. Крім того, відповідач має непрацездатну матір , [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером, проживає разом із відповідачем та перебуває на його утриманні та постійному догляді, адже являється інвалідом 3 групи. Відповідач на даний час проживає разом із своєю мамою [PERSON] у її квартирі. Мати на даний час ніде не працює так як є інвалідом 3 групи, а це у свою чергу потребує затрат коштів на її утримання і в цьому відповідач по мірі можливостей також надає допомогу. Позивач не подала суду доказів того, що відповідач не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться станом його здоровя, не піклується про фізичний і духовний його розвиток. Про нормальний стан здоровя сина говорить той факт, що він на обліках в лікарів не перебував і не перебуває, будь-якого лікування на даний час не потребує і ніяких додаткових матеріальних затрат для цього позивачу не потрібно. Син [PERSON] є фізично здоровим, молодим хлопцем. Матеріальне становище позивача, як одержувача аліментів, з яким проживає син є значно кращим, порівняно з матеріальним станом відповідача, що обовязково повинно бути враховано судом під час визначення розміру аліментів на утримання сина. Ще в період спільного проживання відповідач всі зароблені кошти надавав сімї. Він купив телевізор, ДВД, побудував ванну, яку виклав плиткою. Купив душову, кутову ванну, умивальник, дзеркало, пральну машинку, спальний набір, покриття на підлогу. Крім цього відповідач поштукатурив будинок, літню кухню, викопав криницю, виклав доріжки тротуарною плиткою, провів парове опалення будинку, проводив оплату за спожиту електроенергію та газ, здійснював покупку продуктів харчування та різного одягу. У відповідності до даних реєстраційної служби Коломийського районного управління юстиції в Івано-Франківській області відповідач [PERSON] не значиться зареєстрованим як особа підприємець. Крім цього, згідно даних Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області 2643 за відповідачем транспортні засоби, які він міг би використовувати для заробітку не зареєстровані. Крім цього відповідач [PERSON] 9 років не перебував на обліку в Коломийському міськрайонному центрі зайнятості в пошуках роботи та будь-якої допомоги від держави по безробіттю не отримував. У звязку із організацією та проведення похоронів своєї бабки [PERSON] відповідач поніс значні кошти. Для цього він позичив 2100 доларів США, що становить 52500 гривень. Повну суму позичених відповідачем коштів, останнім на даний час ще не повернуто. У відповідності до вимог діючого законодавства розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому , необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідних майбутніх витрат. За наведених обставин вбачається, що позивачем не було доведено обґрунтованості предявлення позовної вимоги про стягнення завищеної суми аліментів в розмірі 1800 гривень і своїми діями позивач таким чином намагається повністю перекласти на відповідача матеріальне забезпечення сина. Все вище зазначене у всій сукупності свідчить про те, що [PERSON] не спроможний сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 1800 грн. на утримання сина [PERSON], який продовжує навчатися. А тому просить встановити на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини, яка навчається, грошову суму в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень. Просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Суд, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: копію свідоцтва про народження [PERSON], 01.05.1997 р. н., де в графі батьків вказані «Глушкевич Михайло Петрович», «Глушкевич Людмила Михайлівна»; копію рішення Коломийського міськрайонного суду від 01 червня 2016 року; довідку видану Прикарпатським національним університетом ім. В. Стефаника 12.09.2017 року №06-05-с/09-13/-154 про те, що [PERSON] є студентом 4 курсу ОР «бакалавр» спеціальності «Біологія» денної форми навчання (контракт) факультету природничих наук Прикарпатського національного університету ім. В. Стефаника ІV рівня акредитації; студентський квиток [PERSON] виданий 1 вересня 2014 року вищеназваним закладом, серія ВА №10463580, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до часткового задоволення, оскільки на основі вищевказаних доказів встановлено, що позивач потребує додаткових витрат на утримання і виховання дитини. Тому, з врахуванням матеріального становища сторін, стану їх здоров»я та сімейного стану, слід збільшити розмір стягуваних аліментів і стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі по 1000 грн. до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьохрічного віку. На підставі викладеного та ст. 180, 181,182, 183, 192, 199 СК України,

Outcome: partial