Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.09.2014 року він надав у борг [PERSON] 3000 грн., про що ним була надана відповідна розписка про їх одержання, згідно зазначеної розписки відповідач надав зобов'язання повернути йому кошти: 09.09.2014 року, 11.09.2014 року та 12.09.2014 року, проте до теперішнього часу відповідач борг не повернув, тим самим не виконав взяті на себе зобов'язання. На його неодноразові вимоги повернути кошти відповідач не реагує в добровільному порядку їх не повертає, ухиляючись від виконання своїх зобов'язань. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 3000 грн. та судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 06 вересня 2014 року [PERSON], паспорт серії [NUMBER], зобов'язався повернути [PERSON] 09.09.2014 року - 1000 грн., 11.09.2014 року - 1000 грн., 12.09.2014 року - 1000 грн., шляхом погашення заборгованості в повному розмірі, а саме 3000 грн. Оскільки спірні правовідносини виникли з договору позики, то до їх врегулювання підлягають положення Цивільного кодексу України, що регулюють виконання зобов'язання, встановлюють правові наслідки його порушення, відповідальність за порушення зобов'язання та положення про позику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 ст. 1049 ЦК України покладає на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з копії розписки від 06.09.2014 року, сторони дійшли згоди про те, що позика буде повернута позичальникові [PERSON] частинами, зокрема 09.09.2014 року - 1000 грн., 11.09.2014 року - 1000 грн., 12.09.2014 року - 1000 грн. Як передбачено ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Тобто зобов'язання позичальника припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобов'язання, про що також зазначено й в ст. 599 ЦК України. Зі змісту норм ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, слідує, що на іншу сторону договору - позикодавця покладається обов'язок при поверненні позики видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини) або повернути йому борговий документ (ст. 545 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України. За таких підстав, суд, вважає доведеним факт укладання договору позики між сторонами та невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе боргових зобов'язань з повернення боргу позивачу в сумі 3000 грн., відповідно до наданої ним розписки від 06.09.2014 року. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з підстав зазначених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 243,60 грн. За таких обставин, на підставі ст. 509, 524, 526, 533, 545, 625, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved