Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 12.07.2014 року відділом РАЦС Новопсковського РУЮ у Луганській області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 12.07.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з нею. З відповідачем сумісно не проживають. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плану вони не сумісні, між ними не було порозуміння, в сім'ї виникали сварки, які привели до того, що спільне життя стало неможливим, вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, подальше подружнє життя суперечить її інтересам. Спору про майно подружжя не має. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що сторони з 12.07.2014 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 12.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 28. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 03.11.2014 року виконавчим комітетом Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Згідно позовної заяви, неповнолітній син після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю - позивачем у справі. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно позовної заяви, причиною розірвання шлюбу стало те, що в психологічному плані подружжя не сумісне, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки та скандали, які призвели до втрати один до одного почуття любові та взаєморозуміння. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У чинність ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружні відносини між сторонами припинені, згідно позовної заяви подружжя сумісно не проживає, шлюб існує формально, зважаючи, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved