Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2013 року з відповідача\~[PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх виді заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи стягнення з 15 травня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що аліментів, які сплачує відповідач недостатньо для належного та повноцінного забезпечення їх спільної дитини. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина до розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Крім цього, позивач вказує, що їх спільний син хворіє, має серйозні захворювання, в звязку з чим потребує ортопедичного взуття, спеціалізованого харчування та санаторно-курортного лікування. На даний час дитині встановлено інвалідність. Окрім того, в силу захворювання син потребує, періодичного стаціонарного лікування, на що витрачаються значні кошти. Станом на 19.11.2018 року додаткові витрати на лікування дитини склали 5905 гривень. Просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 50% вказаної суми. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів не визнає, оскільки розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина відповідають зазначеному розміру. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, то від погоджується з сумою в розмірі 1500 гривень. У судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі з вищевказаних підстав та додатково суду пояснила про те, що дитина постійно потребує дороговартістного лікування. Їй допомагають батьки, хоча самі теж хворіють та потребують лікування. Просить позовні вимоги задоволити повністю. Відповідач, частково визнавши позов у частині додаткових витрат на лікування сина, проти збільшення розміру аліментів на утримання дитини заперечив, Окрім того, вказав, що на даний час не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти в збільшеному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Радивилівського районного суду від 19 березня 2014 року розірвано (а.с.11) Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого сторони вказані батьками (а.с. 10) Також, судом встановлено, що згідно рішення Радивилівського районного суду від 15 травня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON]В стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). 19 жовтня 2018 року [PERSON] визнано дитиною інвалідом, що підтверджується медичним висновком (а.с.15) Протягом 2017-2018 років [PERSON] неодноразово лікувався в стаціонарі КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня», що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.21, 22-23, 24) Згідно довідки Бродівської центральної лікарні, [PERSON], [INFO] знаходиться на «Д» обліку, постійно потребує медикаментозного лікування, безлактозної дієти, вітамінотерапії (а.с.41) Для лікування дитини позивачем за вказаний період витрачено кошти в розмірі 5905 гривень, що підтверджується квитанціями та чеками (а.с.33-40) \~Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. \~ Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, положення\~ст.192 Сімейного кодексу України\~регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1\~ст.192 СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що відповідач працює, а розмір стягуваних аліментів є мізерними та недостатніми для належного утримання дитини. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Натомість, судом встановлено, що відповідача [PERSON] з 07.02.2019 року звільнено з посади електромонтера ПАТ «Укртелеком» за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки. Оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітніх дітей, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст.\~185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~роз'яснено, що до передбаченої\~ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). На думку суду, з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків витраченої та документально підтвердженої позивачем сума витрат, повязана із лікуванням дитини, а саме 2952 гривні. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовними вимогами про збільшення розмір аліментів, в задоволенні яких позивачу відмовлено, такі витрати по даній справі у розмірі 704,80 гривень слід компенсувати за рахунок держави на підставі положень ч. 7\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до\~ч.2 ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, Оскільки позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено, тому з відповідача з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 40 копійок.

Outcome: approved