Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 09.07.2010р. № 5099 «Про передачу у власність земельних ділянок гр. [PERSON].». Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 обґрунтовує свої вимоги тим, що Харківською місцевою прокуратурою № 6 під час вивчення стану законності у сфері земельних відносин на території Харківського району Харківської області встановлено, що розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації № 1065 від 23.06.2009р. «Про надання дозволу громадянці [PERSON] на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл [PERSON] на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок зі зміною їх цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення (рілля), які перебувають в її власності, згідно з державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯД № [NUMBER], ЯД № [NUMBER], ЯД № [NUMBER], зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 11.10.2007р. за № 010770300107, 29.11.2007р. за № 010770300141, 11.10.2007р. за № 010770300108, які розташовані за межами населеного пункту на території Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, з подальшим віднесенням їх до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. На виконання даного розпорядження на замовлення [PERSON] розроблено землевпорядну документацію, яку розпорядженням голови Харківської райдержадміністрації від 09.07.2010р. № 5099 «Про передачу у власність земельних ділянок гр. [PERSON].» затверджено, а також змінено цільове призначення зазначених земельних ділянок. Харківська місцева прокуратура № 6 вважає, що таке розпорядження прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, в зв'язку з чим призвело до недотримання державою коштів у розмірі 589233,32грн. Представник відповідача Харківської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав письмові заперечення, згідно яких вказав, що розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області було прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а твердження позивача про те, що прийняття вищевказаного розпорядження призвело до недотримання державою коштів у розміри 589233,32грн. є безпідставними і необґрунтованими. Разом з тим Харківська районна державна адміністрація Харківської області не заперечує проти відшкодування другим відповідачем втрат сільськогосподарського виробництва у сумі 589233,32грн. у зв'язку зі зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення (рілля), з віднесенням їх до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, які перебувають у власності [PERSON] Харківська районна державна адміністрація Харківської області не порушила права та інтереси позивача, оскільки розробником проекту землеустрою була землевпорядна організація, яка була зобов'язана зробити розрахунки розміру втрат сільськогосподарського виробництва згідно до вимог чинного законодавства. Крім того, даний проект було погоджено та перевірено на відповідність до вимог чинного законодавства територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (а.с.28-31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином рекомендованою кореспонденцією (а.с.60, 64, 109, 112). Представник третьої особи Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, згідно якої з позовом рада ознайомлена та згодна і просить справу розглядати за відсутністю представника ради (а.с.114). Представник третьої особи Харківської обласної ради в судове засідання не з'явився, надавши суду письмові пояснення, згідно яких Харківська обласна рада повністю підтримує позов прокурора та просить його задовольнити, оскільки у двох місячний термін після затвердження в установленому законом порядку відведення земельної ділянки втрати сільськогосподарського виробництва до бюджету відшкодовано не було (а.с.94-95). Представник Харківської районної ради Харківської області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією (а.с.110). Представник позивача Харківської місцевої прокуратури № 6 надав заяву, згідно якої позовні вимоги прокуратури підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути за відсутністю представника прокуратури (а.с.125). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши докази у їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації № 1065 від 23.06.2009р. «Про надання дозволу громадянці [PERSON] на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл [PERSON] на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок зі зміною їх цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення (рілля), які перебувають в її власності, згідно з державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯД № [NUMBER], ЯД № [NUMBER], ЯД № [NUMBER], зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 11.10.2007р. за № 010770300107, 29.11.2007р. за № 010770300141, 11.10.2007р. за № 010770300108, які розташовані за межами населеного пункту на території Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, з подальшим віднесенням їх до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (а.с.9). На виконання даного розпорядження на замовлення [PERSON] розроблено землевпорядну документацію, яку розпорядженням голови Харківської райдержадміністрації від 09.07.2010р. № 5099 «Про передачу у власність земельних ділянок гр. [PERSON].» затверджено, а також змінено цільове призначення зазначених земельних ділянок (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. У відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про землеустрій» у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які включають, зокрема, розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом). Відповідно до вимог ст. 207 Земельного кодексу України підлягають відшкодуванню втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ) як основного засобу виробництва в сільському господарстві внаслідок вилучення їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським виробництвом. Під втратами сільськогосподарського виробництва слід розуміти таку зміну цільового призначення сільськогосподарських угідь у зв'язку з необхідністю їх використання для несільськогосподарських потреб, а також неможливість використання земельної ділянки в повному обсязі у зв'язку із встановленням обмежень у землекористуванні та погіршенням якості земель. Закріплені в Земельному кодексі України норми щодо відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва спрямовані на забезпечення раціонального використання і охорони особливо цінних земель сільськогосподарського призначення з метою збереження їх кількісного і якісного стану. Відшкодування втрат передбачає компенсацію суспільству негативних наслідків соціально-економічного, екологічного характеру, що наступають внаслідок переведення особливо цінних земель сільськогосподарського призначення в інші категорії земель, а також у разі обмеження землекористування чи погіршення якості земель як національного надбання, що перебуває під особливою охороною держави. Відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва здійснюється незалежно від того, в якій власності перебувають зазначені угіддя. Важливим є те, що рілля, багаторічні насадження, перелоги, сінокоси, пасовища втрачають свою функцію головного засобу виробництва в сільському господарстві та вибувають з господарського обороту, або ж погіршується їхня якість чи встановлюється обмежений режим їхнього використання за цільовим призначенням. Згідно зі ст. 13 Земельного кодексу України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 207 Земельного кодексу України втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1279 від 17.11.1997р., в п. 4 якого зазначено, що відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісових угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського і лісового господарства, проводиться юридичними і фізичними особами у двох місячний термін після затвердження в установленому законом порядку проекту відведення їм земельних ділянок. Статтею 209 Земельного кодексу України визначено форму відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також загальні засади, розміри і порядок використання коштів, що надходять в порядку компенсації цих втрат. Так, частиною 1 цієї статті передбачено, що втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, підлягають відшкодуванню і зараховуються до відповідних бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать кошти від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, що зараховуються у розмірі: 100 відсотків - до бюджетів міст Києва та Севастополя, 25 відсотків - до бюджету Автономної Республіки .Крим та обласних бюджетів, 75 відсотків - до бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, 15 відсотків - до районних бюджетів, 60 відсотків - до бюджетів міст районного значення, селищ і сіл. В порушення зазначених вимог чинного законодавства при прийнятті спірного рішення органом виконавчої влади призвело до недотримання державою коштів у розмірі 589233,3 грн., що підтверджується інформацією Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 03.03.2016р. за № 70/01-161, інформацією фінансового управління Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 12.03.2016р. за № 01-39/179, а також інформацією Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 16.03.2016р. за № 02-25/219 (а.с.11, 12-13, 14, 15). Крім того, згідно з п. 9 Порядку зміни цільового призначення земель, і які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого ' постановою Кабінету Міністрів України від 11.04:2002р. за № 502 (в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), зміна цільового призначення зазначених земельних ділянок (ріллі) мала проводитись за рішенням Кабінету Міністрів України. Так, районна держадміністрація подає проектні матеріали разом із своїм висновком до обласної держадміністрації. Обласна держадміністрація розглядає подані проектні матеріали і готує свій висновок для подання Кабінету Міністрів України для прийняття відповідного рішення. Усупереч вимогам п. п. 10, 11 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004р. за № 677, на час прийняття головою Харківської райдержадміністрації спірного розпорядження проект відведення (зміни цільового призначення) земельних ділянок [PERSON] не пройшов державну експертизу, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства. Зазначене свідчить, що чинність спірного правового акту спричиняє ненадходження до бюджету коштів у розмірі 589233,32грн., завдає шкоди соціально-економічному розвитку держави, а також прийнято не належним органом з порушенням вимог чинного законодавства. Частиною 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що розпорядження голови державної адміністрації, які суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 09.07.2010р. № 5099 «Про передачу у власність земельних ділянок гр. [PERSON].» підлягає скасуванню. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що про зазначені обставини стало відомо 10.03.2016р., після отримання інформації Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 03.03.2016р. за № 70/01-161, строки позовної давності вважаються не порушеними. В зв'язку з вищевикладеним, позовні вимоги заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 підлягають задоволенню, оскільки зібраними доказами в повному обсязі підтверджуються обставини викладені в позовній заяві. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України у вигляді судового збору необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved