Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та її померлим сином [PERSON]; визнати за нею право на отримання земельної ділянки площею 7,34 га, яка розташована на території Іванковецької сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, в порядку спадкування після смерті її сина [PERSON]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 13.05.2008 року помер її син [PERSON]. За життя, а саме з 1991 по 1997 рік, він працював трактористом у колгоспі ім.Шевченка Іванковецької сільської ради Знамянського району Кіровоградської області і він, як член колгоспу був включений в список громадян, яким на підставі Державного акту на право колективної власності на землю, належить земельна ділянка. Згідно відповіді управління Держгеокадастру, [PERSON] належить земельна ділянка площею 7,34 умовних кадастрових гектарів. Однак, за час свого життя, державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, померлий не здійснив. Вона, як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті сина, однак їй в усній формі було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, в звязку з тим, що за померлим право на земельну частку не було зареєстровано. Тому просить визнати за нею право на отримання у власність земельної ділянки площею 7,34 га в порядку спадкування після смерті сина. Крім того, позивач просить встановити факт родинних відносин між нею та померлим [PERSON], оскільки в свідоцтві про народження останнього в графі «матір» її прізвище зазначено як [PERSON], а на даний час її прізвище Бабіч. Позивач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У матеріалах справи міститься заява, де вона просить справу розглядати за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі - Знамянська районна державна адміністрація Кіровоградської області та Іванковецька сільська рада Знамянського району Кіровоградської області до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представників відповідачів на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково за таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.10), - батьками [PERSON], [INFO] являються [PERSON] та [PERSON]; відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.12), - [PERSON] 23.08.1995 року одружилась з [PERSON] і їй присвоєно прізвище Горб; згідно свідоцтва про одруження (а.с.9), - [PERSON] одружилась з [PERSON] і їй присвоєно прізвище Бабіч. Таким чином, за наданими позивачем документами, які містяться в матеріалах справи, можливо встановити факт, що позивач є матірю [PERSON]. Згідно зі ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.258 ЦПК України, в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, поміж іншого повинні бути зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Отже, в задоволенні частини позовних вимог щодо встановлення факту родинних відносин, позивачеві необхідно відмовити. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.13), - [PERSON] помер 13.05.2008 року. Копія державного акту на право колективної власності на землю серії КР-3 № 000004 та список до нього (а.с.14-16) свідчить про те, що [PERSON] є членом КСП ім.Шевченка і йому належить пай у вигляді земельної ділянки. Згідно відповіді управління Держгеокадастру (а.с.7), [PERSON] належить земельна ділянка площею 7,34 умовних кадастрових гектарів. Згідно довідки квартального комітету №10 м.Знамянка (а.с.11), - [PERSON] з 2002 року по день своєї смерті 13.05.2008 року, проживав в [INFO] разом зі своєю матірю [PERSON]. Таким чином, позивач проживала разом із спадкодавцем постійно на час відкриття спадщини та не надала заяву про відмову від спадщини, тому вважається такою, що її прийняла відповідно до ст.1268 ЦК України. Інших спадкоємців в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Із норми ст.1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Як вбачається зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Особа не зможе в нотаріальному порядку прийняти спадщину у вигляді земельної ділянки у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу (державного акту на право власності). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну часку (пай) в порядку спадкування після смерті свого сина [PERSON], так як останній на момент отримання державного акту КСП ім.Шевченка був його членом і був внесений до списку громадян, що є додатком до державного акту, - членів колективного сільськогосподарського підприємства, в \~якому \~\~вказано, що [PERSON] є \~членом КСП ім.. Шевченка (номер в списку 416). Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Враховуючи вищевикладене, те що, що через відсутність правовстановлюючого документу позивач у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування, ст.ст. 316, 328, 1218, 1220, 1269,1274 ЦК України, та

Outcome: partial