Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), розміром 2,01 умовних кадастрових гектарів на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , вказуючи, що право на земельну частку (пай) належало [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] та прийняла спадщину, однак не може її оформити оскільки сертифікат, яким було посвідчене право на земельну частку (пай) був втрачений. В підготовче засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшла заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій зазначив, що [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався, але в книгу реєстрації був занесений. Вказує, що засіданням загальних зборів членів КСП «Колос» с.Олексіївка Кодимського району Одеської області від 07.07.1997 року прийнято рішення про те, що всім, хто рахуються членами КСП, але не виробив мінімум, земельний пай не видавати. Відповідно до списку членів КСП, які не виробили мінімум в КСП або зовсім не працювали [PERSON] значиться за №4. Зазначає, що за життя [PERSON] не звертався за отриманням сертифікату, участі в жеребкуванні на виділення земельних ділянок в натурі не приймав, сертифікат, виданий на його ім`я вважався недійсним і на цей сертифікат земельна ділянка не наділялась. На даний час на території Олесіївської сільської ради Кодимського району Одеської області земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва немає. На підтвердження викладеного надали копію протоколу засідання зборів членів КСП «Колос» с.Олексіївка Кодимського району Одеської області. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. До складу спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай), розміром 2,01 умовних кадастрових гектарів на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданим на ім`я [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що позивач прийняла спадщину, що підтверджується повідомленням Кодимської районної державної нотаріальної контори №238/02-14 від 28.01.2020 року. Сертифікат, яким посвідчене право померлого [PERSON] на земельну частку (пай), яка входить до спадкового майна, був втрачений, в з зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.\~ Заперечення представника відповідача про те, що сертифікат, який був виданий на ім`я [PERSON] вважається недійсним та останній не мав права на отримання земельної частки (паю) суд оцінює критично, оскільки вони суперечать фактичним обставинам, встановленим в судовому засіданні. Так, згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Із довідки Кодимської районної державної адміністрації Одеської області №01-27/2335 від 21.12.2019 року встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , розміром 2,01 умовних кадастрових гектарів на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 24.04.1997 року під №383. У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved