Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18 серпня 2012 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, Україна, актовий запис №256. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем припинені з 08 січня 2014 року, через сварки та непорозуміння, оскільки відповідач неодноразово вчиняє сварки в присутності дитини, а також заподіював тілесні ушкодження, в підтвердження надає висновок Лисичанського МВ УМВС від 25.03.2014р. На примирення не згодна, просить розірвати шлюб, зазначає, що подальше спільне проживання із відповідачем суперечить її інтересам та інтересам дитини, оскільки суперечки негативно позначаються на психіці позивача та дитини. У судове засідання Позивач не з'явилась, надала письмову заяву, в якій зазначила, що у зв'язку із складними суспільно-політичними обставинами на території Луганської області і проведенням антитерористичної операції вимушена була виїхати з України і на теперішній час проживає на території Російської Федерації. Оскільки не має можливості прибути до суду, просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила позов задовольнити, на примирення не згодна (а.с.22). Дитина залишається проживати з нею. Відповідач у судове засідання з'явився, проти позову заперечує, на розірвання шлюбу не погоджується, усно та у письмовій заяві просить надати строк для примирення. Надав суду усно та письмово наступні пояснення: сімейні негаразди дійсно почалися в березні 2014р., але шлюбні відносини припинили з червня 2014р. Тілесні ушкодження він позивачці не наносив, карту огляду та висновок лікаря травматолога про наявність у позивачки тілесних ушкоджень вважає фіктивними, оскільки не зміг би завдати будь-якої шкоди двом найдорожчим людям - дружині та дитині. Вважає, що сім`ю можна зберегти. Судом будо задоволено клопотання відповідача щодо надання строку для примирення із позивачкою, ухвалою від 12.01.2015 року надано двомісячний строк до 12.03.2015р., а після цього ще і додатковий строк для примирення на один місяць до 14.04.2014р. Під час наданого строку відповідач не примирився із позивачкою, пояснив, що за наданий час в Російську Федерацію не їздив, намагався налагодити стосунки з дружиною через інтернет, приїжджав до батьків дружини, задля того, щоб вони відмовили її від розірвання шлюбу, хотів би, щоб дружина приїхала в Україну. Суд досліджує надані докази: оригінал свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження дитини, копія паспорту позивача, копія висновку Лисичанського МВ УМВС від 25.03.2014р., копія довіреності від позивача, заява від відповідача на примирення, заява від позивача від 20.12.2014р.. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 серпня 2012 року, реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, Україна, актовий запис №256. Подружні стосунки з відповідачем припинені у червні 2014 році через сварки та непорозуміння. За клопотанням відповідача по справі судом дві надався строк для примирення, який взагалі становить три місяці. За наданий сторона строк відповідач не приймав ніяких намагань щодо примирення з позивачкою посилаючись на її відсутність в місті, та намаганням зв»язатися з нею по «інтернету», та подає клопотання про надання строк для примирення до шести місяців. Суд вважає, що надавати відповідачу строк для примирення ще на три місяці не має підстав, бо строк три місяця, наданий йому для примирення з позивачкою ніяких результатів не надав, він з позивачкою за цей час не спілкувався, бо позивачка перебуває за межами м. Лисичанська, заперечувала у заяві про надання строку для примирення з відповідачем, тому суд вважає, що відповідач лише свідомо затягує винесення рішення по справі. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, за три місяці, що були надані судом для примирення сторін, нічого не було зроблено задля збереження сімейних стосунків, тому на підставі ст. 112 СК України позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 111, 112 СК України,

Outcome: approved