Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] , в якій зареєстрована колишня співмешканка сина, яка не є членом сім`ї власника, - відповідач по справі, яка з 21.04.2017 року у вказаному будинку не проживає, у зв`язку із чим просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280 - 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач є власником 31/50 частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 21.08.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк І.П., зареєстрованим в реєстрі за № 2614, та довідкою КП «Каховське Бюро технічної інвентаризації» № 358 від 18.06.2020 року на підставі реєстрації Каховським БТІ 22.08.2002 року. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.07.2020 року за вих. № 1323, виданої виконавчим комітетом Таврійської міської ради Херсонської області, в будинку [ADDRESS] (частка [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту від 12.06.2020 року, складеного депутатом Таврійської міської ради Корман М.Й., [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично не проживає з 21.04.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до положень глави 6 ЖК УРСР, особа набуває право користування жилим будинком, квартирою, що належить громадянинові, в силу сімейних відносин з ним або на підставі договору найму, укладеного нею або членом її сім`ї з власником будинку. Згідно абзацу другого пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника житла таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на жиле приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Частиною першою статті 401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. У відповідності до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідач набула право користування будинком [ADDRESS] в силу відносин із сином власника будинку та проживала у ньому до 21.04.2017 року зі згоди власника будинку на підставі сервітуту. Враховуючи, що обставини, які були підставою для встановлення відповідачу житлового сервітуту припинилися, і з власником будинку договору найму житла [PERSON] не укладала, не є членом її сім`ї, її слід визнати такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved