Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачі 15.07.2014 р. звернулись до суду з позовом про: - визнання з 18.10.2007 року права власності на автомобіль марки «ВАЗ 2108» 1993 року випуску, шасі [NUMBER], колір сірий, тип кузова - легковий комбі-В, реєстраційний номер [NUMBER] за [PERSON]; - скасування постанови відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції по виконавчому провадженню №24732118 від 04.06.2012 року про арешт автомобіля марки «ВАЗ 2108» реєстраційний номер [NUMBER] на ім'я [PERSON], як такого, що з 18.10.2007 року належить [PERSON] Зміст позову зводиться до того, що у жовтні 2007 року позивачі фактично придбали у [PERSON] автомобіль марки «ВАЗ 2108» р.н. [NUMBER], який видав їм довіреність, однак письмовий договір не було укладено. Оскільки на даний час автомобіль затримали на посту ДАІ із-за наявності постанови державної виконавчої служби, то вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав, як власників автомобіля. У судовому засіданні позивачі вимоги позовної заяви підтримали та пояснили, що фактично купили у [PERSON] автомобіль за 3000 доларів США, однак за браком коштів на реєстрацію угоди, офіційно купівлю-продаж автомобіля не оформлювали, а тому рахують, що за рішенням суду можуть бути визнані власниками спірного автомобіля. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та підтвердив продаж позивачам автомобіля, однак письмовий договір між ними не укладався, ним була видана лише нотаріальна довіреність з правом розпорядження автомобілем. Оскільки на даний час у ВДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з нього боргу за договором поруки, то і було накладено арешт на автомобіль позивачів, власником якого він і на даний час рахується. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] є не обґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню. Як свідчить наявна в матеріалах справи ксерокопія довіреності від 18.10.2007 року, виданої строком на десять років, [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] управляти та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Чернігівським МРЕВ 15 квітня 2006 року автомобілем марки «ВАЗ 2108» 1993 року випуску, шасі [NUMBER], колір сірий, тип кузова - легковий комбі-В, реєстраційний номер [NUMBER]. /а.с.7/ З даних ЦНП 7401, станом на 22.07.14 р., власником автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], тобто відповідач у цій справі. /а.с.24/ З листа №1689/03-37 від 20.06.14 р. начальника ВДВС Чернігівського РУЮ Чернігівської області встановлено, що дійсно на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на загальну суму 69236,47 грн, а тому 04.06.12 р. була винесена постанова про залучення працівників ДАІ для затримання автотранспорту боржника. /а.с.5/ Частиною 1 статті 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, діючими в Україні Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7 вересня 1998 року, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів (п.1. Правил), яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цими Правилами, і які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх (п.2. Правил). Таким чином, норми зазначених Правил підлягають обов'язковому застосуванню до правовідносин, пов'язаних з відчуженням транспортних засобів, зокрема їх купівлі-продажу. Так, Пунктами 7, 8 Правил, передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі-власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Відповідно до абз.11. п.8. зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно абз.12. п.8. Правил реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Пунктом 43 Правил передбачено: якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. Згідно з п. 41 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Отже, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набути право власності на транспортний засіб, що є предметом договору купівлі -продажу. Разом з тим, судом встановлено, що власником спірного автомобіля в органах ДАІ зареєстрований [PERSON], і вказаний транспортний засіб, в порушення вимог п.8. Правил, відповідачем з обліку не знімався, а відтак, і не ставився на облік позивачами. Фактична передача транспортного засобу у володіння позивачів на підставі виданої відповідачем довіреності від 18.10.2007 року, що має місце у даній справі, не має наслідком набуття позивачами права власності на спірний автомобіль, оскільки видача довіреності відповідачем не створює для позивачів будь-яких інших прав та обов'язків, крім тих, що виникають з правовідношення представництва відповідно до Глави 17 Розділу ІV Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст.237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачі у встановленому порядку не набули права власності на спірний автомобіль, оскільки сторони у справі не виконали наведених вище вимог, встановлених діючими в Україні Правилами, яких необхідно дотримуватися при відчуженні транспортного засобу. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивачів про сплату ними відповідачу коштів за спірний автомобіль, як підставу для набуття права власності, оскільки дана обставина може свідчити лише про здійснення ними попередньої оплати вартості предмета договору купівлі-продажу і виконання позивачами своїх зобов'язань перед продавцем автомобіля. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не здійснив всі передбачені законом дії, які мають бути вчинені у зв'язку з відчуженням транспортного засобу, і тим самим не виконав свої зобов'язання стосовно передачі у власність позивачів предмета купівлі-продажу у встановленому законом порядку. Дійшовши такого висновку суд звертає увагу позивачів на те, що на протязі всього часу з моменту передачі ними відповідачеві грошових коштів за спірний автомобіль та до моменту арешту автомобіля вони, з метою захисту своїх прав та інтересів, мали можливість звернутися до відповідача з відповідним позовом з вимогами про примусове виконання обов'язку в натурі, повернення коштів, сплачених за автомобіль, та іншими вимогами, які можуть бути заявлені згідно цивільного законодавства, але цього не зробили. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спірний автомобіль позивачам слід відмовити, а також й відмовити у задоволенні позовних вимог про виключення автомобіля з акта опису та зняття накладеного на автомобіль арешту, оскільки ця частина позовних вимог є похідною від вимог про визнання права власності на автомобіль, які за висновком суду задоволенню не підлягають. У ході судового розгляду, вирішуючи питання стосовно можливості прийняття визнання відповідачем позову, суд,

Outcome: dismissed