Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 31.07.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 263. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.07.2004 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого сторони мають малолітню дитину сина, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами не склалися, та фактично припинилися з 2018 року, з цього ж часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним, так як сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення сумісного побуту і господарства. Позивач у судове засідання не зявилася, просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.20). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.19). Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. У звязку з тим, що сторони правом на участь у судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом, встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 31.07.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 263, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.9). Від спільного шлюбу, сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-КИ № 187111 (а.с.10). Позивач стверджує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2018 року, з цього ж часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в ході розгляду справи знайшли підтвердження викладені в позові обставини, що подальше збереження сім'ї стали неможливими, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сплачений нею та документально підтверджений судовий збір в розмірі 704,80 гривень (а.с.1).

Outcome: approved