Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та надання права на завершення приватизації земельних ділянок. \~ \~ \~ \~Мотивує свій позов тим, що 03 листопада 2017 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в селі Печихвости, вулиця Варшавська, 53 Горохівського району Волинської області та право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських та побутових будівель і споруд та земельної ділянки, площею 0,37 га для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність [PERSON], який помер 03 листопада 2017 року, на підставі рішення Печихвостівської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 22 січня 1994 року №14/1, що розташовані в селі Печихвости, по вулиці Варшавській, 53 Горохівського району Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 03 листопада 2017 року, оскільки останній за життя не завершив приватизацію земельних ділянок та не виготовив правовстановлюючі документи на них. \~ \~ \~ \~Позивач,\~[PERSON], в судове засідання не зявилася, однак подала заяву до суду в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримала повністю, просила його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак в своїй заяві до суду позов визнала повністю, не заперечує щодо задоволення позову. Справу просить слухати у її відсутність. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. За змістом ч.ч.3, 4 ст.200\~ЦПК України у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленомустаттею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. \~ \~ \~ \~А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 03 листопада 2017 року. \~ \~ \~ \~Документами про родинні відносини стверджується, що померлий 03 листопада 2017 року [PERSON] є батьком позивача [PERSON]. \~ \~ \~ \~Довідкою Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області №613 від 26 червня 2018 року стверджується, що спадкоємцями за законом та заповітом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] Заповіт покійного не змінений та не скасований. \~ \~ \~ \~З спадкової справи, заведеної 26 січня 2018 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] за №4/2018 вбачається, що після померлого 03 листопада 2017 [PERSON] спадщину прийняли його діти [PERSON] та [PERSON], яким було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Також між ними було укладено договір про поділ спадкового майна, згідно з яким житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Печихвости по вулиці Варшавській, 53 Горохівського району Волинської області переходить на праві приватної власності позивачу [PERSON] Технічною документацією на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Печихвости, по вулиці Варшавській, 53 Горохівського району Волинської області стверджується, що вказаний житловий будинок збудований з дотриманням відповідних будівельних норм. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~Отже, судом встановлено, що позивач після смерті батька [PERSON] прийняла спадщину, а тому суд вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в селі Печихвости по вулиці Варшавській, 53 Горохівського району Волинської області. \~ \~ \~ \~Разом з тим, відповідно до\~ст.1225\~ЦК України\~право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. До\~спадкоємців житлового\~будинку,\~інших будівель\~та споруд\~переходить право\~власності або\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з рішенням Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області №14/1 від 22 січня 1994 року, [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення підсобного господарства площею 0,37 га. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом. Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке мав за життя її батько, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Згідно з роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті батька, набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв'язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved