Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до свого чоловіка - [PERSON] про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дитини і просила визначити місцем проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з матір»ю [PERSON], а також просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], укладений 04.07.1998 р.. В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що 22.07.2015 року відповідач, маючи свої певні політичні погляди, переїхав жити до Росії, а саме до м. Бєлгород, де він за трудовим договором на постійній основі працює майстром на заводі, починаючи з 01.09.2015 року і по цей час включно, винаймає у місті квартиру та повертатися в Україну ні за яких обставин не збирається. Відповідач не заперечує проти того, щоб син залишився проживати із матір»ю. Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву із проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, та просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач також в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву із проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 04.07.1998 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис № 348. Від спільного життя подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного життя між подружжям останнім часом стали виникали конфлікти з приводу того, що подружжя має різні погляди на життя та політичні і воєнні події в Україні. На даний час шлюб існує формально, подружжя не веде спільне господарство та не підтримує шлюбно-сімейні стосунки. Поновлювати ці стосунки позивач не бажає і вважає, що це буде суперечити її інтересам. Крім того, 22.07.2015 року відповідач, маючи свої певні політичні погляди, переїхав жити до Росії, а саме до м. Бєлгород, де він за трудовим договором на постійній основі працює майстром на заводі, починаючи з 01.09.2015 року і по цей час включно, винаймає у місті квартиру та повертатися в Україну ні за яких обставин не збирається. Відповідач не заперечує проти того, щоб син залишився проживати із матір»ю. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач мешкає та працює за межами України, а також не заперечує проти визначення місця проживання сина з матір»ю - [PERSON], то суд вважає, що позовні вимоги в даній частині позову підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб між подружжям слід розірвати. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 197 ч.2, 205, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 110-112,160,161 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved