Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON], у лютому 2016 року звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третьої особи ПрАТ « ШФ «[PERSON]», третьої особи [PERSON] про визнання протиправним і скасування розпорядження про видачу ордеру та визнання недійсним. та скасування ордеру на право зайняття житла, визнання протиправним та скасування розпорядження про видачу свідоцтва та скасування свідоцтва про право власності. Позивачі у позовній заяві просили суд: 1) визнати протиправним і скасувати Розпорядження про видачу Ордеру на жиле приміщення яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] видане на ім'я [PERSON]; 2) визнати недійсним і скасувати Ордер на жиле приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON]; 3) визнати протиправним і скасувати Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 36496 датоване 2011 роком про видачу Свідоцтва від 18 жовтня 2011 року про право власності на [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON]; 4) визнати недійсним і скасувати Свідоцтво від 18 жовтня 2011 р. про право власності на [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON] відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. У мотивування позовних вимог позивачі вказують, що позивач [PERSON] (далі позивач 1) на підставі Наказу № 165к від 04 грудня 2000 року працює у ПАТ «ШФ «[PERSON]». Позивач [PERSON] (далі Позивач 2) на підставі Наказу № 139к від 10.11.2003 року по 05 березня 2005 року працювала у ПАТ «ШФ «[PERSON]». 01.04.2001 року [PERSON], як працівник ПАТ «ШФ «[PERSON]» вселилась в кімнату гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та проживає там по теперішній час. 08.05.2003 року [PERSON], як працівник ПАТ «ШФ ІЮРОНІН» вселилась до кімнати гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де в подальшому, з 17 липня 2008 року, почала мешкати і її малолітня донька [PERSON], та проживають там по теперішній час. Окрім них (Позивачів по справі) у вищезазначеній квартирі ніхто не проживає та починаючи з 01 квітня 2001 року не проживав. Доказами того, що [PERSON], [PERSON] та малолітня [PERSON] проживають за вказаною адресою є:Довідка ВАТ «ШФ «[PERSON]» датована 2008 р., Довідка ВАТ «ШФ «[PERSON]» від 14 січня 2011 р.,Акт КП «ЖЕО - 107» від 28 січня 2015 року, про те, що: «Дійсно, в квартирі [ADDRESS] постійно проживає [PERSON] з 01.04. 2001 року по теперішній час, [PERSON] з 08 травня 2003 року по теперішній час, [PERSON] з 17 липня 2008 року по теперішній час. Факт проживання інших осіб в зазначеній квартирі не встановлено», Акт КП «ЖЕО - 107» від 27.10.2015 року, про те, що: «Дійсно, в квартирі [ADDRESS]постійно проживає [PERSON] з 01.04.2001 року по теперішній час, [PERSON]. з 08 травня 2003 року по теперішній час, [PERSON] з 17 липня 2008 року по теперішній час. Факт проживання інших осіб в зазначеній квартирі не встановлено». Також факт їх проживання в цій квартирі можуть підтвердити їх сусіди по будинку. Протягом всього часу проживання вони сумлінно сплачують грошові кошти, нараховані за комунальні послуги та заборгованості не мають. У спірному житловому приміщенні вони не зареєстровані. В листопаді 2015 року їм стало відомо про те, що 18.10. 2011 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією було видано на ім'я [PERSON] Розпорядження про видачу Ордеру та Ордер на жиле приміщення, Розпорядження № 36496 від 18 жовтня 2011 року про видачу Свідоцтва про право власності та Свідоцтво про право власності [NUMBER] від 18 жовтня 2011 року на [ADDRESS]. Розпорядження Голосіївської РДА в м. Києві № 36496 від 18 жовтня 2011 року було видано на підставі клопотання Правління та профспілкового комітету ВАТ «ШФ «[PERSON]» від 15 березня 2011 року про видачу ордерів на житлові площі в однокімнатних квартирах по [ADDRESS] для працівників підприємства, які зареєстровані та проживають за даною адресою. Розпорядження про видачу Ордеру та Ордер на жиле приміщення, Розпорядження про видачу Свідоцтва про право власності та Свідоцтво про право власності видавалися на вже зайняте Позивачами житло. Жодного акту про не проживання або відсутність Позивачів у спірній квартирі складено не було. За час «фіктивної» приватизації квартири, жодна комісія з ЖЕО або ПАТ «ШФ «[PERSON]» до житла не приходили. Позивачі вважають, що Розпорядження про видачу Ордеру та Ордер на жиле приміщення, Розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної . чіністрації № 36496 від 18 жовтня 2011 року про видачу Свідоцтва від 18 жовтня 2011 року про право власності на [ADDRESS], та Свідоцтва про право власності виданого на ім'я [PERSON] є протиправними та такими, що грубо порушують їх права на житло. На думку позивачів видавши неправомірні Розпорядження і Свідоцтво на право власності, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація порушила ряд гарантованих ст. 9 ЖК України їх прав, а саме: на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорії громадян визначених законом, або в будинках житло-будівельних кооперативів; право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи : держання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 132 ЖК України, інших працівників підприємств, установ, організацій, які засилилися до гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Жодного рішення, пов'язаного з фактом виселення зі спірного житлового приміщення позивачів немає. Вони починаючи з моменту заселення жодного разу не змінювали місце проживання, сумлінно сплачували грошові кошти за комунальні послуги, що підтверджує зацікавленість Позивачів у спірному житлі. Відповідач [PERSON] не мешкала у вищевказаній квартирі та взагалі нею не цікавилась, про що свідчать Акти КП «ЖЕО-107» , в тексті яких зазначено «Факт проживання інших осіб в зазначеній квартирі не встановлено». Відповідно до положень ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідач [PERSON], без поважних причин жодного дня не проживала в вищезазначеній квартирі, тобто може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Незаконно видавши Відповідачу [PERSON] Розпорядження про видачу Ордеру та Ордер на жиле приміщення, Розпорядження про видачу Свідоцтва про право власності та Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] районна в м. Києві державна адміністрація грубо порушила норми, прямо встановлені ст. 58 ЖК України, де зазначено, що ордер може бути видано лише на вільне киле приміщення. Позивачі вказують, що дізналися про порушення свого права 05.11.2015 року, коли отримали інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, з якої було отримано інформацію про видачу на спірне житло Свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, та пояснила, що на запрошення директора з 2000 року вона перейшла працювати з Бердичевської швейної фабрики до ШФ «[PERSON]» начальником виробничо-технічного відділу. Умовою її переходу на роботу було забезпечення її житлом. Вона при прийнятті на роботу була забезпечена кімнатою у [ADDRESS] де проживає з дочкою [PERSON] та неповнолітньою онукою [PERSON]. На квартирний облік в м. Києві вона не становилась, зареєстрована у м. Бердичев. На час приватизації квартир у гуртожитку вона з сім'єю проживала у [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], позов підтримала, пояснила в судовому засіданні, що з 01.04.2001 року позивач [PERSON] з дозволу адміністрації ПрАТ « ШФ «[PERSON]», вселилась до [ADDRESS] яка використовувалась як кімната гуртожитку. Потім до цієї житлової квартири заселилась дочка [PERSON] - [PERSON], а з 2008 року у квартирі стала проживати і її онука [PERSON]. В цій квартирі позивачі проживали з дозволу адміністрації, але не були зареєстровані. У січні 2016 року позивачі дізнались відповідач [PERSON] в той час коли вони проживали в цій квартирі отримала ордер на отримання цієї квартири, та приватизувала її. Такі дії відповідачів вважає незаконними оскільки ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення, як і приватизація не могла бути вчиненою оскільки [PERSON] у цій квартирі не проживала. У будь-якому випадку виданий [PERSON] ордер втратив чинність через 30 днів після його видачі, оскільки остання на підставі цього ордеру в квартиру не заселилась. Здійснену приватизацію квартири вважає фіктивною оскільки комісія до житлового приміщення не приходила, дійсні обставини того, зайняте чи вільне приміщення, не встановлювала. Клопотання про видачу ордерів на квартири не містить номерів квартир, а про фіктивність документів про приватизацію свідчать акти обстеження квартири начеб-то у 2011 році, завірені печаткою ЖЕО-101 - юридичної особи яка була створена значно пізніше 2006 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, пояснила що до гуртожитку у [ADDRESS], у якій проживала її мати. Як працівник підприємства, вона вселилась з усного дозволу ПрАТ « ШФ «[PERSON]». Деякий час вона працювала на ПрАТ « ШФ «[PERSON]». Народивши дитину, продовжувала мешкати в [ADDRESS] вже втрьох, з дитиною та матір'ю. Весь час за квартиру вони оплачували комунальні платежі, у тому числі і через касу підприємства, які в них приймались адміністрацією ПрАТ « ШФ «[PERSON]». [PERSON] з часу її вселення в [ADDRESS] там не проживала. Вважає що приватизація цього житлового приміщення останньою проведена незаконно. Представник відповідача Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання двічі не з'явився. Направив до суду письмові заперечення на позов у яких вказує на те, що [PERSON] надала необхідний пакет документів на приватизацію, внаслідок чого її прохання про приватизацію [ADDRESS] задоволено. Оскільки вона була зареєстрована в цьому житловому приміщенні та перебувала на квартирному обліку. Письмові заперечення відповідача на позов долучені до матеріалів справи на а.с.72-76 т.1. Представник відповідача Відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання двічі не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що вона тривалий час працювала у ПрАТ « ШФ «[PERSON]»(раніше ВАТ КШВ «Желань», як молодий спеціаліст стояла в черзі на отримання житла та займала окрему кв. 1 буд. № 16 у гуртожитку по вул. В. Яна. Вона була зареєстрована у 2006 році в гуртожитку, в подальшому у 2011 році отримала ордер на це житлове приміщення та скористалась правом на його приватизацію. Весь час справно оплачувала комунальні послуги, робила ремонт. Позивачам вона лише тимчасово дозволила проживати в спірній квартирі. Після приватизації квартиру вона продала за договором купівлі-продажу від 29.02.2016 року [PERSON] В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] заперечували проти задоволення позову, посилаючись на незаконність вимог позивачів. які не мають права на спірне житлове приміщення, проживають в ньому незаконно. Надали письмові заперечення на позов, які долучені судом до матеріалів справи(а.с.190-198 т.1, 96-103 т.2). В наданих письмових запереченнях вважає позовну заяву надуманою посилаючись на те що у 2006 році лише [PERSON] була зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] гуртожитку по [ADDRESS] постійно проживала там та сплачувала комунальні послуги. 15.03.2011 року на засіданні профспілкового комітету підприємства було прийняте рішення з клопотанням про видачу ордерів працівникам, які зареєстровані та проживають [ADDRESS] в окремих кімнатах, це рішення приймалось відносно 12 кімнат. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника цього органу та проханням винести рішення з найкращім забезпеченням прав та законних інтересів дитини. Представник третьої особи ПрАТ « ШФ «[PERSON]» в судове засідання двічі не з'явився, направив до суду письмові заперечення на позов у яких просить суд справу розглядати без його участі. Письмові заперечення долучені судом до матеріалів справи (а.с.63-69) Третя особа [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що за договором купівлі-продажу від 29.02.2016 року вона придбала цю квартиру у [PERSON] В цій квартирі вона раніше була, тому необхідності в її огляді в неї не було. Вона була попереджена, що в квартирі проживають тимчасові мешканці, які мають звільнити приміщення до травневих свят. Оскільки ці мешканці, позивачі у справі, придбану нею квартиру не звільнили, вона звернулась до поліції, а також подала окремий позов про їх виселення, провадження по якому призупинено. Представник третьої особи [PERSON]- [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що за договором купівлі-продажу від 29.02.2016 року, [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], але користуватись нею не може, оскільки ця квартира без законних підстав зайнята позивачами, які її не звільняють та перешкоджають [PERSON] як власниці проживати у цій квартирі. Також представником [PERSON]- [PERSON] надані письмові заперечення на позов долучені судом до матеріалів справи а.с.175-179 т.1. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні що з 1999 року вона проживає у [INFO]. Позивачі це її сусіди, які проживають у квартирі [ADDRESS] в цьому ж будинку. Вона неодноразово бувала в їх квартирі, там знаходяться їх меблі, вона робили ремонт в квартирі, зробили. В цій квартирі позивачі [PERSON] стала проживати приблизно з 2000 року, потім в квартирі стала проживати ще її дочка з онукою. Приблизно 5-6 років тому у квартирі прорвала труба опалення вона допомогала позивачам усувати її наслідки. В квартирі мешкали лише п Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні що з 1987 року як працівник швейної фабрики вона заселилась у [ADDRESS], який на той час використовувався як гуртожиток. Сім'ям працівників фабрики, місця у гуртожитку надавались у вигляді окремих кімнат якщо звільнялись кімнати. У гуртожиток по [ADDRESS], можна було заселитись лише з дозволу адміністрації , профспілки та коменданта гуртожитку. Родина позивачів тривалий час проживає у [ADDRESS] Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що [PERSON] отримала ордер на квартиру [ADDRESS] за згодою профкома. Особисто вона у період з 1987 по 2006 рік проживала у гуртожитку у кімнаті на п'ятому поверсі, та бачила у цей період [PERSON] як мешканку гуртожитку. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона проживає у гуртожитку у квартирі [ADDRESS]. До 1999 року у гуртожиток мешканці заселялись на койко місця, в подальшому сімейним мешканцям гуртожитку дозволили заселятись у окремі кімнати. У 2007 році, за згодою профспілки фабрики, їй був виданий ордер на це житлове приміщення, а потім вона приватизувала цю квартиру. У час коли видавались ордери, вона бачила [PERSON] в гуртожитку. Остання була зареєстрована в гуртожитку та проживала в ньому в цей період. Про процес приватизації житлових приміщень у гуртожитку знали працівники фабрики. Позивачі права на житлове приміщення не мали. Вони лише тимчасово попросились пожити у кімнаті [PERSON], та оселившись не звільняють цю квартиру. Свідок [PERSON], голова правління ПрАТ « ШФ «[PERSON]», пояснила в судовому засіданні, що у 2001 році [PERSON] як працівник фабрики була заселена до гуртожитку як молодий спеціаліст. У 2006 році вона була зареєстрована у гуртожитку та стояла на обліку на отримання квартири. У 2011 році адміністрація та профспілковий комітет прийняв рішення звернутись до райадміністрації з питанням надання дозволу на приватизацію кімнат у гуртожитку особам що стояли на квартбліку більше п'яти років. Були складені акти обстеження житлових умов. На 2011 рік згідно складеного акту у гуртожитку проживала [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] членами профспілки підприємства не були, у гуртожитку ніколи не були зареєстровані та не звертались з заявами на отримання житлового приміщення. Вислухавши учасників процесу, заслухавши покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до пункту 2 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 28.05.1999 №813 «Про гуртожитки в жилих будинках» зобов'язано районні у м. Києві державні адміністрації за місцем знаходженням жилих будинків, або квартир в жилих будинках, які використовувались під гуртожитки видати сім'ям та одиноким громадянам, які постійно проживають, прописані та перебувають на квартирному обліку ордери на займані жилі приміщення. Згідно статей 15, 58 Житлового Кодексу Української PCP (в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин) виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP, на території району, міста, району в місті: здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду; здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад; здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях, затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов; приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду; здійснюють облік громадян, які бажають вступити до житлово-будівельного кооперативу, затверджують списки осіб, які вступають до житлово-будівельного кооперативу, і рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу про прийом до членів кооперативу та про надання квартири; видають ордери на жилі приміщення, тощо. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно рішення Київської міської ради від 23.03.2000 №76/797 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва відомчих житлових будинків, зовнішніх інженерних мереж та об'єктів комунального призначення» було прийнято та передано до комунальної власності районної ради житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до Рішенням Київської міської ради від 09.09.2010р. № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві» та Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 30.09.2010р. № 787 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010р. № 7/4819 «Про питанняорганізації управління районами в місті Києві» були ліквідовані районні в місті Києві ради та створені районні в м. Києві державні адміністрації. Пунктом 1 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» затверджено переліки підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, в тому числі і будинок [ADDRESS]. В подальшому, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» надано право районним в місті Києві державним адміністраціям на видачу ордерів на заселення жилої площі. Голосіївська районна в місті Києві держана адміністрація будучи наділеною правом на видачу ордерів на жилі приміщення, прийняла спірне розпорядження від 06.07.2011 № 503, яким, в частині, що стосується даної справи, видано ордер - на однокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS], житловою площею 16,2 кв. м, а саме: [PERSON], яка згідно наданих відомостей одна була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] житловою площею 16,2 кв. м по [ADDRESS], на квартирному обліку перебувала з 19.04.2011 на загальних підставах (зі зняттям з квартирного обліку). Нормативно - правовими документами, які регулюють порядок проведення процедури приватизації є Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», Наказ Міністерства з питань житлово - комунального господарства від 16.12.2009 року №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян». Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд та приміщень державного житлового фонду на користь громадян України. На момент проведення спірної процедури приватизації діяло Положення про порядок передачі квартир (будинків, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства від 16.09.2009 року №396 (надалі - Положення). Пункт 18 зазначеного Положення передбачало вичерпний перелік необхідних документів для проведення процедури приватизації, а саме: оформлена заява на приватизацію встановленого зразка; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі;документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири, жилих приміщень у гуртожитку. Пунктом 19 Положення встановлено, що довідка про склад сім'ї та займані приміщення (довідка береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які зареєстровані та мешкають з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. [PERSON] був пакет документів для здійснення приватизації, а саме: заява на приватизацію;довідка про склад сім'ї від 23.09.2011 року;копія ордера № 018295 серія Б;довідка, що підтверджує невикористання житлових чеків від 02.09.2011 р. В подальшому [PERSON], на підстав наданих документів було здійснено приватизацію спірного житлового приміщення та отримане Свідоцтво від 18 жовтня 2011 року про право власності на [ADDRESS]. Після здійснення приватизації спірного житлового приміщення [PERSON] за договором купівлі-продажу від 29.02.2016 року квартира була продана [PERSON] (а.с.104 т.2). В судовому засіданні встановлено що на час вчинення дій направлених на приватизацію [ADDRESS] в ній, хоча ї без реєстрації, але з усного дозволу адміністрації проживали позивачі [PERSON], [PERSON] та неповнолітня дочка [PERSON] - [PERSON]. Це в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] які безпосередньо проживали у квартирах по сусідству з позивачами, наявними квитанціями про оплату ними комунальних послуг. За нормами закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» здійснення права на приватизацію мають особи, що мешкають в цьому житловому приміщенні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на момент вчинення нею дій по приватизації житлового приміщення у гуртожитку лише була зареєстрована у [ADDRESS], а фактично в цій квартирі не мешкала. У цій квартирі проживали інші працівники ПрАТ « ШФ «[PERSON]»(раніше ВАТ КШВ «Желань») - позивачі позивачі [PERSON] та [PERSON] Вони були заселені у [ADDRESS] не самовільно, а як працівники фабрики, з усного дозволу адміністрації, оплачували проживання та комунальні послуги у гуртожитку, дбали про це житлове приміщення. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Право на житло є одним з найголовніших невід'ємних прав особи, проголошених ст. 47 Конституції України. Це право означає не лише можливість особи набути житло у власність або користування, а й право особи на проживання в житловому приміщенні. При цьому Конституція проголошує принцип забезпечення державною створення умов, необхідних людині для набуття житла у власність або в користування та неможливості примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 132 ЖК України, інших працівників підприємств, установ, організацій, які засилилися до гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Ніякого судового рішення щодо виселення позивачів з [ADDRESS] що передувало вчиненню дій щодо приватизації цього житлового приміщення не приймалось. Тобто приватизація була вчинена на іншу особу що фактично не проживала в цьому приміщенні. Клопотання профспілкового комітету щодо видачі ордеру [PERSON].(а.с.74 т.2) не містить інформації щодо номеру квартири. Акт комісійного обстеження квартири від 25.09.2006 року який що був підставою для реєстрації [PERSON] у спірному житловому приміщенні(а.с.75 т.2), суд сприймає критично, оскільки завірений печаткою ЖЕО-101 - юридичної особи яка була створена пізніше дати його складання у 2006 року та вказані в ньому обставини не підтверджуються показами допитаних свідків - безпосередніх сусідів позивачів. Довідка про склад сім'ї від 23.09.2011 року надана відповідачем [PERSON] для приватизації(а.с.207 т.2) як і акт обстеження житлових умов від 25.03.2011 року(а.с.209 т.2) не відповідали дійсним обставинам оскільки у [ADDRESS] на момент їх видачі та складання мешкали інші особи, а не [PERSON] Суд не може прийняти доводи про застосування строків позовної давності для спірних правовідносин оскільки позивачі не повідомлялись про здійснення приватизації [PERSON] [ADDRESS], та дізнались про приватизацію та подальшу продаж квартири лише у 2016 році. Суд вважає, що Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 36496 датоване 18.11.2011 року, підлягає не повному, а частковому скасуванню, лише у частині видачі [PERSON] Свідоцтва від 18 жовтня 2011 року про право власності на [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: partial