Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

позивач звернулася із позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 62920 грн. Ухвалою суду від 19 червня 2018 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 07 серпня 2018 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 04 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.11.2003 сторони зареєстрували шлюб, під час якого у них народились двоє дітей. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.08.2013 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.09.2013 з відповідача стягнуто аліменти у її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1210 грн, щомісячно. Внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість станом на 01.08.2018 у розмірі 73810 грн., що підтверджується наданим державним виконавцем розрахунком. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, який умисно ухилявся від сплати аліментів, вона має право згідно з вимогами ч.1 ст.196 СК України на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума пені за період з 01.07.2013 по 01.08.2018 значно перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на сьогоднішній день. Враховуючи, те що диспозиція ч.1 ст.196 СК України передбачає обмеження стягнення неустойки (пені) не більше 100 відсотків від суми такої заборгованості, просить стягнути неустойку в розмірі суми заборгованості 73810, 00 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що працює, проте не має достатніх доходів для утримання обох дітей. Оскільки рішенням суду відповідача зобов'язано сплачувати аліменти, однак останній без поважних причин допустив утворення заборгованості зі сплати аліментів, вважає, що з відповідача слід стягнути пеню, тому просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову частково заперечив. Підтвердив те, що у нього дійсно наявна заборгованість по сплаті аліментів. Пояснив, що немає можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду, проте намагається допомагати дітям, купляє інколи продукти. Однак, на даний час у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не сплачує вчасно аліменти. Просить суд врахувати, що у нього існує заборгованість за кредитними договорами по іпотеці квартири у якій проживає позивач разом з дітьми і всі кошти ідуть саме на погашення даного кредиту. У звязку з цим просить зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.09.2013 з відповідача стягнуто аліменти у користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1210 грн, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.8). На підставі вказаного рішення Личаківський районний суд м. Львова 24.10.2013 видав виконавчий лист № 2/463/1730/13 (а.с.9). Як вбачається з виконавчого листа, виданого позивачу 24.10.2013 у справі №2/463/1730/13 суд вирішив стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі в розмірі 1210 грн, щомісячно, починаючи з 09.07.2013 і до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП №40444401 та надано відповідачу строк для добровільного виконання рішення суду, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.10). Разом з тим, оскільки відповідач добровільно не виконував рішення, державним виконавцем винесено постанову від 13.01.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.11) та постанову від 06.02.2015 про розшук майна боржника (а.с.12). Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість за період з 09.07.2013 по 01.08.2018 на загальну суму 73810,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області при примусовому виконанні виконавчого листа №2/463/1730/13 від 24.10.2013 виданого Личаківським районним судом (а.с.6). При виникненні\~заборгованості з\~вини особи,\~яка зобов'язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~від суми\~несплачених аліментів\~за кожен\~день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч.1 ст.196 СК України. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, а саме постанову [PERSON] Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц, яка зводиться до наступного. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +............(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи вищенаведений правовий висновок Верховного Суду, а також те, що розмір неустойки (пені) перевищує розмір заборгованості відповідача, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, із відповідача в користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за заборгованість по сплаті аліментів. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що постійного місця праці немає, наявна кредитна заборгованість по сплаті іпотеки за квартиру у якій проживає позивач з дітьми, а тому всі кошти він використовує на оплату такого. Позивач також підтвердила, що їй відомо про наявність такого кредитного зобовязання у відповідача. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що у зв'язку з виникненням з вини відповідача заборгованості зі сплати аліментів, з нього на користь позивача слід стягнути неустойку, однак розмір такої з урахуванням матеріального стану платника аліментів, слід зменшити до 50 000 грн. та позовні вимоги в цій частині задовольнити. При цьому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved