Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), Полтавська районна державна нотаріальна контора, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування і про зняття арешту з нерухомого майна та заборони на його відчуження. Просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом за правом представлення після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти арешт і оголошення заборони на відчуження, накладені на все нерухоме майно [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подала до суду заяву, в котрій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, позов не визнав, надав відзив та прохав відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, необґрунтованістю та недоведеністю. Треті особи - Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), Полтавська районна державна нотаріальна контора та [PERSON] до суду не з?явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з?явився з невідомих причин. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, [INFO] помер рідний дядько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 06 вересня 2016 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Постійним місцем проживання померлого було: [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина, яку [PERSON] , як рідна племінниця і спадкоємиця померлого за законом за правом представлення, прийняла в установленому законом порядку, подавши 23 лютого 2017 року Полтавській районній державній нотаріальній конторі заяву про прийняття його спадщини. За заявою позивача була заведена спадкова справа №78/2017 після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи, номер витягу: 46864751, виданим 23.02.2017 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою. Інші особи із заявами про прийняття спадщини [PERSON] або відмову від його спадщини до нотаріальної контори не зверталися. На час смерті [PERSON] позивач постійно проживала і була зареєстрована разом із ним в житловому будинку по [ADDRESS] . У цьому житловому будинку позивач проживає і зареєстрована з 15 грудня 2012 року по теперішній час, що підтверджується довідкою від 24 лютого 2020 р. №92, виданою Сем`янівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Факт родинних відносин позивача з померлим [PERSON] , а саме, те що [PERSON] є його рідною племінницею і дочкою його рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] , підтверджується наступними письмовими доказами: свідоцтвом (повторним) про народження [PERSON] , яким підтверджується, що її батьком є [PERSON] , серія [NUMBER] , виданим 08 жовтня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, номер витягу: 00019122944 від 29.11.2017 року, виданим Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яким підтверджується, що в зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище позивача було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] »; свідоцтвом про смерть батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] , серія [NUMBER] , виданим 06 лютого 2006 року Тахтаулівською сільською радою Полтавського району Полтавської області; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батька позивача [PERSON] , номер витягу: 00019158682 від 05.12.2017 року, виданим Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дядька позивача [PERSON] , номер витягу: 00019158800 від 05 грудня 2017 року, виданим Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області; рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 липня 2008 року в цивільній справі №2-237/2008, яке набрало законної сили. До складу спадкового майна померлого [PERSON] входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та в цілому складається з: житловий будинок (А-1, а, а1) загальною площею 51,6 кв.м, житловою площею 30,5 кв.м; сарай (Б); літня кухня (Б1); сарай (БЗ); погріб вхідний (б); убиральня (В); колодязь питний (№1); ворота з хвірткою (№4); огорожа (№5); вигріб (№6), що належить йому на праві приватної спільної часткової власності згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 липня 2008 року в цивільній справі №2-237/2008. Будь-яке інше спадкове майно у померлого [PERSON] відсутнє. Крім спадкодавця [PERSON] , право приватної спільної часткової власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28.07.2008 року, ще за трьома особами: за позивачем [PERSON] - 1/6 частка, та за третіми особами [PERSON] - 1/12 частка і [PERSON] - 1/4 частка, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,11 га, яка надана у користування його власникам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується довідкою від 24 лютого 2020 р. №92, виданою Сем`янівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 листопада 2017 року №02-31/1914 державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на належну йому 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю державної реєстрації його права власності на це нерухоме майно. Державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Також державний нотаріус Замулко Л.В. повідомила позивачу про те, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що мається заборона на відчудження всього нерухомого майна [PERSON] та накладено арешт в зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого не має змоги. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 26 лютого 2021 року представник позивача звернулася до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби з приводу вирішення питання про зняття арешту з нерухомого майна померлого [PERSON] . У відповідь були отримані листи начальника відділу від 27 вересня 2018 р. №16196 з доданими до нього даними спецрозділу АСВП на трьох аркушах та лист від 12 березня 2021 р. №6542, в яких повідомляється, що згідно даних спецрозділу АСВП на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження стосовно стягнення з [PERSON] , а саме: №44379670 з примусового виконання виконавчого листа №545/638/13, виданого 10.06.2013 року Полтавським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості в сумі 46545,26 грн. Виконавче провадження закінчено 06 березня 2015 року по п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція). В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 17 лютого 2015 р. було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника №44379766 з примусового виконання виконавчого листа №545/638/13, виданого 10 червня 2013 року Полтавським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» судового збору в сумі 465,45 грн. Виконавче провадження закінчено 05 березня 2015 року по п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція). №46025119 з примусового виконання виконавчого листа №2/545/1476/14, виданого 01 грудня 2014 року Полтавським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судових витрат у розмірі 243,60 грн. Виконавче провадження закінчено 18 вересня 2015 року по п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція). В матеріалах справи відсутні будь які підтверджуючі дані про наявні відкриті виконавчі провадження відносно як позивача, так і померлого дядька [PERSON] . Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved