Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24.06.2015 у справі №464/3774/15-ц задоволено її позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07.05.2015 до досягнення дітьми повноліття. Однак, станом на 29.01.2021 виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 74 408,50 грн. Відповідно до положень ст. 196 Сімейного кодексу України позивач має право на стягнення неустойки (пені). У підтвердження вимог покликається на копію розрахунку заборгованості державним виконавцем, інші документи. У судовому засідання представник позивача [PERSON] , діючи згідно ордеру на надання правової допомоги, позов підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин неявки не повідомив. Крім того, не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. За згодою представника позивача відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24.06.2015 з відповідача стягнуто аліменти у користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07.05.2015 до досягнення дітьми повноліття.(а.с.8). На підставі вказаного рішення Сихівський районний суд м. Львова 07.07.2015 видав виконавчий лист 464/3774/15. При примусовому виконанні виконавчого листа відкрите виконавче провадження ВП №48294704. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов`язань станом на 29.01.2021 утворилась заборгованість на загальну суму 74408,50 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком державного виконавця Сихівського відділу ДВС м.Львів (а.с.9-12). При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч.1 ст.196 СК України. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З розрахунку пені за прострочення сплати аліментів вбачається, що розмір пені за період з 01.06.2015 по 27.08.2021 складає: 887043,17 грн. При цьому, судом враховано, що розмір заборгованості визначений державним виконавцем у розрахунку і такий не спростований відповідачем. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволенню. Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що позивач просить стягнути на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 74408,50 гривень, тобто в межах суми заборгованості по аліментам в розмірі 74408,50 гривень, що повністю узгоджується з вимогами ст.196 СК України, а тому пеня підлягає стягненню у межах заявлених позовних вимог. Задовольняючи позов, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень. На підставі ст.196 СК України,

Outcome: approved