Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб у якому вона перебуває з відповідачем. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 квітня 2004 року між нею та відповідачем Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 144, під час якого в них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату почуттів один до одного. З 2010 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та перестали спілкуватися. В 2010 році відповідач залишив Україну та поїхав на заробітки у Італію де наразі мешкає. Матеріальної допомоги на утримання дитини, яка залишилася проживати із нею, відповідач не надає. Доньку допомагає утримувати мати відповідача. Наразі вона має намір створити нову сім'ю, та формальне перебування у шлюбі з відповідачем перешкоджає їй у цьому. Спору про поділ майна вони з відповідачем не мають, та після розірвання шлюбу донька й надалі залишатиметься проживати із нею. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи, позовні вимоги просила задовольнити, а шлюб розірвати, не заперечувала проти заочного розгляду й вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, через його матір, в т.ч. й у телефонному режимі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03 квітня 2004 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 144. Під час шлюбу в сторін народилася спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги, різні погляди на сімейне життя. Сторони не проживають разом з 2010 року, не ведуть сумісного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Дитина проживає разом із позивачкою, та з цього питання спору між сторонами немає. Спору про поділ майна що є їхньою спільною сумісною власністю сторони не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved