overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 червня 2014 року надала розписку про завдаток на покупку квартири з відповідача в сумі 500 дол. США за адресою вул. Червоноармійська, 42/18. Відповідач зобов'язалася до 15 липня 2014 року зобов'язувалася оформити документи на продаж квартири. Вказані зобов'язання відповідачем виконані не були. Позивач позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечувала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Частиною першою статті 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з Розпискою від 10 червня 2014 року [PERSON] надала завдаток в сумі 500 дол. США за квартиру [ADDRESS] вартістю 35 тис. дол. [PERSON]. [PERSON] отримала завдаток в сумі 500 дол. та зобов'язалася передати вказану квартиру до 15 липня 2014 року. В разі виникнення проблем відповідач зобов'язувалася передати завдаток в сумі 500 дол. (а.с.7). Судом встановлено, що відповідач умови вищезазначеного договору не виконав у встановлений строк, а також не повернула позивачу вказані кошти. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення 500 дол. США, а тому задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що зо лютого 2014 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позивач передала їй у борг 4700 грн., а відповідач зобовязалась повернути їх до 01 квітня 2015 р. Гроші відповідачу були нею передані у повному обсязі, що підтверджується розпискою від 13 лютого 2014 року. Проте, в порушення умов договору відповідач жодного платежу не здійснила. На вимоги позивача повернути борг, відповідач посилається на відсутність коштів та уникає зустрічі. Представник позивача позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, судом повідомлявся належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Частиною першою статті 571 ЦК України якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з Розпискою від 13 лютого 2014 року [PERSON] надала в борг [PERSON] 4700 грн до 01 квітня 2015 року (а.с.7). Судом встановлено, що відповідач умови вищезазначеного договору не виконав у встановлений строк, а також не повернула позивачу вказані кошти. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача зазначеної заборгованості, а тому задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником приватного житлового будинку в [ADDRESS] . В будинку за вказаною адресою зареєстроване місце проживання відповідача, який в будинку не проживає тривалий час, його місцезнаходження невідоме. Прохає визнати відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням належного їй будинку. Позивач в судове засідання не з`явилася, відповідно до заяви, прохала розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду письмову заяву, відповідно якої прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , що підтверджується копіями: договору купівлі-продажу житлового будинку, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5-6). Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але за місцем реєстрації не проживає більше року, що підтверджується довідкою селищної ради, відповідно якої не зазначено про проживання відповідача за місцем реєстрації( а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідач позов визнав, не користується і не проживає у будинку за місцем реєстрації по [ADDRESS] , то суд вважає за необхідне визнати його таким, який втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні пояснив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03.04.2019 року Чернівецьким міським віддлом ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області, актовий запис № 369. Від даного шлюбу дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини, шлюб носить формальний характер i збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому просить розірвати шлюб. Категорично не згоден із примиренням. Відповідач заперечила проти розірвання шлюбу та просила надати можливість зберегти шлюб. Ухвалою від 06.02.2020 року в наданні строку для примирення було відмовлено. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав Судом встановлено, що позивач перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03.04.2019 року Чернівецьким міським віддлом ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області, актовий запис № 369. Від даного шлюбу дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини, шлюб носить формальний характер i збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. В наданні строку для примирення було відмовлено. Вiдповiдно до\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що збереження шлюбу між сторонами суперечить iнтересам позивача, існуючий шлюб носить формальний характер, відновлення сім`ї неможливе, примирення неможливе, тому даний шлюб підлягає розірванню. Питання про зміну прізвища та судові витрати не ставилось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.09.2000 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], від якого мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 12.03.2014 року по справі № 666/530/14-ц (яке набрало законної сили 23.03.2014 року) розірваний шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] За час шлюбу подружжям була придбана трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 04.05.2005 року, яка оформлена на відповідача [PERSON] На даний час вона продовжує проживати в зазначеній квартирі разом з дитиною. Просить поділити майно набуте за час шлюбу з [PERSON], виділивши їй та відповідачу у власність по 1/2 частини із спільного майна, а саме, квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги по мотивам і підставам, викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною другою зазначеної статті визнається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що шлюб сторонами було зареєстровано 09.09.2000 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, актовий запис №577. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 12.03.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно договору купівлі-продажу від 04.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2120, [PERSON] продала [PERSON] належну їй трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 04.05.2005 року, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], згідно з Договором купівлі-продажу від 04.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.09.2000 року по 23.03.2014 року, за час шлюбу подружжям було надбано вищезазначене майно, а саме: квартира [ADDRESS], яка є їх спільною сумісною власністю та частки кожного з подружжя є рівними, в зв'язку з чим суд вважає, визнати право власності на вказану квартиру по 1/2 частини за кожним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в [INFO] померла її мати, пропустила строк для прийняття спадщини так як фактично проживала з померлою, вважала що автоматично прийняла спадщину. На праві приватної власності померлій належала однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Просить встановити двомісячний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Виходячи з наведеного та зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. З свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її матір'ю записано [PERSON]. Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], власником з ідеальной часткой 1/1 відповідно до договору купівлі-продажу за №1063 від 31.01.2002 року є [PERSON] З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2002 року вбачається, що спадкоємцем після померлого [PERSON] є його мати [PERSON] Спадкове майно складається з однокімнатна квартира [ADDRESS]. На підставі наведеного, суд вважає можливим визначити додатковий строк позивачу на прийняття спадщини строком два місяці, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в грудні 2012 року померла її мати, пропустила строк для прийняття спадщини так як її чоловік став лежачим інвалідом, який потребував постійного стороннього догляду, фізично не могла займатися прийняттям спадщини. Її мати залишила заповіт, посвідчений Другою Херсонською державною нотаріальною конторою 27.06.1998 року, згідно якого все належне їй майно заповідача позивачу. Просить встановити трьохмісячний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити, визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Третя особа - Приватний нотаріус [PERSON] до суду не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про смерть від 04.02.2013 року виданий у відділі керування по обліку населення в Ашкелоні, [PERSON] померла [INFO]. З свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її матір'ю записано [PERSON]. Відповідно до копії заповіту від 27.06.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Скрипка Ю.М., [PERSON] заповідає належне їй рухоме та нерухоме майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося [PERSON]. Відповідно до свідоцтва №12258 від 24.02.1994 року про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2000 року вбачається, що спадкоємцем після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] Спадкове майно складається з ? частини однокімнатної квартири [ADDRESS] З медичних довідок виданих [PERSON] вбачається, що пацієнтка в період з 01.01.2013 року по 31.07.2014 року не могла виїхати закордон через стан здоров'я. Таким чином встановлено, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], в зв'язку з тим, що заявник через тяжкий стан свого здоров'я потребувала постійного лікування, заявник не мала можливості в строк прийняти спадщину, в зв'язку з чим пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. На підставі наведеного, суд вважає можливим визначити додатковий строк позивачу на прийняття спадщини строком два місяці, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В належній позивачу квартирі зареєстрованим відповідач, який був попереднім власником квартири. Відповідач за місцем реєстрації не проживає. Реєстрація відповідача порушує права позивача та призводить до збільшення платежів за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не прибула, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2017 року є власником квартири №60 по Миколаївському шосе, буд. 11 у м. Херсоні. У зазначеній квартирі крім позивача, зареєстрований [PERSON], що підтверджено відомостями відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі порушує права останнього щодо користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~ Крім того, суд бере до уваги і позицію відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно\~\~положень ч.4\~ст.206 ЦПК України\~є підставою для\~\~ухвалення рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири №[ADDRESS]. В належній позивачу квартирі залишився зареєстрованим попередній власник [PERSON] Відповідач за місцем реєстрації не проживає. Реєстрація відповідача чинить позивачу, як власнику, перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2017 року є власником квартири №[ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], що підтверджено довідкою від 06.07.2017 року виданою Виконавчим комітетом Херсонської міської ради. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона є наймачем кімнат 439-441 в гуртожитку №2 в м.Херсоні по вул.І.Куліка,133-а. У вказаних кімнатах значиться зареєстрованою відповідач по справі - її племінниця, якій вона була опікуном з 2003 року по 2010 рік, яка вже більше ніж 5 років і до сьогоднішнього дня за вказаною адресою вона не проживає, оскільки виїхала на інше місце проживання, куди їй не відомо. У добровільному порядку відповідач не знялася з реєстраційного обліку та не приймає участі в утриманні кімнат. Позивач сплачує всі комунальні послуги за зареєстрованих осіб, у звязку з чим, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням у вказаних кімнатах. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах зазначених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання, належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, не зявилася причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши представлені докази, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, із наступних обставин: Відповідно до ст.405 ЦК України, право користування жилим приміщенням зберігається за тимчасово відсутнім членом сімї на протязі 1 року. Згідно до ст.107 ЖК України наймач житлового приміщення вправі за згодою членів сім»ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім»ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле примішення в тому ж населеному пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім»я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім»ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до договору найму житлового приміщення у гуртожитку від 03.01.2002 року та ордеру на жилу площу в гуртожитку №439-441 від 20.12.2009 року позивачка є наймачем кімнат 439-441 в гуртожитку №2 в м.Херсоні по вул.І.Куліка,133-а. Згідно до акту від 11.11.2015 року виданого КП «Дніпровський» [PERSON] зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою з 2010 року, про що свідчать сусіди, які постійно мешкають в цьому гуртожитку. Згідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] племінниця позивачки не мешкає разом з нею. ЇЇ вже близько 5 років ніхто не бачив і ніхто не знає де вона на теперішній час знаходиться. Суд вважає у судовому засіданні встановленим, що відповідач не проживає у кімнатах 439-441 в гуртожитку №2 в м.Херсоні по вул.І.Куліка,133-а більше одного року без поважної причини, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved