Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Центрального ВДВС м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, про зняття арешту. Свої вимоги мотивувала тим, що їй стало відомо, що згідно постанови державного виконавця від 16.07.2004 року на її майно накладений арешт. За її зверненням державна виконавча служба повідомила, що щодо неї на виконанні виконавчих проваджень не перебувало. Постановою державного виконавця арешт накладений на майно [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , однак у постанові вказане майно, що належить їй, ідентифікаційний номер якої [NUMBER] . За викладених обставин просить зняти арешт з майна належного їй, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2004 серії АА 666501 ( номер запису обтяження 4048598 від 23.07.2004). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області надало свій відзив на позов, вказуючи, що [PERSON] , ідентифікаційний номер якої [NUMBER] , заборгованість з податкового боргу відсутня, не має недоїмки зі сплати Єдиного соціального внеску, іншої заборгованості з платежів та просило залучити їх як правонаступників Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницької області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2020 до участі в справі залучене Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області як правонаступник Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2020 до участі в справі як співвідповідачі залучені [PERSON] та Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, виключивши останнє зі складу третіх осіб. Правом подання відзиву [PERSON] не скористалася. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області подана заява про розгляд справи в їх відсутність та відповідно вказували на свої пояснення, надані як третя особа. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області подана заява про розгляд справи в їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо захисту права власності. Судом установлено, що позивач по справі [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1997, виданим виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення від 30.01.1997 за №20. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2013, номер запису 4048753 (а.с.9-12). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №160572555 від 22.03.2019 слідує, що на нерухоме майно належне [PERSON] накладений арешт згідно постанови ВДВС міського управління юстиції м.Вінниці серії АА 666501 від 16.07.2004, запис внесений 23.07.2004, номер запису 4048598 ( відомості про реєстрацію до 01.01.2013 в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 77668, 23.07.2004). Згідно з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2004 державним виконавцем ВДВС Вінницького міського управління юстиції при примусовому виконанні наказу Господарського суду Вінницької області №8/42 від 07.04.2004 про стягнення з [PERSON] боргу на користь державного бюджету в розмірі 15917,16 грн накладено арешт на все майно [PERSON] , код [NUMBER] , а саме на 1/300 частину будинку по [ADDRESS] . Як слідує з повідомлення Центрального ВДВС м.Вінниці від 25.03.2019 за №27272/15.26-25/22 станом на 25.03.2019 на виконанні виконавчих проваджень щодо [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , у відділ не перебувало. [PERSON] звернулася до Господарського суду Вінницької області зі скаргою на дії державного виконавця. Ухвалою від 12.04.2020 по справі №8/42-04 суд закрив провадження в справі, зважаючи, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Разом з тим, Господарським судом Вінницької області встановлено, що 22.12.2003 було порушено провадження в справі №8/42-04 за позовом Державної податкової інспекції у м. Вінниці до суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] , [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , про стягнення 15 759,50 грн. 16.03.2004 по справі №8/42-04 прийнято рішення, відповідно до якого позов задоволено, стягнуто до державного бюджету податковий борг в сумі 15759,04 грн та на виконання якого 07.04.2004 видано наказ. Розглядаючи скаргу судом також встановлено, що боржник у виконавчому проваджені відкритому на виконання наказу №8/42-04 від 07.04.2004 [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , та [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , при повному співпадінні прізвищ, імені по батькові, є різними особами, що вбачається із їх ідентифікаційних кодів та юридичного статусу, позаяк [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , є фізично особою - підприємцем. Вказані обставини в силі положень ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Отже, як установлено судом, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , не була стороною в справі №8/42-04 і відповідно не є боржником у виконавчому провадженні відкритому на виконання наказу №8/42-04 від 07.04.2004 в рамках якого накладено арешт на майно, належне позивачу. В позивача наявні перешкоди у використанні та розпорядженні своє власністю, у зв`язку з накладенням арешту на майно, при цьому обставин за яких слід накласти арешт на квартиру не існувало та не існує. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з частиною першою та другою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав перебування майна позивача під арештом, оскільки такий арешт порушує права позивача щодо розпорядження своєю власністю, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved