Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що на праві приватної власності їй належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі зареєстрований у спірній квартирі, але фактично не проживає в ній з 2014 року, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні житла, особистих речей в квартирі не має. Позивач не чинить відповідачу перешкод в користуванні житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача в наданій суду телефонограмі просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності її довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, просила їх задовольнити, згодна на проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору довічного утримання від 27.10.2000, серії АВН №436012 належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією /а.с. 8, 12/. Як вбачається з довідки від 12.01.2021 №05, відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою /а.с. 9/. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту, складеного за місцем реєстрації відповідача, від 15.01.2021 відповідач зареєстрований у спірній квартирі, але фактично з травня 2014 року за вказаною адресою не проживає /а.с. 10/. З зазначеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідач [PERSON] був зареєстрований як член сім`ї власника житла, він відсутній та не проживає у спірному будинку з травня 2014 року без поважних причин, будь-які домовленості між відповідачем [PERSON] і власником житла відсутні, сторони не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, а тому, убачає правові підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved