Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача в якому просить встановити факт належності матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документу, зокрема, державного акта на право приватної власності на землю площею 3,8542 га серії IV-ВЛ №030151, виданого 03 жовтня 2003 року Горохівською районною державною адміністрацією, встановити факт родинних відносин, зокрема, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги право власності на земельну ділянку згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030151 від 03 жовтня 2003 року. Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] . Позивач є її спадкоємицею за законом першої черги, прийняла спадщину, однак оформити її в нотаріальному порядку не може, так як є розбіжності між прізвищем спадкодавця ( [PERSON] ) та прізвищем останньої в державному акті та свідоцтві про народження ( [PERSON] ). Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Представник позивача, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача, Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області, в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. \~ \~ \~ \~А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Свідоцтвом про шлюб стверджується, що [PERSON] 25 лютого 1952 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з свідоцтва про народження позивач [PERSON] народилася [INFO] . Разом з тим, в даному свідоцтві прізвище її матері зазначене як « [PERSON] ». Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 жовтня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Довідкою Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 29 серпня 2017 року №190/1.11/2-17 стверджується, що згідно з записом в погосподарській книзі №2 значиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON] , 1953 року народження. Разом із [PERSON] , проживала її мати [PERSON] , 1926 року народження, яка померла [INFO] . На день смерті [PERSON] в шлюбі не перебувала, її чоловік [PERSON] , 1914 року народження, помер [INFO] . Заповіт [PERSON] в Пірванченській сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцями за законом є дочки [PERSON] , 1953 року народження та [PERSON] , 1955 року народження. Спадкоємець [PERSON] вступила у фактичне володіння майном до шести місяців після смерті [PERSON] . Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030151 [PERSON] належала земельна ділянка відповідних розмірів. З спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] після її смерті прийняла спадщину, є її спадкоємцем за законом першої черги. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після померлої [PERSON] прийняла спадщину. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту належності правовстановлюючого документу та факту родинних відносин, а також визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом першої черги в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved