Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту з майна, в якому просить зняти арешт з всього нерухомого майна, яке належить [PERSON] та скасувати заборону відчуження майна. Свої вимоги обґрунтувала тим, що постановою державного виконавця ВДВС Знамянського міськрайонного управління юстиції від 10.04.2013 відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №1170/2а-768/11, який видано 12.07.2011 Кіровоградським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача заборгованості на користь Знамянської ОДПІ в сумі 213490,15 грн. З метою забезпечення виконання даного рішення суду, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.04.2013 року, державний виконавець наклав арешт на все нерухоме майно [PERSON] та заборонив його відчуження. Постановою державного виконавця від 27.06.2013, вищезазначений виконавчий лист повернуто в орган, що його видав в звязку з відсутністю у боржника майна, яке підлягає опису та арешту, а також в постанові вирішено про припинення чинності арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Згідно довідки Знамянського відділення Олександрійської ОДПІ [PERSON] не має заборгованості з податків і зборів. З 2013 року виконавчий документ жодного разу не предявлявся до примусового виконання, що також свідчить про відсутність у позивача заборгованості на користь податкової інспекції. Таким чином, виконавчих документів стосовно [PERSON] на примусовому виконанні у відділі ДВС не перебуває. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала. Просить суд справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без участі представника, вирішення питання залишив на розсуд суду. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що Постановою державного виконавця від 10.04.2013 відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №1170/2а-768/11, який виданий 12.07.2011 Кіровоградським окружним адміністративним судом про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Знамянської ОДПІ в сумі 213490,15 грн. З метою забезпечення виконання даного рішення суду, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.04.2013, державний виконавець наклав арешт на все нерухоме майно [PERSON] та заборонив його відчуження. Постановою державного виконавця від 27.06.2013 виконавчий лист № 1170/2а-768/11 повернутий до органу, який його видав на підставі п.2 ст. 47, ч.2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провдження» цією ж постановою припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення. Також вказано, що виконавчий лист може бути повторно предявлений до виконання в строк до 27.06.2014. Відповідно до довідки Знамянського відділення Олександрійської ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 23.08.2018 [PERSON] не має заборгованості з податків і зборів станом на 23.08.2018. Згідно зі статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція якого діяла на час накладення арешту) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція якого діяла на час накладення арешту) виконавчі листи та інші судові документи могли бути предявлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві в разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Частина пята цієї ж статті передбачала, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Стаття 48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачала, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред'явив виконавчий документ до виконання. Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним зі способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що виконавчий документ повернутий до органу, що його видав по причині відсутності у боржника майна, припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, стягувачем повторно не звернений виконавчий документ до виконання протягом встановленого строку, що виключає можливість його виконання, крім того, стгувач надав довідку про відсутність заборгованості у позивача із сплати податків та зборів, тому подальший арешт нерухомого майна позивача порушує її право власності та підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved