Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення коштів з відповідача посилаючись на те, що 19 січня 2014 року за усною домовленістю між сторонами, позивач передала відповідачу кошти у розмірі 5 000 грн. для виготовлення технічної документації на земельну ділянку відповідача, пов'язаної зі зміною меж. Позивач зверталась в судовому порядку щодо зміни меж її земельної ділянки, що б могло призвести і до зміни меж земельної ділянки відповідача, проте рішеннями судів у задоволенні її позовів відмовлено. Оскільки відповідачем не використані дані кошти для виготовлення технічної документації, просила стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 5 000 грн., індекс інфляції за період з січня 2014 року по вересень 2015 року у розмірі 334 грн. 54 коп., 200 грн. витрат на правову допомогу та 487 грн. 20 коп. сплаченого судового збору. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона зверталась до відповідача щодо повернення коштів, проте відповідач відмовив їй. Просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що на даний час судовий спір не вирішений, конфігурація земельної ділянки позивача не змінилась, а якщо зміниться, то відповідачу необхідно буде замовляти нову технічну документацію на земельну ділянку. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 січня 2014 року між сторонами укладений договір, за умов якого позивач передала відповідачу кошти в розмірі 5 000 грн. на випадок витрат відповідача пов'язаних із замовленням та оплатою нової технічної документації із землеустрою на земельну ділянку в зв'язку з перенесенням огорожі на підставі плану геодезичної зйомки,виконаної ДНВП «Полтавагеодезцентр» у грудні 2013 року. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 липня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, про винесення меж в натурі за державними актами та виділення її у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили. Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, його довіритель - відповідач по справі не звертався до компетентних органів з приводу замовлення нової технічної документації на належну йому земельну ділянку, а також суду не надано доказів взагалі необхідності замовлення нових таких документів. Є неприйнятними заперечення представника відповідача щодо не вирішення спору між сторонами з посиланнями на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 жовтня 2015 року, якою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, про винесення меж в натурі за державними актами та виділення її, оскільки передача коштів пов'язана з настанням конкретної події, а саме - виготовлення нової технічної документації на земельну ділянку відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того, зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин, у судовому засіданні не надано суду доказів, що відповідачем використані кошти у розмірі 5 000 грн. відповідно до цілі їх отримання, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції за період з 01 січня 2014 року по 01 вересня 2015 року, то як вбачається з розписки, строк виконання зобов'язання не зазначений, то відповідно до ч.2 ст. 1049 ЦК України, то кошти повинні бути повернені протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлене договором. Доказів, що позивач починаючи з січня 2014 року зверталась до відповідача з вимогою повернення коштів суду не надано, а тому нарахування індексу інфляції протягом зазначеного періоду є безпідставним та не підлягає задоволенню. Крім коштів у розмірі 5 000 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 200 грн. витратна правову допомогу та 487 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: partial