Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Білгород-Дністровський міськрайонний ВДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту, а саме просить суд: визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]; зняти арешт та заборону на відчуження з квартири [ADDRESS], накладені: - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 46798825, виданий 16.03.2015, видавник: ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області, ст. д/в [PERSON], підстава внесення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 20170820 від 20.03.2015; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 51895296, виданий 11.08.2016, видавник: головний державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській областіЧеркеська [PERSON], підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 31591894 від 27.09.2016р; стягнути з [PERSON] ([ADDRESS], 67701, РНОКПП: [NUMBER]) на користь [PERSON] ([INFO], РНОКПП: [NUMBER], [ADDRESS]) понесені судові витрати в сумі, на дату ухвалення рішення. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивача підтримує, просить задовольнити, розгляд справи здійснити у відсутності позивача. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2004 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 120405, виданим Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції 13.01.2004 р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якої, зокрема увійшла, квартира [ADDRESS] а, у м. Білгород-Дністровському та інше рухоме майно. [PERSON] на підставі Заповіту від 09.07.2002р., зареєстрованого у реєстрі за № 3887 та посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу є спадкоємцем усього майна померлого, де б воно не було і з чого б воно не складалось. У визначеному законом порядку, позивач звернулась до Першої Горлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та оформлення належним чином права на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] 12.07.2004р. позивачем було частково оформлено право на спадщину, а саме отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль марки Фольцфаген Транспортер. Отже, позивач у відповідності до ст. 1269 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Оскільки строків для переоформлення документів на імя спадкоємців законодавством України не передбачено а спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, позивачем до теперішнього часу не отримано свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що належало спадкодавцю, а саме на квартиру [ADDRESS] а, у м. Білгород-Дністровському Одеської області. Спадкова справа була відкрита на території м. Горлівка, де відбувається антитерористична операція і органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (зона АТО), а тому позивач не мала можливості оформити своє право на спадщину на вказану квартиру. Крім того, 14.02.2017 р., при вчиненні відповідної нотаріальної дії нотаріусом було виявлено наявність внесеного до ЄДРЗВОНМ обтяження а саме накладеного арешту на все майно [PERSON] Тому нотаріусом було рекомендовано звернувся до суду з питанням зняття арешту з майна та видано позивачу копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У звязку з цим, 15.03.2017р. позивач змушена була звернутись до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із позовною заявою про зняття арешту з усього майна боржника ([PERSON]В.) на підставі якої станом на теперішній час у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області відкрито провадження по цивільній справі № 495/1793/17. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна: - власником квартири [ADDRESS] а у м. Білгород-Дністровський, Одеська область значиться [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонно суду Одеської області №495/8030/16-ц від 07.12.2016 року; - постановами ВДВС Б-Дністровського МРУЮ Одеської області ВП № 46798825 від 16.03.2015 та Білгород-Дністровського міськрайонного Відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області (який є правонаступником ВДВС Б-Дністровського МРУЮ Одеської області) ВП № 51895296 від 11.08.2016р. було накладено арешт на все нерухоме майно, належне [PERSON]. Таким чином, арешт накладено у тому числі й на квартиру [ADDRESS] а у м. Білгород-Дністровський, Одеська область. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.07.2017 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонно суду Одеської області №495/8030/16-ц від 07.12.2016 року, яким за відповідачем визнано право власності на спірну квартиру було скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Відповідно до 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту». Постановою пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (надалі - Постанова Пленуму) в абзаці 24 пункту 24 зазначено: «Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору». Пунктом 6 Постанови Пленуму наказано: «Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначених у статті 7 Закону про виконавче провадження, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону про виконавче провадження)». Відповідно до вимог статей 1216 і 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] було вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо прийняття спадщини та реєстрації свого права власності на спадкове майно, однак станом на теперішній час, право власності на квартиру зареєстровано за гр. [PERSON], хоча рішенням апеляційного суду скасовано рішення, на підставі якого [PERSON] набула право власності на спірну квартиру, що перешкоджає позивачу у реалізації її спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача, як спадкоємця за заповітом майна [PERSON], який помер 11.01.2004 року підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved