Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з середини грудня місяця 2007 р. вона, фактично припинив шлюбні відносини зі своїм чоловіком, переїхала мешкати з м. Павлоград до м. Дніпропетровська до своєї тітки - [PERSON] та її чоловіка - [PERSON]. З цього часу та до дня їх смерті вона проживала з ними однією сім'єю в їхній квартирі [ADDRESS]. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, за життя її тітка часто хворіла та потребувала догляду - в неї була аневризма черевної порожнини, тому вона не могла піднімати навіть речей масою більше 1 кг. А її чоловік (дядько позивача) хворів більше 6 років до дня своєї смерті: спочатку на рак простати, а потім й на рак сечового міхура, та у зв'язку з цим він переніс три хірургічні операції. Після останньої операції він отримав 1 групу інвалідності. Через зазначені обставини у житті своїх рідних позивач постійно доглядала за своєю тіткою та своїм дядьком: допомагала по господарству, купувала продукти харчування, ліки, готовила їжу, прала одяг, вела спільне господарство тощо. Крім того, за власні кошти зробила ремонт в їхній квартирі (замінила каналізацію, переклеїла шпалери); позивач ставилася до них, як до своїх рідних батьків, а вони до неї - як до рідної доньки. [PERSON] весь час умовляла позивача погодитись прийняти від неї в дар її квартиру, тому що вони з чоловіком [PERSON] часто хворіли та були у похилому віці, а єдиний їх син (відповідач-1) не бажав з ними спілкуватися та допомагати. 14.01.2010 р. [PERSON] на випадок своєї смерті на ім'я позивача зробила розпорядження, залишив заповіт, який був посвідчений четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою (реєстр №1-1), спадкоємцями в якому зазначила на ? частку вищезазначеної квартири позивача, на іншу ? частку цієї ж квартири свого чоловіка - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]: · 1/2 частина належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 03.11.1993 р. згідно з розпорядженням від 03.11.1993 р. за № А-1722. · 1/2 частина вищезазначеної квартири була отримана [PERSON] у спадок після смерті своєї матері ([PERSON]), померлої [INFO], якій ? частина вищезазначеної квартири також належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1993 р., та отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину вищезазначеної квартири. При видачі свідоцтва нотаріус забрала до нотаріальної справи оригінал правовстановлюючого документа на вищезазначену квартиру. Після смерті [PERSON] та за декілька днів до смерті [PERSON] було призначено зустріч з державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення на позивача дядьком заповіту на ? частину вищезазначеної квартири, яку він успадкував після своєї дружини - [PERSON], але дядько дуже погано себе почував, тому було вирішено перенести посвідчення заповіту на інший день. [INFO] [PERSON] помер, не встигнувши оформити на позивача заповіт. Поховання померлих було здійснено зусиллями позивача та за її кошти, пізніше вона поставила померлим родичам пам'ятники. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а також за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки - [PERSON], померлої [INFO] Але, нотаріус повідомила, що в будь-якому випадку позивач не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину без надання доказів на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини; окрім того, нотаріус повідомила, що простіше буде розшукати її сина, щоб він потім переоформив на позивача свою частку спадщини, якщо спадщина йому дійсно не потрібна. Позивач неодноразово телефонувала сину дядька (відповідачу-1), але він не виявив бажання приїхати ні на поховання свого батька, ні на 40 днів, він заявив, що йому ніколи займатися прийняттям спадщини. Коли залишалося три дні до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, з метою, щоб [PERSON] не пропустив цей строк, позивач він його імені написала заяву про прийняття спадщини та поштою надіслала до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Але, коли настав строк, коли вже можна було отримувати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] заявив, що ніяка спадщина йому не потрібна та відмовився приїхати до м. Дніпропетровська, щоб допомогти позивачу переоформити спадщину на неї, адже за його заявою він міг надати позивачу право на спадкування в першу чергу, а не в четверту чергу, в яку позивач має право спадкування. Відповідач - 1 навіть змінив номер свого телефону, щоб його більше не «хвилювала» з проханнями допомогти оформити спадщину. В силу ч. 1 ст. 1272 ЦК України відповідач - 1 не має жодного права на спадщину після свого батька., через що право на спадкування мають спадкоємці інших черг. Після того як [PERSON], рідна сестра [PERSON] (яка не мала жодних підстав для спадкування, адже не проживала разом зі спадкодавцем) довідалась, що [PERSON] не бажає прийняти спадщину після свого батька, вона теж звернулася до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька. Але, на переконання позивача, вона не має право на спадкування в четверту чергу, оскільки [PERSON] не проживала з померлими родичами, після смерті яких відкрилася спадщина. Позивач посилається на те, що вона відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування в четверту чергу, але її заява від імені [PERSON] про прийняття спадщини, перешкоджає їй отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину; разом з тим, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно та підтвердження факту проживання більше п'яти років разом зі спадкодавцем відбувається виключно в судовому порядку, через що й має місце звернення позивача до суду із даним позовом. Предмет позову становить вимога про встановлення факту проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем - [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 01.01.2008 р. по [INFO], та про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач - 1 не скористався правом брати участь у судових засіданнях, в окремо наданій суду заяві просив суд розглядати справу у його відсутності (а.с. 182), та надав письмові заперечення проти позову (а.с. 76 - 77), в яких заперечував проти задоволення позову [PERSON], повідомив водночас про те, що він є єдиним спадкоємцем померлого батька та має намір здійснити прийняття спадщини після смерті його батька, а всі доводи позивача щодо його небажання прийняти спадщину не відповідають дійсності. Разом з тим, відповідно до заперечень відповідача позивач ніколи не мешкала зі спадкодавцем та не утримувала його із дружиною, оскільки вони були заможними людьми, до хвороби дружини у батька була нерухомість, яка була продана з метою фінансування лікування дружини; відповідач - 1 приймав участь у похованні батька, перерахувавши 2 000,00 грн. [PERSON] Відповідач - 2 не скористалася правом брати участь у судовому засіданні 20.02.2015 р. та протягом усього часу розгляду справи правом надання заперечень проти позову. Третя особа надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитав свідків та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10), що підтверджується відповідним свідоцтвом; позивач є племінницею [PERSON] [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] (а.с. 11), який був укладений 29.01.2000 р. За життя [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]: ? частина належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 03.11.1993 р. згідно з розпорядженням від 03.11.1993 р. за № А-1722, інша 1/2 частина вищезазначеної квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO], якій ? частина вищезазначеної квартири також належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1993 р. За заповітом від 14.01.2010 р., який був посвідчений державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с. 12), [PERSON] заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному належну [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на зазначену вище квартиру; спадкоємство після смерті [PERSON] здійснювалося за заповітом, та спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] (племінниця) та [PERSON] (чоловік померлої). За ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК). [PERSON] помер [INFO], заповіту померлий не залишив; [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] (1/2 частину квартири) в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК та ч. 5 ст. 1268 ЦК. Після смерті [PERSON] [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 14). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] (відповідач -1), утім, останній спадщину не прийняв. До закінчення строку та з метою недопущення пропущення з боку [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК України) [PERSON] від імені [PERSON] 10.01.2014 р. написала заяву про прийняття спадщини та поштою надіслала до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, утім, [PERSON] свідоцтво про право на спадщину отримано не було, жодних дій, направлених на оформлення спадщини ним вчинено не було. Висновок про написання [PERSON] заяви про прийняття спадщини від імені [PERSON] суд робить на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України: на підставі пояснень позивача, представника позивача та на підставі висновку судової почеркознавчої експертизи від 06.02.2015 р., відповідно до якого літерні та цифрові рукописні записи, якими виконаний текст заяви від 10.01.2014 р. до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій заявником зазначений [PERSON], виконані [PERSON]. Разом з тим, відповідно до даного висновку судової почеркознавчої експертизи підпис від імені [PERSON], що розташований під текстом заяви від 10.01.2014 р. до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій заявником зазначений [PERSON], виконаний не [PERSON], а [PERSON]. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до відкриття спадщини. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] вона знайома близько 7-8 років, знайомство мало місце за наступних обставин: [PERSON] (тітка позивача) жила на другому поверсі в будинку, в якому на першому поверсі живе свідок, та вони як сусіди періодично зустрічалися. Про існування у [PERSON] сина свідок дізналася лише після смерті [PERSON], хоча свідок живе в цьому будинку з 1988 року. [PERSON] жила зі своїми родичами з кінця 2007 року, свідок пам'ятає ці події, оскільки вони разом зустрічали Новий Рік. Разом з тим, відповідно до пояснень даного свідка вона не бачила, що [PERSON] та [PERSON] хтось допомагав, окрім [PERSON], яка взяла на себе усю турботу про хворих стариків, зробила ремонт в квартирі, поховала їх та на даний час доглядає квартиру. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були однією сім'єю, [PERSON] дуже трималася за [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що у неї син працює у м. Дніпропетровську та вона кожного тижня приїжджала до сина у м. Дніпропетровськ та заходила в гості до своєї подруги [PERSON], яка на той час мешкала у [ADDRESS] у квартирі своїх родичів - [PERSON] та [PERSON] За цією адресою [PERSON] мешкала з кінця 2007 року, в неї померла мати та тітка [PERSON] та її чоловік [PERSON] залишилися для неї єдиними рідними людьми. Після їх смерті [PERSON] поховала їх. Сина [PERSON] - [PERSON] свідок ніколи не бачила, про його існування дізналася після смерті [PERSON], до цього часу про його ніхто не казав та ніхто не згадував. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з кінця 2007 року його дружина постійно мешкала у м. Дніпропетровську, так трапилося, що в цей час також розладилися у нього відносини із дружиною, яка, переїхав у м. Дніпропетровськ, взяла на себе турботу про родичів [PERSON] та [PERSON] та мешкала і з ними до їх смерті. У [PERSON] померла раніше мати, та [PERSON] була для неї, як мати, [PERSON] відносилася до [PERSON], як до рідної доньки, більше у неї нікого не було. Відповідно до пояснень даного свідка [PERSON] він ніколи не бачив, йому невідомо, щоб [PERSON] телефонував своєму батькові, приїжджав до нього. Після поховання родичів його просили, щоб він (тобто [PERSON]) вийшов на контакт, утім, він не окликнувся. Відтак, суд погоджується зі слушністю доводів позивача та його представника щодо того, що позивач має право на спадкування відповідно до ст. 1264 ЦК України. Таким чином, спадкоємець (позивач) не може оформити належне їй право власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] відповідно до вимог чинного на даний час законодавства в нотаріальному порядку, для суду з метою захисту прав позивача (ст. 55 Конституція України), який обрав спосіб захисту прав, передбачений законом (ст. 16 ЦК), вбачаються підстави для задоволення позову повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved