Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 08.08.1998р. Спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через погіршення стосунків та різні погляди на життя. Шлюбні відносини фактично припинені та носять формальний характер. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] 2009 року народження. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2020 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини залишені без розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 16.07.2009р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.08.1998 року, актовий запис № 416. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». [INFO] від даного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 588. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1998 року. Спільне життя у сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. В своїй позовній заяві позивач просила суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved