Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. На даний час вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і вони з відповідачем проживають окремо, а діти проживають разом з нею в с Ільці. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча офіційно працевлаштований, працює в підприємця [PERSON], однак про його доходи їй не відомо, оскільки останній приховує їх від неї, інших аліментних зобов'язань або стягнень за виконавчими документами відповідач не має, а тому має можливість виплачувати аліменти на утримання дітей.А тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 18.12.2018 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 29.10.2011 (а.с.3). Як вбачається із свідоцтв про народження серія [NUMBER] виданого 12.10.2013 та серія [NUMBER], виданого 28.07.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського РУЮ в Івано-Франківській області (а.с.4,5) [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Судом безспірно встановлено, що неповнолітні діти проживать з матір'ю [PERSON] та перебувають на її утриманні, доказів протилежного суду відповідачем не надано. В той же час позивач в позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча має змогу таку допомогу надавати, так як є працездатним, працевлаштований та має регулярний дохід, інших аліментних зобов'язань немає. А тому, з врахуванням наведеного, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей є підставною та підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов'язку. За частинами першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, зобов'язаний забезпечувати своїх дітей матеріально, виходячи з мінімального розміру аліментів на одну дитину визначеного законом, суд приходить до висновку про те, що слід визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, які підлягають індексації відповідно до закону, що з врахуванням наданої допомоги матір'ю дітей, забезпечить їм, належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Разом з тим, суд приходить до переконання про те, що визначення позивачкою розміру аліментів на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно є безпідставними, оскільки позивачем не підтверджено відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України жодними належними та допустимими доказами наявності у відповідача доходів у значних розмірах.

Outcome: partial