Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправними дії комунального підприємства «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради Харківської області щодо несанкціонованого доступу 23.11.2016 року до її квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], де знаходиться засіб обліку води, також незаконно складеного акту від 23.11.2016 року про безоблікове водокористування, незаконно нарахованого штрафу у розмірі 12179,81 грн, незаконного стягнення, на підставі вказаного акту, суми коштів в розмірі 260,39 грн, які складаються із суми 60,51 грн, стягнуті відповідно до квитанції за листопад 2016 року, 199,88 грн, стягнуті у вигляді субсидії відповідно до квитанції за грудень 2016 року, скасувати акт від 23.11.2016 року, стягнути з комунального підприємства «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради Харківської області, на її користь безпідставно стягнуті з неї на підставі акту про безоблікове водокористування від 23.11.2016 року, грошові кошти в сумі 260,39 грн, які складаються із суми 60,51 грн, стягнуті відповідно до квитанції за листопад 2016 року, 199,88 грн, стягнуті у вигляді субсидії відповідно до квитанції за грудень 2016 року, стягнути з комунального підприємства «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради Харківської області, на її користь судові витрати, понесені нею на правову допомогу у сумі 3000,00 грн. Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, надали до суду заперечення в яких зазначили, що під час здійснення представниками відповідача огляду засобу обліку, встановленого в квартирі [ADDRESS], несанкціонований доступ не здійснювався, представники комунального підприємства «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради потрапили до вищевказаної квартири за згодою члена сім'ї позивача, який мав достатній рівень дії та правоздатності та був уповноважений власниками квартири на надання згоди на вхід до квартири інших осіб. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача та представника позивача, представників відповідача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Статтею 10 ч. 3 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на власність житла від 25.10.1999 року та домової книги вбачається, що трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-16). 06.05.2015 року між комунальним підприємством «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради та абонентом [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення (а.с. 17-19). 23.11.2016 року у житловому приміщенні абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS], було виявлено магнітний пристрій на вузлі обліку води у зв'язку з цим був складений відповідний Акт про безоблікове водокористування та накладено штраф у розмірі 12179,81 грн (а.с. 67-69). 30.11.2016 року абоненту [PERSON] було направлено Акт з фотографічним зображенням про виявлене порушення рекомендованим листом, проте лист повернувся до відправника з відміткою - закінчення терміну зберігання (а.с. 63-64). Суд зазначає, що на виконання плану заходів, спрямованих на реалізацію пріоритетів діяльності Кабінету Міністрів України у 2008 році, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.02.2008 року № 383-р наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190 затверджено «Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджені наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190 (надалі - чинні Правила користування). Пунктом 3 наказу Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190, яким затверджені чинні Правила користування, наказ Держжитлокомунгоспу від 01.07.94 року № 65 (z0165-94) «Про затвердження Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.07.94 року за № 165/374, та наказ Держжитлокомунгоспу від 02.12.92 року № 67 «Про порядок видачі технічних умов на підключення споживачів до систем господарсько-питного водопостачання і каналізації» визнані такими, що втратили чинність. Зазначені нормативні акти діяли до чинних Правил користування і прямо передбачали, що вони розповсюджуються як на юридичних так і на фізичних осіб. Пунктами 1.2, 1.3 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 01.07.94 року № 65 було встановлено, що дотримання цих правил є обов'язковим для всіх осіб, підприємств, установ, організацій, що користуються комунальними водопроводами і каналізаціями, незалежно від їх відомчої належності і форм власності та водоканалу. Абонентами, що користуються послугами водоканалу, можуть бути державні, колективні та інші підприємства, організації, установи (надалі - підприємства), а також окремі громадяни, що мають жилі будинки або їх частину на праві приватної власності (надалі - громадяни), на які відкрито особові рахунки і які перебувають з Водоканалом у договірних відносинах. Абзацом 1 «Інструкції про порядок видачі технічних умов на підключення споживачів до систем господарсько-питного водопостачання і каналізації», затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу від 02.12.1992 року № 67 «Про порядок видачі технічних умов на підключення споживачів до систем господарсько-питного водопостачання і каналізації» було встановлено, що технічні умови на підключення споживачів незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування до централізованих систем водопроводу і каналізації видаються виробничими управліннями водопровідно-каналізаційного господарства ВУВКГ або іншими організаціями, які експлуатують зазначені системи і є первинними водоспоживачами при наявності дозволу на спеціальне водокористування. Згідно абз. 1 п. 1.1 чинних Правил користування, Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила) визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Чинні Правила користування не містять визначення терміну «споживач», але абзацом 19 п. 1.2 чинних Правил користування встановлено, що інші терміни вживаються у значенні, наведеному у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» (1875-15). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово- комунальну послугу. Пункти 1.3, 2.2, 2.3, 3.2, 3.5-3.10, 3.12- 3.16, 3.18, 4.3, 4.10, 5.1-5.3, 5.6, 5.9, 5.13- 5.22, 5.24-5.31 та інші пункти чинних Правил користування встановлюють права та обов'язки для споживача, який, згідно змісту абз. 19 п. 1.2 чинних Правил користування та ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» може бути як юридичною так і фізичною особою. Таким чином чинні Правила користування розповсюджуються як на юридичних так і на фізичних осіб. В свою чергу частинами 1, 2, 5 ст. 319 ЦКУ встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків, власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно підпунктів 3-5 п. 17 Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення від 06.05.2015 року (надалі - Договір) встановлено, шо споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку води і теплової енергії представників виконавця для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного та профілактичного огляду, зняття контрольних показань засобів обліку води і теплової енергії - згідно з вимогами нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку води і теплової енергії та не втручатися в їх роботу. Пунктами 3, 7 ст. 20, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» також встановлено, що споживач зобов'язаний забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору. Таким чином здійснення власниками та користувачами квартири [ADDRESS], своїх прав власності та користування щодо квартири та засобу обліку води з ігноруванням норм підпунктів 3-5 п. 17 Договору та пунктів 3, 7 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є порушенням ч. 5 ст. 319 ЦКУ та умов Договору. Згідно змісту ст. 32 ЦКУ, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини; здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими до документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку). Судом встановлено, що представникам відповідача двері відкрив член сім'ї позивача, який користується квартирою зі згоди її власників. Член сім'ї позивача не повідомив представників відповідача про свій вік, фактичні дії, здійснені ним коли прийшли представника відповідача (надання згоди на вхід представників виконавця в квартиру для здійснення огляду засобу обліку та здійснення інших дій пов'язаних з оглядом засобу обліку) прямо свідчили про те, що він має достатній рівень діє та правоздатності й уповноважений власниками квартири на надання згоди на вхід до квартири інших осіб. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 23.11.2016 року до житлового приміщення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] прийшли невідомі особи, які, потрапивши до вказаної квартири, у туалетній кімнаті виявили на лічильнику водопостачання магнітний пристрій, потім на лічильник водопостачання ними були встановлені пломби-індикатори магнітного впливу. Акт про безоблікове водокористування не складався. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 23.11.2016 року у житловому приміщенні [PERSON] за адресою: [ADDRESS], при перевірці лічильника водопостачання було виявлено магнітний пристрій. Акт про безоблікове водокористування свідком та представником комунального підприємства «Тепловодосервіс» був складений на комунальному підприємстві. Згодом [PERSON] було запропоновано ознайомитися з вказаним актом, проте вона відмовилась від підпису акту та розірвала його. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що нею та представниками комунального підприємства «Тепловодосервіс» проводилась перевірка лічильника водопостачання за адресою: [ADDRESS]. Під час здійснення перевірки, двері у вказане житлове приміщення відчинив молодий чоловік та надав згоду представникам комунального підприємства пройти до квартири та перевірити показання лічильника водопостачання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що представниками комунального підприємства «Тепловодосервіс» при перевірці лічильника водопостачання за адресою: [ADDRESS] було виявлено магнітний пристрій, який зупиняв його роботу, але цей пристрій не був встановлений ним чий ого дружиною. Показання свідків суд оцінює критично, оскільки вони суперечать одні одним та не дають змоги встановити об'єктивні обставини по справі. Частинами 3-8 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлений порядок здійснення несанкціонованого доступу до квартири споживача у наступних випадках: у невідкладних випадках, пов'язаних з урятуванням життя людей та майна, може бути здійснене проникнення до житла та іншого володіння особи для проведення в них огляду та ліквідації аварій; якщо споживач відсутній і при цьому немає можливості встановити зв'язок з ним; якщо споживач відмовляється допустити в займані ним приміщення представників виконавця/виробника і при цьому є об'єктивні підстави вважати, що аварія, неполадки, які унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, відбулися саме в цих приміщеннях. Представник виконавця/виробника складає акти про проведення несанкціонованого доступу та про проведення ремонтних та відновлювальних робіт, які підписуються всіма учасниками несанкціонованого доступу. Під час здійснення представниками відповідача огляду засобу обліку, встановленого в квартирі [ADDRESS], підстав для несанкціонованого доступу не було, несанкціонований доступ не здійснювався, представники підприємства потрапили до квартири [ADDRESS] за згоди члена сім'ї позивача, який мав достатній рівень діє та правоздатності й був уповноважений власниками квартири на надання згоди на вхід до квартири інших осіб. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що представники комунального підприємства «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради діяли в межах своїх повноважень, компетенції та відповідно до закону, несанкціонованого доступу до житлового приміщення абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS] представниками комунального підприємства не здійснювалось. Суд зазначає, що згідно ст. 47 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» підприємствам питного водопостачання, яким заподіяна шкода юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними правил користування системами питного водопостачання, пошкодження цих систем, а також внаслідок створення перешкод у проведенні аварійно-відновлювальних робіт, у забезпеченні нормальної експлуатації систем питного водопостачання або забруднення, засмічення чи виснаження джерел питного водопостачання, збитки відшкодовуються відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 3.2-3.4 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190, водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно користується системою централізованого комунального водопостачання та водовідведення. У разі без облікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2.0 м\\сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць. Таким чином суд вважає правомірним, що за виявлене безоблікове водокористування абоненту була нарахована сума у розмірі 12179,81 грн. Вирішуючи питання щодо скасування акту комунального підприємства «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради від 23.11.2016 року про безоблікове водокористування, суд приходить до наступного. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Як вбачається із ч. 2 ст. 16 ЦКУ, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Також, щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 260,39 грн, суд зазначає, що відповідач діяв правомірно, враховуючи наявність нарахованого штрафу. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Щодо стягнення на користь позивача судових витрат у розмірі 3000,00 грн, суд зазначає, що оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому вони не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed