Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Закарпатської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп», Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Форкош Мирослави Михайлівни про визнання недійсним та скасування протоколу прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, акту про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, реєстрації права власності та повернення майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у січні 2017 року до Ужгородського міськрайонного суду звернулася відповідачка [PERSON] з позовом до неї про виселення її з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який обґрунтувала тим, що 18.06.2013 року на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 18.06.2013 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М., вона стала власником житлового будинку [ADDRESS] , право власності на який було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно тим же нотаріусом. Стверджує, що з цього їй стало відомо про порушення її законних прав та інтересів. Вказує, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження №31439709 містить відомості про проведення шести виконавчих дій державними виконавцями районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, а саме: 29 лютого 2012 року старшим державним виконавцем Волошин Р.А. районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2011 року про стягнення з неї - [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу 59 905 грн. 87 коп. Зазначає, що акт огляду та опису належного їй нерухомого майна ні державним виконавцем, ні оцінщиком не здійснювалися. Закінчується виконавче провадження 04.06.2014 року постановою старшого державного виконавця Баран В.В. районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ про повернення виконавчого документа стягувачеві. У постанові державним виконавцем Баран В.В. встановлено, що у боржника відсутнє майно та рахунки, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Також вказує, що 31 серпня 2012 року ПП «Експрес-С» було підготовлено звіт про незалежну оцінку майна, а саме: домоволодіння в [ADDRESS] . Вартість домоволодіння в [ADDRESS] станом на 31.08.2012 p. становить 92 110, 00 грн. Стверджує, що під час організації та проведення прилюдних торгів відповідачами було порушено вимоги чинного законодавства, зокрема, вона не повідомлялася про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, про стартову ціну реалізації майна і повідомлень не отримувала; копія акта про проведення прилюдних торгів на її адресу не надсилалася і вона його не отримувала, реалізація майна проводилась на підставі звіту про незалежну оцінку майна, строк дії якого закінчився 28 лютого 2013 року. Майно уцінювалося державним виконавцем неодноразово і виставлялося на торги в один і той же час з різними стартовими цінами. Також зазначає, що між районним відділом державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ та ТОВ «Укрспецторг групп» Закарпатської філії укладений договір про реалізацію арештованого майна, що належало їй. Вказує, що організатор аукціону за 30 днів до проведення аукціону не розміщував на трьох загальнодоступних веб-сайтах та у двох друкованих засобах масової інформації, які розповсюджуються за місцем знаходження майка, інформацію про зазначене майно, що реалізується. Вважає, що ці порушення також вплинули на результати торгів, бо унеможливили участь в торгах потенційних покупців та вплинули на формування ціни реалізації майна. На її думку, недотримання правил про проінформованість невизначеного кола осіб щодо проведення прилюдних торгів слід кваліфікувати, як істотне порушення процедури. Також вказує, що звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов`язковою умовою призначення і проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Також, прилюдні торги повинні бути проведені у двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (п. 3.3 Тимчасового положення). Зазначає, що дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Однак, стверджує, що вона не отримувала повідомлення ТОВ «Укрспецторг групп» Закарпатської філії про проведення як перших, так і двох повторних прилюдних торгів, чим грубо порушено вимоги Тимчасового положення, вимоги про повідомлення боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також про стартову ціну реалізації майна. Також, вона не була ознайомлена із змістом правочину. Вважає, що зазначені обставини у сукупності вплинули на результат прилюдних торгів і зміст самого правочину, оскільки майно було реалізоване без належного повідомлення про це боржника, наслідком чого було позбавлення позивача права на оскарження стартової ціни реалізації майна, а тому прилюдні торги необхідно визнати недійсними. Враховуючи вищевикладене, просить суд: Визнати недійсними і скасувати: 1) Протокол проведення прилюдних торгів по реалізації майна, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, присадибної ділянки по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , що складений товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групи» Закарпатської філії. 2) Акт про реалізацію арештованого майна на прилюдних торгах житлового будинку та господарських будівель і споруд, присадибної ділянки по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , що затверджений в.о. районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції 24 травня 2013 року [PERSON] . 3) Свідоцтво про належність на праві власності майна, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, присадибної ділянки по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , що видано і посвідчено Форкош М. М. приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу 16.06.2013 року і зареєстровано в реєстрі за № 1197. 4) Рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень за [PERSON] з відкриттям розділу індексний номер: 325 від 18.06.2013 р. на майно, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, присадибної ділянки по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . 5) Застосувати наслідки недійсності правочину: повернути сторони до первісного стану. 29.03.2017 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (суддя Дергачова Н.В.) відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. 23.05.2017 року відповідач [PERSON] подала через канцелярію суду заперечення по справі, в якому зазначає, що вважає, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вказує, що нею 12.03.2013 року було подано заяву за № 1 про участь в аукціоні з реалізації арештованого майна, яке знаходиться в [ADDRESS] і стартова ціна якого становила 46 976,80 грн., який проводився ТОВ «Укрспецторг групп» у м. Ужгороді. Зазначає, що вона сплатила гарантійний внесок згідно з договором №007-0026 126 від 03.10.2012 року про участь в аукціоні, що підтверджується відповідною квитанцією № 45-6086 від 11 березня 2013 року і прийняла участь в аукціоні з реалізації вищевказаного нерухомого майна. Аукціон відбувся і за результатами аукціону вона - [PERSON] стала власницею житлового будинку загальною площею 29,1 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом від 18 червня 2013 року, виданим приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.06.2013 року. Стверджує, що вона придбала спірне нерухоме майно на законних підставах. Договір купівлі - продажу на прилюдних торгах нотаріально посвідчено. Зазначає, що підстави для припинення права власності встановлені ст. 346 ЦК України, однією із таких підстав є звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника, що і відбулося. Окрім того, вказує, що у позовній заяві та доданих матеріалах відсутні будь-які документально підтверджені дані про права власності на спірне майно позивачки [PERSON] , а саме, правовстановлюючі документи, які підтверджують її право власності, державну реєстрацію права власності на вищевказане домоволодіння. Стверджує, що вона прийняла участь у аукціоні на законних підставах у відповідності до чинного законодавства України, і дане нерухоме майно було продане їй у порядку, встановленому для виконання судових рішень і відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України вона є добросовісним набувачем домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з вищенаведеного, вважає, що вона не може виступати в якості відповідачки, адже вона на законних підставах придбала вищевказане майно, оплатила його вартість, належним чином зареєструвала, у зв`язку з чим, вона вважає, що має повне право власності на спірне майно, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання недійсним і скасування протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, акту про проведення прилюдних торгів з продажу житлового будинку і споруд, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, реєстрації права власності та повернення майна. 03.07.2017 року представник позивача адвокат Холмогорова Л.В. подала через канцелярію суду пояснення по справі, в яких вказує, що 01 червня 2017 року Апеляційним судом Закарпатської області винесено рішення по справі [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, яким скасовано рішення Ужгородського міеькрайонного суду від 22.11.2011 р. про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 59 276,87 гривень. У рішенні суду апеляційної інстанції вказано, що підстав для стягнення суми з [PERSON] взагалі не було. Також у рішенні апеляційного суду вказано, що відповідно до постанови державного виконавця РВ ДВС Лукеча О.В. у прийнятті виконавчого листа було відмовлено, оскільки у ньому не передбачено заходів примусового виконання. В подальшому ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29.04.2014 року у заяві [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено. Зазначає, що арешт на майно та прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна було проведено із грубим порушенням законодавства, що потягло за собою незаконну видачу нотаріусом Форкош М.М. покупцю [PERSON] свідоцтва про придбання цього нерухомого майна з прилюдних торгів. 24.04.2018 року позивач [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що після подання нею позовної заяви фактичні обставини у справі змінилися. Вказує, що 17 травня 2007 року державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що зареєстровано в реєстрі №1-292. 26 червня 2007 року Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації за нею зареєстровано право власності на нерухоме майно: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] під реєстровим номером: 13284498. 22 грудня 2011 року ухвалено рішення суду, яким вирішено стягнути з неї на користь [PERSON] суму боргу 55275,87 грн. 87 коп. та держмито у розмірі 592 грн. та 37 грн. суми витрат з інформаційно-технічного забезпечення. 20 лютого 2012 року Ужгородський міськрайонний суд видав виконавчий лист. 29 лютого 2012 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа. На примусове виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 20.02.2012 року проведено прилюдні торги з реалізації арештованого майна, а саме житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами та земельною ділянкою площею 0,22 га, що знаходиться в [ADDRESS] . Переможцем торгів з реалізації ТзОВ «Ухрспецторг групп» Закарпатська філія майна, а саме житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами та земельною ділянкою площею 0,22 га, що знаходиться в [ADDRESS] стала [PERSON] (протокол № 07-0026/12 затверджено директором Закарпатської філії Гайхел І.І. 12.03.2012 р.). Зазначає, що арешт на майно, оцінка майна здійснена фірмою без огляду майна, що не призначалась державним виконавцем, неодноразова переоцінка майна здійснювалась державним виконавцем без погодження з власником майна та прилюдні торги з реалізації спірного нерухомого майна було проведено із грубим порушенням норм права, інструкцій, положень. Тобто, стверджує, що є наявні грубі порушення, що суттєво вплинули на результат прилюдних торгів. Вказує, що 03 липня 2017 року її представником - адвокатом Холмогоровою Л.В. надано пояснення по справі та копію рішення апеляційного суду Закарпатської області від 01 червня 2017 року, яким скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 грудня 2011 року з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - відмовлено. Рішення набрало законної сили 01.06.2017 р. На підставі вищевикладеного просить суд: 1. Витребувати з чужого незаконного володіння відповідача [PERSON] належний їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом житловий будинок загальною площею 29.1 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та передати його їй - [PERSON] . 2. Визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 29,1 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 223 від 22.02.2019 року, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований перерозподіл матеріалів справи № 308/1177/17 у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачової Н.В. Автоматизованою системою документообігу суду 22.02.2019 року головуючим суддею з розгляду даної справи визначено Данко В.Й. 30.03.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про заміну сторони відповідача правонаступником задоволено. Залучено до участі у справі правонаступника відповідача Ужгородський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 30.03.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. Ужгородський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зобов`язано надати до 08 травня 2020 року належним чином засвідчені матеріали виконавчого провадження ВП № 31439709, в тому числі звіт про оцінку майна, який виготовлений для проведення прилюдних торгів із реалізації майна, що складається із житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] . 21.05.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання позивача [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] та заборонено його відчуження в будь-який спосіб до розгляду даної справи по суті. 02.04.2020 року представник позивача [PERSON] адвокат Ламбрух О.С. подав через канцелярію суду додаткові обґрунтування позовних вимог, в яких зазначає, що реалізація майна, належного позивачці на прилюдних торгах відбулась з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що стверджується наступним. Зокрема, зазначає, що прилюдні торги з реалізації майна позивачки проведені за ціною, визначеною звітом про оцінку майна від 31 серпня 2012 року, який на момент проведення торгів - 12 березня 2013 року утратив чинність, що є підставою для визнання цих торгів недійсними. Також вказує, що спеціалізованою організацією ТОВ «Укрспецторг групп» укладено договір по наданню послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна 03.10.2012 року, а проведено прилюдні торги поза межами двох місячних строків, а саме 12 березня 2013 року. Зазначає, що на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Однак, у вказаній справі на час проведення прилюдних торгів строк дії оцінки майна закінчився. Повторна оцінка майна не проводилася. Стверджує, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини 5 статті 58 Закону № 606-XIV, пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Разом з тим, вказує, що для визнання торгів недійсними з підстави закінчення строку дії оцінки майна необхідно, щоб такі порушення порядку одночасно порушували права чи законні інтереси особи, яка оскаржує торги. Стверджує, що підставою для пред`явлення даного позову про визнання прилюдних торгів недійсними є не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів позивачки, оскільки внаслідок таких дій її позбавлено права власності. Зокрема, прилюдні торги відбулись в межах примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2011 року у справі № 2п-5168/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу 59 905 грн. 87 коп. Однак, рішенням апеляційною суду Закарпатської області від 01 червня 2017 року у справі № 2п-5168/11, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2011 року у справі №2п-5168/11 - скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. При тому, зазначає, що майно, котре вибуло з володіння на підставі рішення суду, яке в подальшому скасоване, вважається таким, що вибуло з володіння поза волею власника і підлягає витребуванню на користь власника. Стверджує, що вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (постанова Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16). Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс 15). Під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені статтею 388 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 06 грудня 2010 року у справі № 3-13гс 10). У разі, якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації майна визнано судом такими, що проведені з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, то особа, яка придбала це майно, не є добросовісним набувачем, у якого майно не може бути витребувано відповідно до положень статті 388 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 03 жовтня 2011 року у справі № 3-98гс11). Стверджує, що враховуючи, що спірне майно вибуло без волі його власника - [PERSON] на підставі судового рішення, яке у подальшому було скасовано, то вона має право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 335/640/15-д. На підставі вищевикладеного просить суд: 1. Визнати недійсними і скасувати протокол проведення прилюдних торгів по реалізації майна, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, присадибної ділянки по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , що складений ТзОВ «Укрспецторг групп» Закарпатської філії. 2. Визнати недійсним і скасувати акт про реалізацію арештованого майна на прилюдних торгах житлового будинку та господарських будівель і споруд, присадибної ділянки по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , що затверджений в.о. РВ ДВС Ужгородського МУЮ 24.05.2013 р. Лукеча О.В. 3. Визнати недійсним і скасувати свідоцтво про належність на праві власності майна, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, присадибної ділянки по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , що видано і посвідчено Форкош М.М. приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу 16.06.2013 року і зареєстровано в реєстрі за № 1197. 4. Визнати недійсним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за [PERSON] з відкриттям розділу індексний номер: 325 від 18.06.2013 р. на майно, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, присадибної ділянки по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . 5. Застосувати наслідки недійсності правочину: повернути сторони до первісного стану. 6. Витребувати з чужого незаконного володіння відповідача [PERSON] належний [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом житловий будинок загальною площею 29.1 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та передати його [PERSON] . 7. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 29,1 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явились. Однак представник позивача надав суду заяву в якій просив задовольнити позов повністю, розглянути справу за їх відсутності та проти заочного рішення не заперечує. Представник ТОВ «Укрспецторг групп» Закарпатська філія в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, клопотання про перенесення розгляду справи не подавав, причини неявки суду не відомі. Представник Ужгородського\~районного відділу\~Державної виконавчої\~служби Південно-західного\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ), в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі за наявними у справі документами та з врахуванням поданого відзиву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, клопотання про перенесення розгляду справи не подавала, причини неявки суду не відомі Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Форкош Мирослава Михайлівна в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, клопотання про перенесення розгляду справи не подавала, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України передбачено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Савчин Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-292, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Також, з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15033128 від 26.06.2007 року вбачається, що [PERSON] є власником домоволодіння загальною площею 29.1 кв.м, житловою площею 14,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 26.06.2007 року дата прийняття рішення про реєстрацію права власності. Даний факт також підтверджується копією Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 3856932 від 23.05.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копії рішення апеляційного суду Закарпатської області від 01.06.2017 року, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу в розмірі 59 276,87 грн. 29.02.2012 року старшим державним виконавцем Волошин Р.А. РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2п-5168/11, виданого 20.02.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу 59 905,87 грн. 16.03.2012 року старшим державним виконавцем Волошин Р.А. РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 21.06.2012 року складено акт опису й арешту майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 29,1 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці 0,22 га. Як вбачається з копії звіту про незалежну оцінку, складеного ПП «Експерт-С», вартість домоволодіння в [ADDRESS] , що є власністю [PERSON] станом на 31.08.2012 року становить 92 110,00 грн. З листа РВ ДВС Ужгородського МУЮ № 9-245/12 від 11.09.2012 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] надіслано результати визначення вартості та оцінки майна для подання заперечень. Даний факт також підтверджується реєстром відправлень рекомендованої кореспонденції від 11.09.2012 року. З п. 1 акту № 07-0026/12 про виконання робіт від 20.03.2013 року вбачається, що 03.10.2012 року між РВ ДВС Ужгородського МУЮ та спеціалізованою організацією ТОВ «Укрспецторг групп» було укладено договір № 07-0026/12 від 03.10.2012 року про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. 05.12.2012 року старшим державним виконавцем Волошин Р.А. РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції проведено додаткову уцінку нереалізованого на прилюдних торгах описаного майна, а саме житлового будинку заг. пл. 29,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість майна після переоцінки становить 65 398,10 грн. Як вбачається з роздруківки із системи реалізації конфіскованого та арештованого майна 11.12.2012 року опубліковано повідомлення № 471920 про прилюдні торги, які призначено на 27.12.2012 року. З копії повідомлення Закарпатської філії ТОВ «Укрспецторг групп» за вих. № 506/12, від 27.12.2012 року, направленого на адресу начальника РВДВС Ужгородського МРУЮ, вбачається, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , а саме житлового будинку, заг. пл. 29,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , переданого на реалізацію згідно з договором № 07-0026/12 від 03.10.2012 року, призначені на 27.12.2012 року о 11:00 год. не відбулися у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців. З копії акту проведення уцінки майна вбачається, що старшим державним виконавцем Волошин Р.А. РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції проведено переоцінку нереалізованого на аукціоні майна на 49 %. Вартість майна після уцінки складає 46 976,10 грн. Як вбачається з матеріалів справи, прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , а саме житлового будинку, заг. пл. 29,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відбулися 12.03.2013 року. Переможцем торгів стала [PERSON] , ціна продажу 47 000,00 грн. Даний факт підтверджується протоколом № 07-0026/12 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить [PERSON] . Результати торгів оформлено актом № 07-0026/12 про виконання робіт від 20.03.2013 року, складеним начальником РВ ДВС Ужгородського МУЮ Когутич Є.Д. та Закарпатською філією ТОВ «Укрспецторг групп» в особі директора філії [PERSON] . Як вбачається з копії розпорядження № 31439709/9, грошові кошти в сумі 35839,44 грн. перераховано на користь [PERSON] як часткове перерахування боргу згідно з виконавчим листом № 2п-5168/11 від 20.02.2012 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом. Даний факт також підтверджується копією платіжного доручення № 2147 від 30.04.2013 року. Як вбачається з копії акту про реалізацію арештованого майна на прилюдних торгах від 24.05.2013 року, складеного старшим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Баран В.В., затвердженого в.о. начальника районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції 24.05.2013 року, житловий будинок, загальною площею 29,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реалізовано ТзОВ «Укрспецторг груп» Закарпатська філія відповідно до ст. 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження». 12.03.2013 року за адресою: [ADDRESS] , каб. 210 проведено прилюдні торги з реалізації арештованого вищезазначеного нерухомого майна, яке придбано [PERSON] . Як вбачається з інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень ВП № 31439709, 04.06.2014 року старшим державним виконавцем Баран В.В. РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме виконавчий лист № 2п-5168/11, виданий 20.02.2012 року повернуто стягувачу, так як у боржника відсутнє майно та рахунки, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5040907 від 18.06.2013 року, власником житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 29,1 кв. м є [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1197 від 18.06.2013 року, виданого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. Також, як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2017 року Апеляційним судом Закарпатської області задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2011 року скасовано та відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Суд вважає обґрунтованими твердження позивача, що прилюдні торги з продажу житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 29,1 кв. м, яке придбане [PERSON] проведено з порушенням встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5. Оскільки відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, то така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку. Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення правил, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. Зазначені порушення полягають в наступному. Стосовно проведення прилюдних торгів з продажу житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 29,1 кв. м, то відповідно до п. 3.3 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 27\~жовтня 1999\~року №68/5 в редакції, яка діяла станом на день проведення прилюдних торгів, прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення. Однак, спеціалізованою організацією ТОВ «Укрспецторг групп» укладено договір по наданню послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна 03.10.2012 року, а проведено прилюдні торги поза межами двох місячних строків, а саме 12.03.2013 року. Відповідно до п. 3.5. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, в редакції, яка діяла станом на день опублікування інформації про проведення прилюдних торгів 11.12.2012 року, встановлено, що спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 № 43/5, зареєстрованим у Мін`юсті 21.05.2003 за № 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації». Інформація про лот за реєстраційним номером 872581, найменування лоту - нерухоме майно була розміщена на веб-сторінці в Системі реалізації конфіскованого та арештованого майна 11 грудня 2020 року о 17:43, про що свідчить роздруківка веб-сторінки та Інформація про лот, розміщена на відповідній веб-сторінці. Однак, в матеріалах справи не міститься інформації про розміщення на веб-сторінці в Системі реалізації конфіскованого та арештованого майна інформації про проведення прилюдних торгів після уцінки майна 13.02.2013 року, а також до уцінки майна 05.12.2012 року. Окрім того, в матеріалах справи не міститься інформації про розміщення вказаної інформації в засобах масової інформації. П.п. 4 п. 3.6. Тимчасового положення, в редакції, яка діяла на момент проведення прилюдних торгів, передбачено, що зміст інформаційного повідомлення повинен містити строки сплати та суму гарантійного внеску учасника прилюдних торгів. Інформаційне повідомлення № 471920, розміщене в Системі реалізації конфіскованого та арештованого майна, не містить встановленої інформації щодо строків сплати гарантійного внеску, про що свідчить роздруківка веб-сторінки. За п.\~3.9.\~Тимчасового положення,\~в редакції,\~яка діяла\~на момент\~проведення прилюдних\~торгів,\~встановлено,\~що якщо\~реалізації підлягає\~житловий будинок,\~квартира,\~то в\~інформації додатково\~зазначаються розмір\~житлової та\~нежитлової площі\~будинку,\~квартири; адресу\~чи місцезнаходження; правовий\~режим квартири,\~будинку; обмеження\~на використання\~квартири,\~будинку; відомості\~про земельну\~ділянку,\~на якій\~розташований будинок\~ (її\~правовий режим\~та розмір); матеріали\~стін квартири,\~будинку; процент зносу, однак, інформаційне повідомлення № 471920, розміщене в Системі реалізації конфіскованого та арештованого майна, роздруківка якого міститься в матеріалах справи, не містить встановленої інформації щодо житлового будинку. Також, порушено п.3.12. Тимчасового положення, яким передбачено, що для участі в прилюдних торгах покупець подає спеціалізованій організації: заяву про участь у прилюдних торгах та документи, що підтверджують сплату гарантійного внеску. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження щодо сплати гарантійного внеску учасниками та заяви про участь у прилюдних торгах, що унеможливлювало їхню участь у торгах та є порушенням п.4.2. Тимчасового положення, за яким лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців. Також, відповідно до ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV в редакції, яка діяла на день проведення публічних торгів, звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Однак, як вбачається з матеріалів справи, прилюдні торги з реалізації майна позивачки проведені за ціною, визначеною звітом про оцінку майна від 31 серпня 2012 року, який на момент проведення торгів - 12 березня 2013 року утратив чинність, що є підставою для визнання цих торгів недійсними. Повторна оцінка майна не проводилася. Окрім того, у матеріалах справи наявні копії двох актів про переоцінку майна: перший від 05.12.2012 року, відповідно до якого проведено додаткову уцінку нереалізованого на прилюдних торгах описаного майна на 29% та акту проведення уцінки майна нереалізованого на аукціоні від 13.02.2013 року на 49% , однак, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про проведення торгів, на підставі яких здійснено додаткову уцінку нереалізованого на прилюдних торгах описаного майна на 29% від 05 грудня 2012 року. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, чисельні порушення встановлених законодавством правил проведення торгів призвели до недійсності вказаних торгів оскільки прилюдні торги - це правова процедура, під час якої укладається цивільно-правова угода з продажу певного майна. Покупцем у такій угоді виступає особа, яка є учасником торгів і має можливість придбати це майно. Продавцем у такій угоді є Відділ ДВС в особі спеціалізованої торгівельної організації. Таким чином, на прилюдні торги поширюються правила, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Недодержання таких правил є підставою для визнання публічних торгів такими, що не відбулися з визнанням недійсними цивільно-правових наслідків публічних торгів. Положеннями ч. 3 ст.\~215\~ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, звертатися з позовом про недійсність правочину може не тільки сторона правочину, а й заінтересована особа. Виходячи з того, що предметом правочинів продажу нерухомого майна з прилюдних торгів було спірне майно, майнові претензії на яке висуває позивач, вона є заінтересованою особою стосовно питання визнання недійсними правочину з продажу нерухомого майна з прилюдних торгів. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним і скасування протоколу № 07-0026/12 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить [PERSON] , а саме житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнання недійсним і скасування акту про реалізацію арештованого майна на прилюдних торгах, затвердженого в.о. начальника районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції 24.05.2013 р. Лукеча О.В. підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.\~216\~ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Проте застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК України, а саме реституції як способу захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Норма частини першої статті 216\~ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використання правового механізму, установленого статями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Така правова позиція, висловлена Верховним Судом України від 19 листопада 2014 року № 6-170цс14, від 13 травня 2015 року у справі 6-67цс15, від 25 червня 2014 року у справі 6-6714цс. Крім того, така позиція підтверджена і постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 674/31/15-ц від 21 листопада 2018 року, а також у справі № 127/17971/15-ц від 28 серпня 2019 року, відповідно до якої на практиці слід розмежовувати випадки застосування двосторонньої реституції як наслідку недійсності правочину та витребування майна від добросовісного набувача, як способу захисту прав власника, порушених незаконним відчуженням цього майна. Так, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216\~ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, яке було передане на виконання недійсного правочину та відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, норма частини першої статті 216\~ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України. Таким чином, на підставі вищевикладеного, вимога позивача про застосування наслідків недійсності правочину та повернення сторін до первісного позову не підлягає до задоволення. Що стосується вимоги позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідача [PERSON] , суд констатує наступне. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст.\~388\~ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (ст. 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин. Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України). Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (постанова Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, № 1522/25684/12). Враховуючи, що судове рішення, яке було підставою для проведення публічних торгів з реалізації нерухомого майна та відповідно підставою для визнання та державної реєстрації за [PERSON] права власності на спірне майно було скасоване, житловий будинок [ADDRESS] , вибув із володіння позивача поза її волею. Також, згідно з положеннями ч. 2 ст.\~388\~ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. У постанові Верховного\~Суду України\~від 3\~жовтня 2011\~року (справа\~№ 3-98гс11) викладено правовий висновок, що частина друга\~статті 388\~ЦК України містить заборону витребування майна у добросовісного набувача, якщо це майно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з дотриманням вимог закону при виконанні судових рішень. Однак, Верховний Суд України у постанові від\~13\~лютого 2013\~року (справа\~№ 6-174цс12) виклав правовий висновок та зазначив про те, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою\~-\~третьою та шостою статті\~203\~ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства\~юстиції України\~від 27\~жовтня 1999\~року №\~68/5 та зареєстрованим в указаному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4038. У разі, якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації майна визнано судом такими, що проведені з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, то особа, яка придбала це майно, не є добросовісним набувачем, у якого майно не може бути витребувано відповідно до положень статті 388 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 03.10.2011 року у справі № 3-98гс11). Таким чином, враховуючи, що спільне майно вибуло з володіння власника [PERSON] без її волі на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасовано, проведені на виконання цього судового рішення прилюдні торги з реалізації майна визнано судом такими, що проведені з порушенням чинного законодавства, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про витребування майно від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 335/640/15-ц. Що стосується вимоги позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок загальною площею 29,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд констатує наступне. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Згідно із ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги наявність у [PERSON] дійсного свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2007 року на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як підстави для виникнення права власності, на підставі положень ст.\~392\~ЦК України таке право власності підлягає судовому захисту шляхом його визнання. Що стосується вимоги позивача про скасування свідоцтва про право власності [PERSON] на майно, а саме на житловий будинок загальною площею 29,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданого і посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. 16.06.2013 року і зареєстрованого в реєстрі за № 1197, то така вимога підлягає до задоволення з огляду на наступне. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Правовстановлюючим документом у цьому випадку є акт про реалізацію арештованого майна на прилюдних торгах від 24.05.2013 року, затверджений в.о. начальника районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Лукеча О.В., на підставі якого видане відповідне свідоцтво та дійсність якого може бути підтверджена (не підтверджена) судом при вирішенні спору щодо дійсності рішення відповідного органу, на підставі якого було видано оскаржуване заявником свідоцтво. Оскільки акт про реалізацію арештованого майна на прилюдних торгах від 24.05.2013 року, затверджений в.о. начальника районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Лукеча О.В., правомірно визнано недійсним та скасований, а також визнано недійсним і скасовано протокол проведення прилюдних торгів по реалізації майна, то й документи, якими оформлюється відповідне право мають бути визнані недійсними також. Таким чином, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, само по собі воно не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності, а тому таке підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справа № 917/927/17 від 03.04.2018 року. Щодо заявлених вимог позивача про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок за відповідачем [PERSON] , то суд констатує наступне. Нормами ст.\~182\~ЦК України передбачена обов`язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.1 ч. 1 ст.\~2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Таким чином, оскільки судом визнано недійсними та скасовано документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, то позов в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 3256681 від 18.06.2013 року за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 29,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 4390,00 грн. по 1463,33 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: partial