Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відділ реєстрації виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області/ про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2005 року вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] . Вказаний будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями складається з житлового будинку літ. Е., загальною площею 35,70 кв. м. житловою площею 18,80 кв. м, підсобною площею 16,90 кв. м, прибудови літ. Е1, навіс літ. е, вбиральні літ. Д, огорожа 1-4, споруда 5, 6. Спірний будинок був побудований попереднім власником на підставі рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради депутатів № 207 від 30 липня 1971 року, згідно якого було надано земельну ділянку для індивідуального будівництва на земельній ділянці [ADDRESS] площею 600 кв.м . 09 серпня 1971 року було проведено відділ в натурі земельної ділянки площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку. Також, було розроблено план земельної ділянки під будівництво житлового будинку. Згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію від 14 липня 1983 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради № 178 від 21 вересня 1983 року встановлено, що відсутні недоліки та перешкоди для прийому в експлуатацію вказаного будинку. Таким чином, станом на 14 липня 1983 року спірний житловий будинок був зданий в експлуатацію та не є самочинно побудованим (незавершеним) нерухомим майном. Крім того, у 2017 році було проведено технічну інвентаризацію зазначеного нерухомого майна, згідно якого встановлено відсутність самочинно побудованих об`єктів. Житловий будинок літ. Е та прибудова літ. Е1 були побудовані у 1975-1981 році, про що вказано в розділі «характеристика будинку, господарських будівель та споруд». Таким чином, спірний будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями не є самочинно побудованими та не потребують процедури прийняття в експлуатацію. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з`явилася, позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2005 року позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] . Вказаний будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями складається з житлового будинку літ. Е., загальною площею 35,70 кв. м. житловою площею 18,80 кв. м, підсобною площею 16,90 кв. м, прибудови літ. Е1, навіс літ. е, вбиральні літ. Д, огорожа 1-4, споруда 5, 6. Спірний будинок був побудований попереднім власником на підставі рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради депутатів № 207 від.30 липня 1971 року, згідно якого було надано земельну ділянку для індивідуального будівництва на земельній ділянці [ADDRESS] площею 600 кв.м . 09 серпня 1971 року було проведено відділ в натурі земельної ділянки площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку. Також, було розроблено план земельної ділянки під будівництво житлового будинку. Згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію від 14 липня 1983 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради № 178 від 21 вересня 1983 року встановлено, що відсутні недоліки та перешкоди для прийому в експлуатацію вказаного будинку. Таким чином, станом на 14 липня 1983 року спірний житловий будинок був зданий в експлуатацію та не є самочинно побудованим (незавершеним) нерухомим майном. Крім того, у 2017 році було проведено технічну інвентаризацію зазначеного нерухомого майна, згідно якого встановлено відсутність самочинно побудованих об`єктів. Житловий будинок літ. Е та прибудова літ. Е1 були побудовані у 1975-1981 році, про що вказано в розділі «характеристика будинку, господарських будівель та споруд». В листі Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 5 серпня 1992 року», зазначається, що відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права , є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Оскільки Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарськи (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2001 року. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт , виготовлений за результатом його технічної інвентаризації . В той же час, з метою спрощення процедури державної реєстрації прав на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні, будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на території сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року без обов`язкового проведення технічної інвентаризації таких об`єктів. З 09 травня 2014 року набрали чинності зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесені Законом України від 15 квітня 2014 року «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 05 серпня 19892 року». В матеріалах справи наявний акт обстеження технічного стану будівель, споруд, приміщень відповідності санітарним, технічним та іншим вимогам від 21 травня 2014 року, відповідно до якого будова [ADDRESS] придатна для проживання. Крім того, суд бере до уваги довідку № 238 від 15 липня 2016 року видану КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації», відповідно до якої станом на 31 грудня 2012 року по [ADDRESS] житловий будинок дійсно зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2005 року, який складається з житловий будинок літ. Е, прибудова літ. Е1, навіс літ. е, вбиральня літ. Д, огорожа 1-4, споруда 5,6. Загальна площа 35,70 кв.м, житлова площа 18,80 кв.м. підсобна площа 16,90 кв.м. Самовільно побудованих об`єктів немає. Відповідно до довідки № 430 від 23 жовтня 2018 року, на підставі матеріалів інвентаризаційних справ та реєстрових книг, станом на 21 лютого 2017 року, а також відомостей що зберігаються в архіві КП «Ренійське БТІ»: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями по [ADDRESS] дійсно зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2005 року, реєстр № 2609. Характеристики будівлі: загальна площа 35,70 кв.м, житлова площа 18,80 кв.м. підсобна площа 16,90 кв.м. Самовільно збудованих чи перебудованих об`єктів станом на 21 лютого 2017 року не встановлено. Таким чином, спірний будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями не є самочинно побудованими та не потребують процедури прийняття в експлуатацію. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику суду як джерело права. У свою чергу, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» в контексті вказаної конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зав`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів. Тому, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог з метою недопущення порушення права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved