Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тоді як позивач не має забезпечити самостійно дітей усім необхідним для їх всебічного розвитку, у зв'язку з чим позивач й звернулася до суду із даним позовом. У судове засідання сторони не з'явилися; водночас позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила про те, що позов підтримує повністю, та просила суд його задовольнити. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, та не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, подружжя [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими укладений 16.08.2008 р., мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом із матір'ю (позивачем) та перебувають на її утриманні. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми, мешкають разом із матір'ю (позивачем), потребують піклування та утримання, а також те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, правом надання заперечень проти позову, у зв'яжу з чим для суду би вбачалися підстави для прийняття іншого висновку у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved