Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 23.04.2010 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина потребує постійного матеріального забезпечення, а відповідач є працездатним та працює. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.04.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], підтвердженням чому є копія свідоцтва про його народження. Дитина проживає з позивачем згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію № 1530, виданої 14.12.2013 року КП «ВЖРЕП № 5» Житомирської міської ради. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, що передбачено положеннями ст. 180 СК України. Суд приймає визнання позову відповідачем, так як таке визнання позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров'я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища, а також докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. З відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved