Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 22.01.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №752/5-139, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 31450,00 доларів США. Крім того, 22.01.2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, за яким, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, в іпотеку була передана квартира [ADDRESS] , котра на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., належить [PERSON] . Рішенням державного реєстратора КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського р-ну Сумської обл., індексний номер 30443530, від 20.02.2019 року за банком була проведена реєстрація переходу права власності на вищевказану квартиру від [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк» на підставі договору іпотеки від 22.01.2007 року в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Позивач вважає, що такі дії державного реєстратора були незаконними, оскільки сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя не укладалося, [PERSON] своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателя не надавала. Крім того, ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, оскільки таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника [PERSON] і в останньої немає іншого нерухомого житлового майна. Тому позивач просить суд скасувати державну реєстрацію права власності, номер запису 30443530 від 20.02.2019 року, внесеного на підставі рішення державного реєстратора КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського р-ну Сумської обл. Якубовською Р.Г. за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк»; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 21.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник АТ «Альфа-Банк», повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, раніше надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що сторони, укладаючи іпотечний договір, одночасно також уклали договір про задоволення вимог іпотекодержателя у формі іпотечного застереження в іпотечному договорі, що спростовує твердження позивача. Крім того, мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусового стягувати (відчужувати без згоди власника). Тлумачення положень ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття на нього права власності іпотекодержателем (як це погодили сторони в п. 4.5.3 Іпотечного договору), не може вважатися примусовим стягненням. Третя особа, державний реєстратор КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського р-ну Сумської області Якубовський Р.Г. в судове засідання не з`явився, будучи сповіщений належним чином про час та місце судового розгляду справи, будь-яких пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.01.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в якості Кредитора, та [PERSON] , в якості Позичальника, було укладено Договір кредиту №752/5-139, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 31450,00 доларів США, зі сплатою 12,7% річних. Кредит надається позичальнику для придбання нерухомого майна двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-16). В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, 22.01.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», в якості Іпотекодержателя, та [PERSON] , в якості Іпотекодавця, було укладено Іпотечний договір, за яким іпотекодавець передав в іпотеку банку, у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №752/5-139 від 22.01.2007 року, наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,11 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу серія ВЕМ №741185 від 22.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. (а.с.17-21,25-27). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 20.02.2019 року державним реєстратором КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського р-ну Сумської області Якубовським Р.Г. було прийнято рішення, індексний номер 45688016, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо переходу до АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Іпотечного договору від 22.01.2007 року; номер запису 30443530 (а.с.24). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, правонаступником АТ «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019) є АТ «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) (а.с.29-31). Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України та ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником закон передбачає спеціальні заходи визначає окремі види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (ст. 546 ЦК). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У відповідності до п. 1.5.1 Іпотечного договору від 22.01.2007 року, іпотекою за договором забезпечується повернення позичальником [PERSON] кредиту в сумі 31450,00 доларів США, що надається для придбання предмета іпотеки відповідно до Договору купівлі-продажу, вказаний у п. 1.1 цього Договору, з визначеним порядком погашення Пунктом 4.1 Іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до правил ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, з наведених вище положень дійсно вбачається можливість банка або іншої фінансової установи задовольнити свої вимог як кредитора у зобов`язанні за рахунок іпотечного майна. Втім, процедура звернення стягнення на предмет іпотеки має визначений порядок та особливості. Способи звернення стягнення на предмет іпотеки визначені п. 4.5 Іпотечного Договору. Згідно п. 4.5.3 Договору іпотеки, іпотекодавець звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». За положеннями ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються: 1) умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; 2)\~порядок визначення\~вартості,\~за якою\~іпотекодержатель набуває\~право власності\~на предмет\~іпотеки; 3) прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору. Тобто, можна зробити висновок, що застереження в іпотечному договорі встановлюється у момент укладення договору або шляхом внесення змін до нього. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя є самостійним договором, необхідність в укладенні якого виникає з моменту, коли постає питання про належне виконання зобов`язань боржником. Разом з тим, дослідивши зміст Іпотечного договору від 22.01.2007 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , суд не вбачається наявності в ньому будь-якого застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в разі невиконання/неналежного виконання основного зобов`язання позичальником у позасудовому порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», саме шляхом передачі права власності на предмет іпотеки без письмової згоди власника нерухомого майна. При цьому, сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. Так, при винесенні постанови від 14.02.2018 року по справі №127/8068/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що аналіз наведених положень статей 17, 33, 36, 37\~Закону України\~«Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. Тому Суд дійшов висновку, що така згода не може вважатися волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння в розумінні статті 388 ЦК України. Викладене спростовує твердження представника відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву, щодо одночасного укладення Іпотечного договору та Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, у формі іпотечного застереження в Іпотечному договорі. Також суд зауважує, до за правилом ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження направлення боржнику [PERSON] попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того,\~у відповідності\~до пункту\~1\~ЗУ «Про\~мораторій на\~стягнення майна\~громадян України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» №\~1304-VII\~від 03.06.2014\~року (в\~редакції чинній\~на момент\~виникнення спірних\~правовідносин),\~протягом дії\~цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. У відповідності до п. 3 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», цей закон втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті. Як вбачається з Договору кредиту №752/5-139 від 22.01.2007 року, [PERSON] отримала від АКБ «Укрсоцбанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Ковпака, буд 29) у тимчасове користування грошові кошти в іноземній валюті в сумі 31450,00 доларів США. Предметом іпотеки, у відповідності до Іпотечного договору від 22.01.2007 року, є нерухоме майно: двокімнатна квартира, загальною площею 44,11 кв.м, житловою площею 27,30 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка придбана за рахунок кредитних коштів, отриманих за кредитним договором №752/5-139 від 22.01.2007 року. Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Доказів про належність на праві власності [PERSON] будь-якого іншого нерухомого майна матеріали справи не містять. Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення державним реєстратором Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час реєстрації за іпотекодержателем АТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 22.01.2007 року, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період дії заборони, встановленої ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №\~1304-VII від 03.06.2014 року, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved