Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів та в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 25.11.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 1838. Згідно вказаного договору, позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 1094000,00 грн. Вказану суму [PERSON] зобов'язався повернути у строк до 01.09.2016 року, однак грошові кошти у повному обсязі позивачу не були повернуті. 14.09.2016 року [PERSON] звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про стягнення грошових коштів з [PERSON] 30.09.2016 року приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] вчинила виконавчий напис щодо стягнення з боржника-[PERSON] на користь стягувача[PERSON] заборгованості за договором позики, який посвідчено приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, 25.11.2015 року за № 1838 в сумі 1094000,00 грн, а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700,00 грн. Позивач просить суд визнати недійсним договір позики від 26.11.2015 року, укладений між нею та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 1838 в частині змін, внесених нотаріусом: «Закреслене «Позикодавець» не читати, виправленому «Позичальник» вірити», «Закреслене «Позичальк» не читати, вправленому «Позикодавець» вірити». Визнати недійсним виконавчий напис від 30.09.2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] в якому вказано стягнути з божника - [PERSON] на користь стягувача - [PERSON] заборгованість за договором позики від 25.11.2015 року. Скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 30.09.2016 року в якому вказано стягнути з божника - [PERSON] на користь стягувача - [PERSON] заборгованість за договором позики від 25.11.2015 року. 13.07.2017 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшов зустрічний позов приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] до відповідача [PERSON], третя особа - [PERSON] у якому зазначено, що 25.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, зареєстрований в реєстрі за № 1838 та посвідчений [PERSON] За умовами договору [PERSON] передав у власність [PERSON] гроші у сумі 1094000,00 грн, а остання у свою чергу зобов'язалась повернути вказану суму грошових коштів. В тексті нотаріально посвідченого договору позики була допущена помилка, а саме невірно вказані назви сторін, а саме [PERSON] вказана як позикодавець, а [PERSON] як позичальник. 17.09.2016 року в договорі позики було здійснено виправлення помилки, яке було посвідчено позивачем [PERSON] Позивач просить суд визнати її право на виправлення технічної помилки в договорі позики від 25.11.2015 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1838. Позивач [PERSON] та представники позивача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі, зустрічний позов не визнали, вважали його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] та представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, вважали їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підтримали вимоги зустрічного позову щодо визнання права приватного нотаріуса на виправлення помилки, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. До суду надано заперечення у якому зазначено, що 17.09.2016 року позикодавець [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] з заявою про прохання передати позичальнику - [PERSON], заяву про вимогу сплати заборгованості за договором позики, який посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 25.11.2015 року за реєстром № 1838, в сумі 1094000,00 грн строк повернення якої сплинув 01.09.2016 року. вказана передача заяви була відповідачем здійснена 17.09.2016 року за реєстром № 811, відправлена поштою та отримана позивачем [PERSON] 22.09.2016 року особисто. Оскільки заборгованість за договором позики [PERSON] сплачена не була, то 13.09.2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на суму 1094000,00 грн, який було вчинено відповідачем [PERSON] 30.09.2016 року за реєстром № 864. Для вчинення виконавчого напису, у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 та переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, останньою було витребувано у [PERSON] відповідні документи для одержання виконавчого напису. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Враховуючи вищенаведене, виконавчий напис було вчинено відповідачем [PERSON] з дотриманням чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з'явилася, проте до суду надала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі. До суду надано заперечення у якому зазначено, що 25.11.2015 року до відповідача [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] з проханням посвідчити договір позики за умовами якого [PERSON] передає [PERSON] грошові кошти у сумі 1094000,00 грн у строк до 01.09.2016 року. Приватним нотаріусом [PERSON] були витребувані письмові згоди другого з подружжя кожної сторони договору. Згода дружини позикодавця [PERSON] - [PERSON] на передачу суми у розмірі 1094000,00 грн у позику [PERSON] була надана та зареєстрована за вхідним номером 834/02-10 від 25.11.2015 року, справжність підпису на цій заяві про згоду, було посвідчено відповідачем [PERSON] 25.11.2015 року за реєстром № 1836. Згода чоловіка позичальника [PERSON] - [PERSON] на отримання грошових коштів у розмірі 1094000,00 грн від [PERSON] була надана та зареєстрована за вхідним номером 835/02-10 від 25.11.2015 року, справжність підпису на цій заяві про згоду, було посвідчено відповідачем [PERSON] 25.11.2015 року за реєстром № 1837. Також приватним нотаріусом [PERSON] було перевірено відсутність арештів та податкової застави на кошти, що передавались [PERSON] за даними Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, інформація за даними параметрами була відсутня, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави від 25.11.2015 року. Натомість, згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, [PERSON] на дату укладання договору позики мала обтяження рухомого майна. Ці дані підтверджують той факт, що саме [PERSON] надав позику [PERSON] Проект договору позики був підготовлений секретарем, прочитаний сторонами договору, підписаний ними та посвідчений нотаріусом за реєстром № 1838. На той час помилки в тексті договору ніким виявлено не було. 13.09.2016 року до приватного нотаріуса [PERSON] надійшла заява від [PERSON] про виправлення технічної помилки, допущеної в преамбулі договору, а саме: виправити у абзаці 1 договору позики від 25.11.2015 року за № 1838 найменування сторони договору [PERSON] з «Позикодавець» на «Позичальник», а у абзаці 2 договору найменування сторони договору [PERSON] з «Позичальника» на «Позикодавець». Також [PERSON] повідомив, що [PERSON] до цього часу борг за договором позики не повернула, ухиляється від зустрічей, перестала відповідати на телефонні дзвінки. З метою захисту прав та інтересів [PERSON] для унеможливлення в подальшому шахрайських дій з боку [PERSON] та виправлення допущеної при посвідченні договору, технічної помилки, приватний нотаріус [PERSON] з двома своїми секретарями [PERSON] та [PERSON] 13.09.2016 року приїхала особисто до [PERSON] за місцем її мешкання з проектом документу та пропозицією якнайшвидше виправити допущену технічну помилку. Після розмови з нею та роз'яснення суті технічної помилки, після прочитаного уголос секретарем [PERSON] змісту виправлення, [PERSON] прочитала документ зі змінами особисто та погодилася виправити помилку, але після розмови по телефону пояснила, що оригінал договору знаходиться у її юриста в м. Лозова Харківської області, та повідомила, що з'явиться зі своїм юристом та оригіналом договору до нотаріальної контори в цей день, тобто 13.09.2016 року. Далі, у присутності приватного нотаріуса [PERSON], [PERSON] зателефонувала [PERSON] та домовилась про зустріч у нотаріальній конторі. В зазначений час [PERSON] до нотаріальної контори не з'явилась, тому приватний нотаріус [PERSON] за вих. № 358/01-16 від 13.09.2016 року було направлено [PERSON] повідомлення про допущену технічну помилку у договору позики та запропоновано з'явитися до нотаріальної контори для її виправлення. Повідомлення [PERSON] було отримано особисто 15.09.2016 року. Згодом, 17.09.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] було внесено виправлення до оригіналу договору позики, посвідченого 25.11.2015 року по реєстру № 1838, який знаходиться у позикодавця [PERSON], а також до екземпляру договору позики, який зберігається у справах нотаріуса. Крім того, помилка в найменуванні сторін договору позики допущена тільки в преамбулі самого договору. В заяві про згоду на позику дружини позикодавця [PERSON] від 25.11.2015 року за реєстром № 1836 чітко прописано, що згода надана на передачу суми в розмірі 1094000,00 грн у позику [PERSON] Також у заяві про згоду на позику чоловіка [PERSON] від 25.11.2015 року за реєстром № 1838, прописано, що йому відомо про укладання договору позики, за яким [PERSON] отримує від [PERSON] позику у розмірі 1094000,00 грон. Про це свідчать відповідні записи у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить первинний позов та зустрічний позов такими, що не підлягають задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2015 року за реєстровим № 1838, приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений договір позики, де статус [PERSON] був визначений як «Позичальник», [PERSON] «Позикодавець». Згідно умов договору позикодавець передав у власність позичальникові гроші у сумі 1094000,00 грн, які останній зобов'язався повернути у строк до 01.09.2016 року (а.с. 11-12). Відповідно до виконавчого напису серії НВХ 475781 (а.с. 13), 13.09.2016 року приватний нотаріус Лозівського міського округу Харківської області [PERSON] пропонує стягнути з боржника - [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики, який посвідчено приватним нотаріусом Лозівського міського округу Харківської області [PERSON], 25.11.2015 року за реєстром № 1838 в сумі 1094000,00 грн, а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1700,00 грн. Строк зобов'язання сплинув 01.09.2016 року. Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 1095700,00 грн. Як вбачається з опису вкладення у цінний лист (а.с. 14),[PERSON] направив на ім'я приватного нотаріусу [PERSON] копію договору позики від 25.11.2015 року та заяву від його імені. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за № Ц 6470300374750 (а.с. 15) вбачається, що приватним нотаріусом [PERSON] було особисто отримано лист з оголошеною цінністю на 50 грн. Відповідно до ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.03.2017 року (а.с. 17-19) заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] задоволено частково. Залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON], викладені у п. 1 первісного позову, а саме визнати недійсним договір позики від 25.11.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського округу Харківської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1838 в частині змін, внесених нотаріусом «Закреслене «Позикодавець» не читати, виправленому «Позичальник» вірити», «Закреслене «Позичальник» не читати, виправленому «Позикодавець» вірити». Згідно заяв [PERSON] (а.с. 37, 39), останній просить приватного нотаріуса Лозівського міського округу Харківської області [PERSON] передати [PERSON] заяву, у якій він пропонує останній, протягом двох календарних днів із моменту одержання цієї заяви, виконати свої зобов'язання за договором позики від 25.11.2015 року, а саме сплатити йому суму 1094000,00 грн, а також сплатити штраф у розмірі 100% від зазначеної суми позики, що передбачено п. 2 вказаного договору позики. Як вбачається з листа приватного нотаріуса [PERSON] від 17.09.2016 року за № 281/01-16 (а.с. 38), приватний нотаріус [PERSON] передає заяву [PERSON] з вимогою про погашення боргу за договором позики, який посвідчено приватним нотаріусом Лозівського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 25.11.2015 року за реєстром № 1838. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 40) вбачається, що приватним нотаріусом [PERSON] 17.09.2016 року було подано на адресу [PERSON] рекомендований лист, який отримано останньою 22.09.2016 року. З листа [PERSON] від 30.09.2016 року (а.с. 42) вбачається, що 25.11.2015 року між нею - позикодавцем та [PERSON] - позичальником, приватним нотаріусом [PERSON] був посвідчений договір позики за яким [PERSON] було надано [PERSON] грошові кошти у сумі 1094000,00 грн, а також вказує, що приватним нотаріусом [PERSON] було допущено технічну помилку, а саме зазначено «дружина Позикодавця» надала згоду на укладання цього договору» та «чоловік «Позичальника» надав свою згоду на укладення цього договору» натомість потрібно було зазначити «чоловік «Позикодавця» надав свою згоду на укладання цього договору» та «дружина «Позичальника» надала свою згоду на укладання цього договору». Відповідно до ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області (а.с. 44), 10.10.2016 року було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до приватного готаріуса [PERSON] про скасування виконавчого напису від 30.09.2016 року. Згідно ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2016 року (а.с. 45) зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи - приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] про стягнення штрафу за договором позики про стягнення моральної шкоди, об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. З Реєстру № 2 для реєстрації нотаріальних дій (а.с. 90-92) вбачається, що [PERSON] дозволяє своєму чоловіку [PERSON] підписати договір позики з [PERSON], яка є позичальником, а чоловік [PERSON] - [PERSON] дозволяє своїй дружині підписати договір позики з [PERSON], який є позикодавцем. За договором позики серії НАС 377 622, НАС 377 623 позикодавець - [PERSON] передає позичальнику - [PERSON] грошові кошти у сумі 1094000,00 грн. Як вбачається з договору позики від 25.11.2017 року, серії НАС 377 622, НАС 377 623 (а.с. 93-94) 17.09.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] до договору позики були внесені виправлення та здійсненні застереження щодо статусу сторін, тобто фактично змінено статус сторін договірних правовідносин. Відповідно до заяви [PERSON] від 25.11.2015 року (а.с. 95), остання дає згоду своєму чоловікові [PERSON] на передачу грошових коштів у розмірі 1094000,00 грн [PERSON] Згідно заяви [PERSON] від 25.11.2015 року (а.с. 96), останньому відомо про укладання його дружиною [PERSON] договору позики, за яким вона від [PERSON] отримує у позику грошові кошти у сумі 1094000,00 грн та зобов'язується повернути таку ж суму грошей до 01.09.2016 року. 13.09.2016 року приватний нотаріус [PERSON] на адресу [PERSON] направила повідомлення про технічну описку у договорі позики та запропонувала останній звернутися до нотаріальної контори в триденний термін (а.с. 97-98). Відповідне повідомлення було отримано [PERSON] 15.09.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. З рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року (а.с. 109-117) вбачається, що виконавчий напис, вчинений 30.09.2016 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу [PERSON], визнаний таким, що не підлягає виконанню. Згідно з листами Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 30699/02-17/2 від 28.03.2017 року та 30699/02-20/2від 28.03.2017 року, розглядом звернень щодо дій приватних нотаріусів [PERSON] та [PERSON] при вчиненні ними нотаріальних дій, встановлено, що приватним нотаріусом [PERSON] були внесені виправлення та здійснення застереження щодо статусу сторін, що протирічить вимогам п. 6.12, п. 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5. Такі виправлення були зроблені в примірнику договору позик, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи і на примірнику договору позики,який виданий [PERSON] На примірнику, який виданий [PERSON] виправлення та застереження нотаріусом зроблені не були, оскільки її примірник нотаріусу наданий не був, у зв'язку із чим примірники договору позики від 25.11.2015 року № 1838, які посвідчені приватним нотаріусом [PERSON], є неідентичними, що є порушенням вимог ст. 59 Закону України «Про нотаріат», п.п. 2.1, п.п. 2.2 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5. З постанови Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 23.06.2017 року (а.с. 133) вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 864, виданого 30.09.2016 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у сумі 1094000,00 грн та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса у розмірі 1700,00 грн, закінчено. 12.07.2017 року керівник Лозівської місцевої прокуратури Харківської області О.Медяник постановив кримінальне провадження № 12016220380002814 стосовно [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, закрити за відсутністю в діях останньої складу кримінального правопорушення ( а.с. 135-147). Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним договору позики від 26.11.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині змін внесених нотаріусом «Закреслене «Позикодавець» не читати, виправленому «Позичальник» вірити», «Закреслене «Позичальник» не читати, виправленому «Позикодавець» вірити», суд приходить до наступних висновків. Статтею 215 ч. 1 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Поряд із цим ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що приватним нотаріусом [PERSON] були внесені зміни до договору позики від 26.11.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], оскільки зміни до договору можуть бути внесені сторонами договору. В даному випадку приватний нотаріус [PERSON] не вносила зміни до договору позики від 26.11.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], а вчинила нотаріальну дію, яка була пов'язана з виправленням помилки, а не внесенням змін до договору, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні листами Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 30699/02-17/2 від 28.03.2017 року та 30699/02-20/2від 28.03.2017 року. Крім цього, з огляду на приписи ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину саме стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статі 203 цього Кодексу, тобто недодержання вказаних вимог повинно бути з боку [PERSON] або [PERSON] Приватний нотаріус не є стороною договору та його дії у даному випадку не можуть бути підставою для визнання правочину недійсним повністю або частково. Посилання представника позивача на преюдиціальне значення рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року у справі № 629/3881/16-ц в частині дій приватного нотаріуса [PERSON], судом не приймається до уваги, оскільки дії приватного нотаріуса [PERSON] не були предметом судового розгляду, у зв'язку із чим, суд апеляційної інстанції не надавав оцінку діям приватного нотаріуса [PERSON] щодо внесення виправлень до договору позики та будь-яких висновків з цього приводу не робив. За таких обставин, позовні вимоги про визнання недійсним договору позики, в частині внесення до нього змін приватним нотаріусом, не підлягають задоволенню, оскільки до договору позики приватним нотаріусом [PERSON] внесено виправлення, а не зміни. Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання недійсним та скасування виконавчого напису приватного нотаріуса [PERSON] від 30.09.2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 864, суд виходить з того наступного. Статтею 87 Закону «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статтею 39 ч. 1 п. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку, що у разі незгоди боржника з вчиненим виконавчим написом нотаріуса, вірним способом захисту є саме визнання його таким, що не підлягає виконанню, а не визнання його не дійсним та скасування, оскільки саме визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження. Оскільки рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року у справі № 629/3881/16-ц, визнано виконавчий напис, вчинений 30.09.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики та витрат пов'язаних з вчиненням виконавчого напису нотаріуса на загальну суму 1095700,00 грн - таким, що не підлягає виконанню, суд вважає права [PERSON] поновлені, а позовні вимоги щодо визнання недійсним та скасування даного виконавчого напису нотаріуса є такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги зустрічного позову приватного нотаріуса [PERSON] щодо визнання її права на виправлення технічної помилки в договорі позики від 25.11.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 1838, суд дійшов наступних висновків. Право нотаріуса на виправлення помилки визначено п. 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5, відповідно до якого у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Зустрічний позов обґрунтовується тим, що [PERSON] не визнається виправлення, здійснені у договорі позики, а також оспорюванням правомірності виправлення помилки нотаріусом. Так, відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових, земельних, сімейних і трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Зі змісту первинного позову [PERSON] вбачається, що вона обґрунтовує свої вимоги тим, що приватним нотаріусом [PERSON] було внесено зміни до договору з порушенням чинного законодавства. Право приватного нотаріуса на виправлення помилки у даному випадку не оспорюється, у зв'язку із чим, зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed