Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що з 18.10.2007 по 04.02.2016 працювала на посаді операційної медичної сестри акушерсько-гінекологічного відділення в комунальному закладі «Скадовська центральна районна лікарня» (далі КЗ «Скадовська ЦРЛ»), має вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності сестринська справа (операційна). Згідно з п.3 наказу т.в.о. головного лікаря КЗ «Скадовська ЦРЛ» від 04.02.2016 №31 «Про застосування дисциплінарних стягнень та вжиття необхідних заходів» за допущені порушення в наданні медичної допомоги, етики і деонтології медичного працівника, перевищення своїх службових повноважень її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани та переведено на посаду сестри медичної стаціонару гінекологічного відділення. Вважає, що при накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем було порушено вимоги законодавства, а саме: КЗпП України не передбачено такого заходу стягнення як переведення на іншу роботу; при цьому, згідно ст.32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається лише за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених ст.33 цього Кодексу. Внаслідок переведення на нижче оплачувану роботу вона втратила частину заробітку. Просить визнати незаконним та скасувати п.3 наказу т.в.о. головного лікаря КЗ «Скадовська ЦРЛ» від 04.02.2016 №31 в частині переведення операційної медичної сестри акушерсько-гінекологічного відділення [PERSON] на іншу посаду сестри медичної стаціонару гінекологічного відділення; поновити її на посаді операційної медичної сестри акушерсько-гінекологічного відділення КЗ «Скадовська ЦРЛ»; зобовязати відповідача провести перерахунок заробітної плати за час виконання нижче оплачуваної роботи. В судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю та фахівець у галузі права [PERSON] підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Одночасно, позовні вимоги збільшили, просили визнати незаконним та скасувати п.3 наказу т.в.о. головного лікаря КЗ «Скадовська ЦРЛ» від 04.02.2016 №31 в частині переведення операційної медичної сестри акушерсько-гінекологічного відділення [PERSON] на іншу посаду сестри медичної стаціонару гінекологічного відділення; визнати незаконним та скасувати параграф 2 наказу т.в.о. головного лікаря КЗ «Скадовська ЦРЛ» від 04.02.2016 №23/1 щодо переведення операційної сестри медичної пологового відділення [PERSON] на 1,0 посади сестри медичної стаціонару гінекологічного відділення тимчасово з 08.02.2016 по 05.03.2016 на час проходження курсів підвищення кваліфікації [PERSON]; визнати незаконним та скасувати п.3 наказу т.в.о. головного лікаря КЗ «Скадовська ЦРЛ» від 16.03.2016 №55 «Про застосування дисциплінарних стягнень та вжиття необхідних заходів» щодо оголошення догани медсестрі акушерсько- гінекологічного відділення [PERSON]; поновити її на посаді операційної медичної сестри акушерсько-гінекологічного відділення КЗ «Скадовська ЦРЛ»; стягнути з відповідача різницю в заробітній платі операційної медичної сестри акушерсько-гінекологічного відділення [PERSON] за час виконання нижче оплачуваної роботи в період з 05.02.2016 у сумі 408,76 грн. та 1073,02 грн. як суму витрат, повязаних з лікуванням, а також 5000 грн. як суму компенсації за спричинену моральну шкоду. Пояснили, що після оскарження до суду п.3 наказу від 04.02.2016 №31 т.в.о. головного лікаря КЗ «Скадовська ЦРЛ» [PERSON] у присутності завідуючого гінекологічним відділенням 05.03.2016 усно наказала з 06.03.2016 приступити до роботи на попередній посаді операційної медичної сестри акушерсько-гінекологічного відділення, при цьому з наказом про поновлення на цій посаді позивача не ознайомлено, копію наказу не надано. Тобто, відповідачем, фактично з власної ініціативи задоволено одну з позовних вимог. Разом з тим, внаслідок переведення на іншу роботу позивач змушена була протягом місяця працювати на посаді, де отримала заробітну плату у значно меншому розмірі, різниця становить 408,76 грн. Крім того, 16.03.2016 на підставі заяви [PERSON] від 18.02.2016, яка не підтверджена доказами, відповідачем видано наказ №55, п.3 якого операційній медсестрі акушерсько-гінекологічного відділення [PERSON] оголошено догану за допущені порушення етики та деонтології медичного працівника, перевищення своїх службових повноважень, неправомірне отримання відшкодування операційних витрат для хворої. Вказаний наказ позивачем розцінено як винесений з метою тиску. Крім того, також вважає його таким, що підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки стягнення накладено безпідставно, в її діях не встановлено проступок у вигляді порушення трудової дисципліни за її виною, за що можливо притягнення до дисциплінарної відповідальності. Будучи незаконно притягнутою до дисциплінарної відповідальності позивач відчувала себе психологічно пригніченою, морально подавленою, у звязку з чим пережила психічні та фізичні страждання, 13.02.2016 звернулась до лікаря-невропатолога за медичною допомогою, отримала курс лікування, на яке витратила 1073,02 грн. Тривале порушення відповідачем трудових прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагало додаткових зусиль для організації життя. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в 5000 грн. Також повідомили, що під час розгляду справи у суді, позивач звільнилась з КЗ «Скадовська ЦРЛ», у звязку з чим заявила клопотання про залишення без розгляду вимоги про поновлення на посаді операційної сестри медичної акушерсько-гінекологічного відділення. В подальшому в судові засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, збільшені позовні вимоги підтримала. Представник КЗ «Скадовська ЦРЛ» та одночасно третьої особи т.в.о головного лікаря КЗ «Скадовська ЦРЛ» [PERSON] за довіреностями [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, зазначила, що [PERSON] до дисциплінарної відповідальності притягнута правомірно, з дотриманням порядку. Переведення [PERSON] на іншу посаду медичної сестри стаціонару гінекологічного відділення, необхідно розцінювати як переміщення, а не власне переведення чи ще один вид стягнення. Просить у задоволенні позову відмовити. В подальшому в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст.150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Судом встановлено, що на підставі наказу №77 від 18.10.2007 [PERSON] переведена на посаду операційної сестри медичної пологового відділення КЗ «Скадовська ЦРЛ» (а.с.7, 8). 04.02.2016 наказом т.в.о. головного лікаря КЗ «Скадовська ЦРЛ» [PERSON] №31 «Про застосування дисциплінарних стягнень та вжиття необхідних заходів» операційній медсестрі акушерсько-гінекологічного відділення [PERSON] за допущені порушення в наданні медичної допомоги етики та деонтології медичного працівника, перевищення своїх службових повноважень оголошено догану та переведено на посаду сестри медичної стаціонару гінекологічного відділення (п.3 наказу) (а.с.11). Наказ №31 від 04.02.2016 винесено на підставі висновку №1 комісії з проведення службового розслідування порушення порядку надання медичної допомоги хворій гінекологічного відділення в порядку ст.ст.147, 149 КЗпП України (а.с.10). Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Тобто, законом передбачено застосування до працівника за порушення трудової дисципліни лише таких стягнень як догана і звільнення. Інші види стягнень можуть встановлюватися тільки законами, що прямо випливає з п.22 ч.1 ст.92 Конституції України. Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. [PERSON] кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як вбачається з відмітки на наказі [PERSON] ознайомлена з наказом №31 о 13.00 год. 08.02.2016. Таким чином, вбачається, що до [PERSON] було застосовано два види стягнення: догана та переведення на іншу посаду (роботу). 04.02.2016 КЗ «Скадовська ЦРЛ» також було видано наказ №23/1, параграфом 2 якого [PERSON], операційну сестру медичну пологового відділення, переведено на 1,0 посади сестри медичної стаціонару гінекологічного відділення тимчасово з 08.02.2016 по 05.03.2016 на час курсів підвищення кваліфікації [PERSON]; підстава: наказ т.в.о. головного лікаря від 04.02.2016 №31 «Про застосування дисциплінарних стягнень та вжиття необхідних заходів» (а.с.31). Суд критично ставиться до обґрунтування відповідачем переведення [PERSON] на іншу посаду (роботу) та необхідність розцінювати його як переміщення, оскільки в наказі №31 від 04.02.2016 чітко зазначено, що оголошення догани та переведення застосовано до [PERSON] саме за допущені порушення в наданні медичної допомоги, етики та деонтології медичного працівника, перевищення своїх службових повноважень. Крім того, підставою винесення наказу №23/1 від 04.02.2016 є саме наказ №31 «Про застосування дисциплінарних стягнень та вжиття необхідних заходів». Поняття «переміщення» визначено частиною другою ст.32 КЗпП України. Переміщення вважається законним, якщо відповідно ст.ст.21, 31, 32 КЗпП України, воно буде проводиться в межах умов трудового договору і не передбачає істотних його змін. Виходячи зі змісту зазначених норм, істотними умовами праці є система та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інші умови, які за умовами трудового договору слід вважати істотними. Згідно довідки КЗ «Скадовська ЦРЛ» заробітна плата [PERSON] на посаді сестри медичної операційної у січні 2016 року становила 3 238,53 грн. (з них оклад 2 026,00 грн.), у лютому 3482,90 грн. (з них оклад 1949,19 грн.), за період з 05.02.2016 по 05.03.2016 2829,77 грн. (з них оклад 1878,48 грн.) (а.с.39, 40). При цьому, оклад сестри медичної операційної становить 2026,00 грн., а сестри медичної стаціонару 1925,00 грн. (а.с.98). Таким чином, вбачається, що при виконанні роботи на посаді операційної медичної сестри та медичної сестри стаціонару має місце різниця в оплаті праці, що є істотною умовою праці. Згідно з ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших, допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у звязку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обовязку поновити працівникові попередні умови праці. Вказані розяснення містяться в п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів». [PERSON] наведених обставин, наказ №31 від 04.02.2016 в частині притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності суперечить вимогам чинного законодавства, у звязку з чим не може бути визнаний законним, та підлягає скасуванню. Також суд звертає увагу, що представником відповідача не підтверджено та не доведено, якими нормативними актами передбачено ведення Журналу реєстрації наказів КЗ «Скадовська ЦРЛ» (а.с.109-111), в якому обліковано накази №31 від 04.02.2016 та №55 від 16.03.2016, та Журналу обліку наказів з особового складу КЗ «Скадовська ЦРЛ» (а.с.114-116), в якому обліковано наказ №23/1 від 04.02.2016, а також підстави окремого обліку наказів з кадрових питань. Видання відповідачем наказу №23/1 від 04.02.2016 суд розцінює як намагання керівника установи привести у відповідність до вимог трудового законодавства переведення позивача на іншу роботу. Відповідно до ч.1ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі, органом який розглядає спір. Ухвалою суду від 21.07.2016 на підставі поданої позивачем заяви вимогу про поновлення на посаді операційної сестри медичної акушерсько- гінекологічного відділення залишено без розгляду. Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Як вбачається з довідок КЗ «Скадовська ЦРЛ» про заробітну плату [PERSON], різниця отриманої нею заробітної плати у січні 2016 на посаді операційної сестри медичної акушерсько-гінекологічного відділення та у період з 05.02.2015 по 05.03.2016 на посаді сестри медичної стаціонару гінекологічного відділення становить 408, 76 грн., що підлягають стягненню на її користь на підставі наведених вимог чинного законодавства. Щодо визнання незаконним та скасування наказу №55 від 16.03.2016 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, суд враховує наступне. Згідно наказу №55 від 16.03.2016 «Про застосування дисциплінарних стягнень та вжиття необхідних заходів» операційній медсестрі акушерсько- гінекологічного відділення [PERSON] за допущені порушення етики та деонтології медичного працівника, перевищення своїх службових повноважень, неправомірне отримання відшкодування операційних витрат для хворої оголошено догану; наказ видано на підставі висновку комісії з проведення службового розслідування по суті скарги [PERSON] від 18.02.2016 щодо неправомірних дій стосовно хворої гінекологічного відділення Ф. М. А. з боку окремих медпрацівників (а.с.90). Суду не надано висновок комісії з проведення службового розслідування за скаргою [PERSON], при цьому надано копію скарги [PERSON] від 18.02.2016 (а.с.91), копію акту від 02.03.2016 про ознайомлення [PERSON] з наказом №51 від 29.02.2016, від надання пояснень за яким та підписання копії письмових пояснень, остання відмовилась (а.с.93), письмові пояснення [PERSON] (а.с.94) та медсестри (а.с.95, документ нечитаємий). Надані суду інші копії документів, як то копія наказу №31 від 04.02.2016, висновок №1 комісії з проведення службового розслідування порушення порядку надання медичної допомоги хворій гінекологічного відділення, письмові пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.96-102) надані в ході перевірки за скаргою І. В. В. не стосуються події 22.01.2016, викладеної у скарзі [PERSON] від 18.02.2016. 17.03.2016 складено акт, яким зафіксовано ознайомлення [PERSON] з наказом №55 від 16.03.2016 з одночасною відмовою від підписання (а.с.92). Зазначені обставини не дають суду можливості встановити правомірність накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани в розумінні ст.149 КЗпП України, оскільки не підтверджено відібрання пояснень від [PERSON] щодо подій, викладених у скарзі [PERSON], або відмова [PERSON] від дачі таких пояснень. Метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є зясування обставин, за яких вчинено проступок, для їх врахування при обранні виду стягнення. Відсутність висновку комісії з проведення службового розслідування також унеможливлює дійти висновку, що відповідачем було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що відповідачем не було дотримано порядок застосування дисциплінарних стягнень, визначений ст.149 КЗпП України, у звязку з чим наказ №55 від 16.03.2016 не може бути визнано законним, тому наказ підлягає скасуванню. Вимога про стягнення з відповідача витрат на лікування підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], остання 13.02.2016 зверталась до лікаря, їй було призначено лікування, остання придбала ліки за призначенням на загальну суму 1073,02 грн. (а.с.70-73). Таким чином встановлено, що будучи переведеною на іншу роботу у звязку з притягненням до дисциплінарної відповідальності, позивач відчувала моральні страждання, які проявилися у погіршенні стану здоровя, у звязку з чим вона потребувала додаткових зусиль, в тому числі медикаментозного лікування, що потягло зайві матеріальні затрати, які підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення у якості компенсації моральної шкоди у сумі 5000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Верховний Суд України в п.5 постанови № 4 Пленуму від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснив, що обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у звязку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. На порушення зазначених вимог позивачем належним чином не мотивовано свої вимоги та не доведено заявлений до стягнення розмір відшкодування 5000 грн. Одночасно суд враховує, що в ході розгляду справи позивач звільнилась з КЗ «Скадовська ЦРЛ» за власним бажанням, з 03.06.2016 була прийнята на роботу у ДП Санаторій для дітей з батьками «Скадовськ» сезонно (а.с.113). Виходячи з викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди та вважає, що сам факт відновлення судом порушених при розгляді справи прав позивача буде достатнім засобом для відновлення втрат немайнового характеру та досягнення психологічної рівноваги. Таким чином, з урахуванням викладених обставин та наданих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогами немайнового характеру, що повязані між собою, у сумі 2204,80 грн., що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір» з розясненнями, викладеними у постанові Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014.

Outcome: partial