Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося тому, що в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. В сім`ї відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми і вона вимушена була переїхати з дітьми в друге село, де і проживає на даний час. Подружні відносини між ними припинилися з жовтня 2020 року. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця проживання яких не виникає.\~ Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про причини неявки не повідомив, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до ст. ст. 128-130 ЦПК України, був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки.\~\~ Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 31.01.2004 (актовий запис №1). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд\~ з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя\~ подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив, будь-які виключення з положень вказаних правових норм.\~ В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. З жовтня 2020 року вони припинили спільне проживання. Позивач не бажає примирення, що вбачається з її письмової заяви. Проти надання строку на примирення вона категорично заперечувала і під час підготовчого судового засідання, яке проводилося за участю сторін. Відповідач напроти просив строк на примирення, посилаючись на необхідність вирішення майнових питань. Однак, зважаючи на юридичний зміст вказаної правової норми, обумовлена відповідачем підстава не може бути покладена в основу вжиття судом зазначеного заходу. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Таким чином, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та норми права, що їх регулюють, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на її користь.\~

Outcome: approved