Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивачі 10.06.2019 року звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Театральний», [PERSON] , державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Хорошун Вадима Михайловича та просять: - Визнати недійсним протокол №3 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Театральний» від 03 липня 2018 року. - Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42109711 від 18.07.2018 року, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Хорошун Вадимом Михайловичем щодо реєстрації права власності на підвальне приміщення [ADDRESS] за [PERSON] . - Скасувати державну реєстрацію права власності на підвальне приміщення [ADDRESS] за [PERSON] . - Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) судовий збір у розмірі 1921 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6\~000 (шість тисяч) гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення №6/60 від 26.06.1978 року міжвідомча комісія виконкому Жовтневої районної ради на підставі заяви мешканців будинку [ADDRESS] з метою поліпшення житлово-побутових умов передала у користування власникам квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] нежитлове підвальне приміщення, площею 18 кв [ADDRESS] м. [ADDRESS] фактично користуються підвальним приміщенням з 1998 року та відшкодували комунальні витрати балансоутримувачу. Позивачі займають перше прохідне приміщення підвалу, а [PERSON] як власники квартири [ADDRESS] друге. 17.05.2019 року [PERSON] зажадала, щоб позивачі виїхали з вказаного приміщення, оскільки вона набула право власності на ці приміщення на підставі протоколу ОСББ «Театральний» №3 від 03.07.2018 року та рішення про державну реєстрацію прав. Позивачі є власниками квартири та брали участь у створенні ОСББ та є його членами. Об`єкти спільного майна можуть передаватися лише в користування без погіршення умов експлуатації, при цьому можливості передання спільного майна у власність законом не передбачена. Також вказують, що у користування позивачам передавалося приміщення площею 18 кв.м., тоді як рішенням державного реєстратора зареєстроване право власності на 26,7 кв.м. Підстава набуття права власності [PERSON] є неправомірною, тому державний реєстратор не мав права реєструвати право власності за відповідачем. Ухвалою суду від 13.06.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачам надано 10-денний строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 13.06.2019 року повернуто заяву представника позивачів про забезпечення позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 24.06.2019 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20.08.2019 року. Ухвалою суду від 02.07.2019 року відмовлено представнику позивачів у задоволенні заяви про забезпечення позову. Представник [PERSON] [PERSON] не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду подала апеляційну скаргу, в результаті розгляду якої Постановою Одеського апеляційного суду від 11.03.2020 року, ухвалу від 02.07.2019 року було скасовано справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. У підготовчому засіданні 20.08.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено на 23.09.2019 року. У підготовче засідання 23.09.2019 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 12.11.2019 року. В результаті проведених дій у підготовчому засіданні 12.11.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 16.01.2020 року. У судовому засіданні 16.01.2020 року було оголошено перерву до 25.02.2020 року. У судовому засіданні 25.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів, оголошено перерву до 25.03.2020 року. У судове засідання 25.03.2020 року учасники справи не з`явилися, на території України запроваджено карантин, розгляд справи відкладено на 27.04.2020 року. У зв`язку з неявкою відповідачів у судове засідання 27.04.2020 року розгляд справи було відкладено до 25.06.2020 року. У судовому засіданні 25.06.2020 року, у зв`язку з тим, що не було виконано вимоги ухвали про витребування доказів, вирішено повторно направити ухвалу для виконання, розгляд справи відкладено на 22.07.2020 року. Ухвалою суду від 25.06.2020 року розглянуто заяву представника позивачів [PERSON] про забезпечення позову, що повернулася з апеляційного суду, після скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2019 року, у задоволенні заяви відмовлено. У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити. Представник [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності та встановивши фактичні обставини справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , з огляду на наступне. Судом встановлено, що Міжвідомча комісія виконкому Жовтневої районної ради рішенням №6/60 від 26.06.1978 року на підставі заяви мешканців будинку [ADDRESS] , з метою поліпшення житлово-побутових умов, передала у користування власникам квартири [ADDRESS] нежитлове підвальне приміщення, площею 18 кв.м. (а.с.20). 29.06.2005 року було здійснено реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Театральний» з місцезнаходженням за адресою: м. Одеса, пров. Чайковського, буд. 14 та з кількістю учасників 21 чоловік (а.с.10-13). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 25.12.1998 року (а.с.16). [PERSON] 06.05.1999 року придбав Ѕ частину квартири [ADDRESS] у продавця [PERSON] , про що свідчить договір №Н/90-07-857 (а.с.17). Тож, з свідоцтва про право власності від 27.08.2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири (по Ѕ частки) [ADDRESS] (а.с.18). 03 липня 2018 року на підставі Протоколу №3 зборів членів ОСББ «Театральний» та мешканців будинку [ADDRESS] , прийнято рішення про передачу у приватну власність [PERSON] підвального приміщення під квартирою [ADDRESS] (а.с.103). Зі списку членів ОСББ «Театральний», що були присутні на загальних зборах від 03.07.2018 року вбачається, що по вищевказаному рішенні проголосувало «за» всі присутні, а саме 30 чоловік, в той час як всього 49 власників (а.с.104). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною першою та другою статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 26 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» об`єкти, що належать до спільного майна багатоквартирного будинку, можуть за рішенням загальних зборів об`єднання передаватися в користування, у тому числі на умовах оренди, фізичним та юридичним особам за умови, що не будуть погіршені умови експлуатації багатоквартирного будинку. Підвальне приміщення виділене у користування власникам квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , належить до спільного майна співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Згідно п.3.2.2. та п.3.3.2 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Театральний», затвердженого установчими зборами членів протоколом №1 від 18.08.2004 року, Члени об`єднання приймають рішення щодо управління неподільним майно будинку. Члени об`єднання приймають рішення щодо управління загальним майном та зобов`язанні брати участь у його утриманні (а.с.108). Вищим органом управління об`єднання є загальні збори (п.4.2 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Театральний», затвердженого установчими зборами членів протоколом №1 від 18.08.2004 року). Підпунктом 10 пункту 4.5 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Театральний», затвердженого установчими зборами членів протоколом №1 від 18.08.2004 року, закріплено, що до виключеної компетенції загальних зборів членів об`єднання належить: прийняття рішень про передачу в оренду об`єктів, які перебувають у спільній власності членів об`єднання, фізичним і юридичним особам (а.с.109). Згідно ч. 6 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Таким чином, загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не правомочні приймати рішення про передачу спільної власності співвласників до приватної власності фізичної або юридичної особи, у зв`язку з чим протокол №3 загальних зборів ОСББ «Театральний» від 03.07.2018 року має бути визнаний недійсним, адже підвальне приміщення передано у власність, а не у користування. З реєстраційної справи №1601031351101, копія якої надана на ухвалу суду про витребування доказів вбачається, що рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на приміщення [ADDRESS] прийнято на підставі заяви [PERSON] та протоколу №3 ОСББ «Театральний» від 03.07.2018 року (а.с.129-141). 18.07.2018 року за [PERSON] було зареєстроване право власності на приміщення № [NUMBER] , загальною площею 26,7 кв.м. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42109711 від 18.07.2018 року, про що свідчить інформаційна довідка №169347307 з Державного реєстре речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.21-22). Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Частина 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. У зв`язку з тим, що рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] прийнято на підставі протоколу загальних зборів ОСББ «Театральний», який визнано недійсним судом, таке рішення з відповідними наслідками, тобто саме з державною реєстрацією права власності [PERSON] на підвальне приміщення [ADDRESS] , підлягають скасуванню. В частині позовних вимог до відповідача державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Хорошуна Вадима Михайловича слід відмовити, адже скасуванню підлягає саме рішення про державну реєстрацію та відповідна реєстрація права власності. Щодо стягнення з [PERSON] судових витрат, суд відзначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1,\~2,\~ статті\~141\~ЦПК України\~встановлено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються:\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача;\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 21.05.2019 року між адвокатом Зудовою Вікторією Вікторівною та клієнтом [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №16/19 про надання правничої допомоги (а.с.29). Згідно рахунку-фактури №16/19 від 04.06.2019 року квитанції до прибуткового касового ордеру №8 від 06.06.2019 року, встановлено, що оплата гонорару адвоката за вивчення матеріалів та складення позовної заяви, заяви про забезпечення позову та заяви про витребування доказів склала 6\~000 грн. (а.с.27а-28). Тому, вимоги позивачів про стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідачів ОСББ «Театральний» та [PERSON] в рівних частках на користь позивачів.

Outcome: partial