Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернулася із позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без дозволу батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.1988 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу вони мають спільних дітей: доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 27.08.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. З метою оздоровлення доньок позивач має намір виїхати разом з ними до Ізраїлю, однак відповідач з незрозумілих причин постійно ухиляється від дачі дозволу на виїзд. Позивач вважає, що ухилення від надання згоди на виїзд дитини за кордон суперечить інтересам дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також просила надати дозвіл на виготовлення проїзного документу малолітнім донькам без згоди відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з урахуванням уточнень. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на те, що він може надати дозвіл, але лише з метою відпочинку та оздоровлення дитини, та в тих випадках, коли він, як батько дитини, володіє повною інформацією про те з ким, на який період часу їдуть його діти. Представник відповідача проти позову заперечував в повному обсязі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи Відділу опіки та піклування Державної адміністрації Київського району м. Харкова Харківської міської ради в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 30 серпня 2010 року шлюб було розірвано, відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. В судовому засіданні представник позивача вказував на те, що відповідач безпідставно ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон разом із матір'ю. Доводи позивача про те, що відповідач систематично ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон, не можуть вважатися судом достовірно встановленими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею шістнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, не вказував мети такого виїзду та конкретний час. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed