Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачкою вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.06.2014 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.04.2013 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 29.01.2013 року. Але на даний час матеріальний стан відповідача значно змінився, він звільнився з роботи та зайнявся підприємницькою діяльністю, в наслідок чого наразі має нестабільний та мінливий дохід, що змінюється щомісячно. В наслідок цього реальний розмір аліментів, які вона на цей час отримує від відповідача, значно зменшився, що ставить її в скрутне становище та не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини. Їх донька є інвалідом з народження, яка потребує постійних додаткових витрат на лікування, реабілітацію та оздоровлення. Інших осіб відповідач на утриманні не має, він в добровільному порядку не допомагає утримувати дитину, хоча має таку можливість. Посилаючись на зазначене, позивач просить змінити розмір аліментів, стягуваних за її користь за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.04.2013 року з [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , збільшивши їх розмір до 4000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість та на те, що він не має матеріальної змоги виплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Вислухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частковому, зважаючи на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що з 10.09.2011 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12.09.2012 року, актовий запис № 1265. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2013 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29.01.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вказане рішення суду набрало законної сили 26.04.2013 року. На підставі вищевказаного рішення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист, який передано на виконання. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів чітко визначений діючим Сімейним кодексом та розширеному тлумаченню не підлягає. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що вона витрачає на дитину, яка є інвалідом з дитинства, значну частину грошових коштів, зважаючи на те, що дитина потребує постійних додаткових витрат на лікування, реабілітацію та оздоровлення. Відповідач звільнився з роботи та зайнявся підприємницькою діяльністю, в наслідок чого наразі має нестабільний та мінливий дохід, що змінюється щомісячно, в наслідок цього реальний розмір аліментів, які вона на цей час отримує від відповідача, значно зменшився, що ставить її в скрутне становище та не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час відповідач працює у ФОП [PERSON] водієм автотранспортних засобів, що підтверджується довідкою № 19 від 15.09.2020 року, виданою зазначеним ФОП, і його щомісячна заробітна плата з лютого по серпень 2020 року складає 4750,00 грн., після обов`язкових відрахувань щомісячна сума до сплати складає 2027,46 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Будь-які докази на підтвердження того, що відповідач має більший, ніж зазначено у довідці, дохід, суду позивачем не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня - 2318,00 гривень. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] на час розгляду справи виповнилось 8 повних років. Встановлено, що відповідач одружений, інших осіб на утриманні не має, за станом здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач не працює, доглядає дитину-інваліда, оздоровлює та організовує її реабілітацію, на що необхідно значні кошти. Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що розмір аліментів у сумі 2000 грн. щомісячно є об`єктивним розміром стягнення аліментів, оскільки вказана сума становить більше половини від встановленого на теперішній час прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача та змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.04.2013 року з [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , збільшивши їх розмір до 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено, а вона відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від судових витрат, то суд вважає, що судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial