Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. На обгрунтування позовних вимог в позові вказала, що починаючи з січня 2010 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Тривалий час відповідач у вихованні доньки участі не приймає та матеріальної допомоги на її утримання не надає. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного позивач просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Від позивача надійшла заява (телефонограма) про розгляд справи у її відсутність та підтримання позову. В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Про причини неявки суд не повідомив. Від відповідача відзиву на позов не надходило. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію паспорту на ім`я [PERSON] ) суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених правових норм слідує, що обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладається саме на батьків. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , та ухиляється від її утримання, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Разом з тим, з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.3) вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] записаний [PERSON] , тобто інша особа, а ніж відповідач. З огляду на викладене вбачається, що відповідач не є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , а тому обов`язку щодо утримання останньої у нього відповідно немає. Доказів, як б спростовували наведені обставини та підтверджували батьківство відповідача щодо вказаної дитини, позивачем не надано. За такого суд приходить до висновку, що позивач в супереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України, не довів належними достатніми та допустимим доказами обґрунтованість своїх позовних вимог. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed