Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалася на те, що 06.10.2007р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. 21.06.2008р. у них народилась дочка [PERSON] Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.10.2011р. шлюб між сторонами розірвано, а рішенням суду від 20.11.2012р. з відповідача визначено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини по 500грн. щомісячно. На сьогоднішній день сума аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною. На утримання дочки їй потрібно мінімум 3000грн. в місяць, оскільки вона повинна витрачати грошові кошти на медикаменти та лікування, так як дитина хворіє, також на продукти харчування, одяг, взуття, засоби особистої гігієни, комунальні послуги, все це тягне за собою не малі кошти. Інших дітей та утриманні відповідач не має, так як і не має на утриманні непрацездатних батьків, аліменти нікому більше не платить. Тому просила суд збільшити розмір аліментів до 2500грн. щомісячно. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 28.03.2017р. позов частково заперечив, покликаючись на викладені в письмовому запереченні (а.с.27-28) обставини. В судове засідання 04.04.2017р. відповідач не зявився, про причини неявки суду не повідомив, тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, суд завершив розгляд справи за відсутності останнього з урахуванням попередньо наданих пояснень та на підставі наявних у справі доказів, в дослідженні яких він брав участь. Заслухавши позивача та її представника, враховуючи пояснення відповідача, надані в судовому засіданні 28.03.2017р., дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобовязано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Ст. 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.11.2012р. визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти утримання дочки [PERSON] в розмірі 500грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що стан здоровя неповнолітньої [PERSON] погіршився, вона перебуває на диспансерному обліку та потребує лікування (а.с.7,42), змінився також і її матеріальний стан, збільшились витрати на харчування (а.с.11-15), придбання канцелярських товарів, необхідних для навчання у школі, а також одягу (а.с.8-10). Наведені вище обставини у рішенні суду від 20.11.2012р. встановлені не були. Крім цього, з дня ухвалення судом рішення про стягнення аліментів (20.11.2012р.) до моменту звернення [PERSON] з даним позовом, законодавцем поступово збільшувався розмір прожиткового мінімуму і відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році такий установлено в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689грн., з 1 травня - 1777грн., з 1 грудня - 1860грн. В той же час, відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, аліменти в розмірі 500грн., визначені рішенням суду від 20.11.2012р., збільшити та стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved