Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його вини постійно виникали сварки, що тяжким чином впливали на її психічний стан. З березня 2015 року спільне проживання між ними було припинено. В добровільному порядку розірвати шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції у Житомирській області відповідач відмовляється. Крім того, вона просить відновити її дошлюбне прізвище. В судове засідання позивач не зявилася, але в своїй позовній заяві просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча відповідно до ст. 74 ЦПК України був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №107069 між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб 26.02.2011 (актовий запис №82). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. З березня 2015 року вони припинили спільне проживання, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Згідно п.6 ст. 15 Закону України „ Про державну реєстрацію актів цивільного стану, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу . Правовою нормою, що міститься в ч.8 ст. 235 ЦПК України передбачено зазначення про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, у рішенні про розірвання шлюбу, яке виноситься в порядку розгляду справ окремого провадження. Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою подружжя, яке має дітей , тобто спільною заявою чоловіка та дружини. Оскільки, позивач звернулася до суду в порядку позовного провадження, правові підстави для задоволення позову в частині зміни прізвища позивача на дошлюбне відсутні. Судовий збір позивач сплатила в сумі 551 грн. 20 коп., який відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial