Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь кошти за договором акційного строкового банківського вкладу та в процесі розгляду справи звернулася з заявою про збільшення позовних вимог до 299656,95 грн враховуючи суму депозитного вкладу разом з нарахованими процентами станом на 08.05.2014 - 49433,38 грн; проценти на депозитний вклад з розрахунку162 календарних дні - 4782,98 грн; три проценти річних від просроченної суми - 658,21 грн; інфляційні витрати - 4536,15 грн; пеня за прострочення виконання зобов'язання в розрахунку 162 календарних дні прострочення зобов'язання - 240246,23; відшкодування завданої моральної шкоди - 4000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 08.01.2014 між нею та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір акційного строкового банківського вкладу (депозиту) «Ваш Різдвяний» №2630/10/151390. Відповідно до договору датою повернення вкладу є 08.05.2014. Однак відповідач порушив свої зобов'язання не повернувши позивачу грошові кошти, відповідно до умов договору. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що і надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.ст.1060, 1061 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором, з виплатою вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 08.01.2014 між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір акційного строкового банківського вкладу №2630/10/151390 «Ваш різдвяний» (а.с.7-11). Відповідно до умов договору відповідач прийняв від позивача грошові кошти у загальному розмірі загалом 49433,38 грн, що підтверджується рухом коштів по рахунку (а.с.15) на строк з 08.01.2014 по 08.05.2014 зі сплатою процентів з користування грошовими коштами - 21,8% річних. Відповідно до норм ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Встановлено, що позивач (вкладник) виконала свої зобов'язання за договором в повному обсязі та передала відповідачу грошові кошти, що підтверджується квитанціями про здійснення касової операції № 14457 від 08.01.2014, № 8011 від 13.01.2014, №5547 від 12.02.2014, № 15922 від 17.02.2014, № 5504 від 08.04.2014 (а.с.12-14). В свою чергу відповідач ПАТ «Міський комерційний банк» за зверненням позивача про повернення їй суми банківського вкладу свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. За таких обставин, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому у відповідача за договором строкового банківського вкладу №2630/10/151390 від 08.01.2014 рахується заборгованість, яка складається з суми депозитного вкладу - 49433,38 грн; проценти по депозитному вкладу - 4782,98 грн. Згідно зі ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором строкового банківського вкладу №2630/10/151390 від 08.01.2014 суму депозитного вкладу разом з нарахованими процентами станом на 08.05.2014 в розмірі 49433,38 грн; проценти на депозитний вклад з розрахунку162 календарних дні - 4782,98 грн; три проценти річних від просроченної суми - 658,21 грн; інфляційні витрати - 4536,15 грн, а разом 59410,72 грн. Згідно ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», передбачає норму судового захисту прав споживачів, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тобто вказана норма передбачає можливість відшкодування шкоди, як такової, а право на відшкодування шкоди делегується до іншої норми. Крім того, головною умовою є дійсність шкоди та серйозність наслідків правопорушення. Так п.4 ст.5 вищевказаного закону споживач, яким в даному випадку є позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної в наслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У зв'язку з вищевикладеним, суд не знаходить підстав до задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 4000 грн, виходячи з її недоведеності. Стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання в розрахунку 162 календарних днів прострочення зобов'язання відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», яка на думку позивача складає - 240246,23, не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем фактично була надана банківська послуга, депозитні кошти прийняті, нараховані відсотки та ін., за неповернення коштів передбачена інша відповідальність, яка має відповідне правове обгрунтування. Судові витрати суд вирішує в порядку ст.88 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягненню нв користь держави судовий збір у розмірі 594 грн 11коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial