overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон», про визнання права власності на автомобіль JAC J2, 2014 року випуску, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , обґрунтовуючи вимоги позову вказує, що 18 березня 2015 року між сторонами було укладено Договір фінансового лізингу № 002261. Позивач свої умови по даному договору виконав своєчасно та в повному обсязі. Ухвалою судді від 26 квітня 2019 року залишено вказаний позов без руху та у встановлений строк позивачем недоліки виявлені у позовній заяві усунуто, а ухвалою судді від 08 липня 2019 року розгляд справи призначено здійснювати у порядку підготовчого провадження, сторонам роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. Позивач просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача надав до суду заяву про визнання позову. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з`ясовано, що сторона відповідача визнає позов у повному обсязі. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи сторона відповідача визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання права власності на автомобіль.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «СК Комфорт» про стягнення заборгованості з заробітної плати. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 01.08.2012 року працювала у відповідача на посаді завідуючої сектором по роботі з населенням та 06.10.2014 року була звільнена за угодою сторін. Однак заборгованість з заробітної плати у сумі 10 212,24 грн. їй до теперішнього часу не виплачено. При цьому позивач посилається на те, що згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.14). ТОВ «СК Комфорт» про дату слухання справи було повідомлено належним чином, однак явку свого представника у судове засідання не забезпечило, заперечень проти позову не надало. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, з 01.08.2012 року позивач працювала у відповідача на посаді завідуючої сектором по роботі з населенням та була звільнена 06.10.2014 року за угодою сторін, що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.5). При звільненні ТОВ «СК Комфорт» не провело з позивачем розрахунок за серпень-жовтень 2014 року та не виплатило грошову компенсацію за не використані дні щорічної відпустки. Відповідно до довідки ТОВ «СК Комфорт» позивачу була нарахована заробітна плата: у серпні 2014 року - 3371,42 грн., у вересні 2014 року - 3390,90 грн. (а.с.7). Згідно наданого позивачем розрахунку ціни позову (а.с.6), заборгованість становить 10212,24 грн., а саме: - серпень 2014 року - 2762,54 грн.; - вересень 2014 року - 2778,51 грн.; - жовтень 2014 року - 483,22 грн.; - компенсація за не використану відпустку - 4187,97 грн. Відповідач на запит суду довідку про заборгованість з виплати заробітної плати перед [PERSON] не надав, своїм право на подачу письмових заперечень проти позову не скористався. Оскільки до теперішнього часу вищевказана заборгованість добровільно не виплачена, то вона підлягає стягненню у примусовому порядку. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фабрикант» про захист авторського права та виплату компенсації. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Тячівської державної нотаріальної контори про поновлення строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть № 37 від 01 серпня 2014року. При житті 03 листопада 2005 року [PERSON] склала заповіт, де заповіла йому все її майно. Заповіт посвідчений Ганичівською сільською радою, зареєстровано в реєстрі № 151. Після її смерті залишилося певне майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] загальною площею 46.10 кв.м., Тячівського району, Закарпатської області та земельна ділянка площею 0, 25 га для будівництва та обслуговування будинку кад. № 2124481201:06:001:0069. В установлений законом шестимісячний термін, він не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини по причині відрядження за кордон. Після повернення з відрядження він 06 лютого 2015 року звернувся до нотаріуса за місцем проживання з заявою, з наміром прийняти спадщину. Однак, виявилося, що ним було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч.1 ст.1270 ЦК, а саме 6 місяців від моменту відкриття спадщини. У зв'язку з цим нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії. Тому просить суд продовжити йому строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та визначити йому додатковий строк два місяці для оформлення спадщини. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, проти позову не заперечують, а тому суд на підставі ст.. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], померла [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від [INFO] року. 03 листопада 2005 року [PERSON], заповіла позивачу все її майно, що стверджується заповітом від 03.11.2005 року. В установлений законом строк оформити спадщину за заповітом позивач не мав можливості, оскільки знаходиться у відрядженні за кордоном. Відповідно до ст..1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити визнавши, що позивачем з поважних причин пропущено строк про прийняття спадщини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання здійснити приватизацію. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02.11.2016 відкрито провадження у справі. Від позивача надійшла заява про зупинення провадження по даній справі до вирішення іншої справи №826/4803/18 за позовом [PERSON] до Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити приватизацію квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з жовтня 2010 року позивач, на підставі ордеру ОРДА в м. Києві на вселення до службової кімнати, зареєстрована та проживає у вказаній квартирі. 30.12.2015 розпорядженням ОРДА в м. Києві №726 дану кімнату виключено з числа службових. У квітні 2016 року позивач звернулася до відповідача з проханням приватизувати кімнату, однак отримала відмову. Під час розгляду даної справи відповідачем постановлено розпорядження №526 від 21.09.2017, яким внесено зміни до розпорядження №726 від 30.12.2015, що позбавляє позивача можливості здійснити приватизацію кімнати. Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.04.2018 відкрито провадження у адміністративній справі №826/4803/18 за позовом [PERSON] до Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження. У вказаній справі позивач оскаржує розпорядження №558 від 21.09.2017 «Про внесення змін до розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації №726 від 30.12.2015 «Про виключення квартир з числа службових». Враховуючи наведене, суд вважає, що розгляд даної цивільної справи №756/435/18 є об'єктивно неможливим до набрання законної сили судовим рішення у справі №826/4803/18, а тому заява позивача підлягає задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Хамад [PERSON] Хамад про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб між позивачем та Хамад [PERSON] Хамад. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися та взагалі припинилися. З цих підстав позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві 26.08.2015 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Положеннями ст. 112 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Цибик [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08.02.2018 року шлюб між сторонами розірвано, за час подружнього життя у сроірн народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], останній перебуває на повному утриманні та вихованні позивача. Відповідая, в свою чергу не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. \~\~Відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України\~передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Чемеровецької селищної ради про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на його утриманні. Уточнивши заявлені вимоги позивач просить встановити факт проживання її з [PERSON], який помер 21 серпня 2016 року однією сімєю без реєстрації шлюбу з 17 жовтня 2003 року по 21 серпня 2016 року. В обґрунтування заяви зазначає, що з листопада 1989 року проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, вела з ним спільне господарство, мали спільний бюджет. Після смерті [PERSON] вона вчинила його поховання. Оскільки відсутні підстави для закликання її до спадкування, просить позов задовольнити. Представник Чемеровецької селищної ради позов визнав. Треті особи [PERSON], [PERSON] не заперечують щодо задоволення заяви. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 22 серпня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-БВ № 277846 від 22.08.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно. Згідно довідок № 378 від 26.06.2017 року, № 379 від 26.06.2017 року виданих Чемеровецькою селищною радою [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю з листопада 1989 року до дня смерті останнього за адресою с. Збриж вул. Центральна, 17 Чемеровецького району Хмельницької області, вели спільне господарство. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що з листопада 1989 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю як подружжя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного. Згідно копії актового запису про розірвання шлюбу 16 жовтня 2003 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Борщівського районного суду від 19 червня 1990 року. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON], який помер 21 серпня 2016 року однією сімєю без реєстрації шлюбу з 17 жовтня 2003 року по 21 серпня 2016 року, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породжує для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, у якому просив зняти арешт з автомобіля марки «Daewoo», модель «Lanos TF69Y», 2007 року випуску, тип D3 - легковий седан, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER], накладений Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва., судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2009 року стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь Акціонерного банку «Діамантбанк» у розмірі 22 875, 55 грн. На підставі вказаного судового наказу Шевченківським районного відділом державної виконавчої служби міста Києва 04 жовтня 2010 року відкрито виконавче провадження, у рамках якого було накладено арешт на автомобіль «Daewoo Lanos», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою державного виконавця від 18 червня 2012 року судовий наказ №2-н-711/08 повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Заборгованість перед банком позивачем погашено у повному обсязі, однак, його автомобіль наразі знаходиться під арештом. Листом від 18 квітня 2018 року Шевченківський РВ ДВС міста Києва повідомило [PERSON] про те, що строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Таким чином, на даний момент виконавчий документ є повернутим стягувачеві, заборгованість погашена, відтак, відсутня необхідність існування арешту майна [PERSON], однак зняти його через органи виконавчої служби останній не має можливості, оскільки виконавче провадження є знищеним. На підставі викладеного позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 27 серпня 2018 року закінчено підготовче провадження по справі, справу призначено до слухання по суті. Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, у якому просив зняти арешт з квартири [ADDRESS], що накладений вимогою №821/4 від 18 жовтня 1999 року відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі. Позовні вимоги мотивує тим, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна позивачем з'ясовано, що вимогою №821/4 від 18 жовтня 1999 року відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі накладено арешт на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Листом № 331 від 05 березня 2018 року Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві повідомив [PERSON], що виконавчі документи, по яких боржником є [PERSON] на виконанні відсутні. Встановити підстави накладення арешту в 1999 році на все майно [PERSON] та рік завершення виконавчого провадження, в межах здійснення якого в 1999 році на підставі вимоги державного виконавця накладено арешт не виявляється можливим, оскільки виконавчі провадження та журнали реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцем з 1999 року по 2014 рік знищені за закінченням терміну зберігання. Листом №3761/01-16 від 13 квітня 2018 року Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила позивача, що відповідно до номенклатури справ за 1999 рік термін зберігання документів, на підставі яких накладені арешти на майно, складає три роки, а тому надати запитувану інформацію не має можливості. За таких обставин, на даний момент відсутня можливість встановити підстави накладення арешту на належну позивачу квартиру, однак, існуючий арешт обмежує позивача у реалізації ним свого права власності, на підставі чого останній звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 03 вересня 2018 року закінчено підготовче провадження по справі, справу призначено до слухання по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved