Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач, з урахуванням наданих письмових пояснень від 20 травня 2020 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було підписано Заяву про приєднання №1425374 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Шляхом підписання вказаної заяви [PERSON] приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщення на офіційній інтернет-сторінці www.oschadbank.ua та уклав з банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору (п.п.3.1 п. 3 «Умова про приєднання до Договору Заяви про приєднання). У свою чергу, відповідно до умов договору, банк відкрив на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за дебетово-кредитною схемою (п.п.3.2 п.3 «Умов про приєднання до Договору» Заяви приєднання). Відповідно до п.п.6.1 п. 6 «Умови кредитування» Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору, та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. На підставі заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 15 000 гривень зі сплатою 38% річних за користування кредитом. У відповідності до умов договору банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 21 січня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 17 977 гривень 47 копійок, з яких 14 535 гривень 05 копійок - заборгованість за основним боргом (кредитом); 2 870 гривень 09 копійок - проценти за користування кредитом; 33 гривні 19 копійок - комісія; 236 гривень 20 копійок - пеня за несвоєчасне погашення боргу (кредиту); 144 гривні 57 копійок - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 110 гривень 89 копійок - 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 30 гривень 81 копійка - 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 11 гривень 65 копійок - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 05 гривень 02 копійки - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, від сплати яких відповідач ухиляється, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача - Баклан А. В., який діє на підставі довіреності від 29 січня 2018 року (а.с.55-56) у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 31), в судове засідання не з`явився, відзив суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.61). Надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності (а.с.39). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки законні підстави для задоволення позову в повному обсязі відсутні, тому суд ухвалив відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11 липня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», який на підставі постанови КМУ від 05 червня 2019 року №568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк», змінив тип публічного акціонерного товариства на приватне та перейменувався в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та відповідачем [PERSON] був шляхом підписання Заяви про приєднання №1425374 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с.10-11) укладений Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору. На підставі заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 15 000 гривень зі сплатою 38% річних за користування кредитними коштами (а.с.11 зворот). Відповідно до п.6.4 Блоку 6 «Умови кредитування» укладеного договору, строк кредиту встановлюється на відповідний період платіжної картки та становить до квітня 2023 року (а.с.11). Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав грошові кошти відповідачу, що підтверджується наданою до позову випискою по картковому рахунку з якого судом з`ясовано, що відповідач отримав кредитні кошти шляхом зняття частини суми кредиту готівкою в банкоматах, а частину - шляхом здійснення безготівкового розрахунку за товари та послуги (а.с.15-20). Також отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується довідками про зміну рахунку, який був відкритий відповідачу під час укладання договору та потім змінювався на виконання вимог постанови Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року № 89 та від 28 грудня 2018 року №162. Так, під час укладення договору відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] (а.с.10 зворот), який потім змінено на [NUMBER] , а потім на [NUMBER] , а додані до позову доказі підтверджують рух коштів по вказаним рахункам (а.с.15-20). Відповідач, в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконує. Заборгованість на час розгляду справи судом не погашена та згідно наданого суду розрахунку (а.с.12-14) на станом на 21 січня 2020 року складає 17 977 гривень 47 копійок, з яких 14 535 гривень 05 копійок - заборгованість за основним боргом (кредитом); 2 870 гривень 09 копійок - проценти за користування кредитом; 33 гривні 19 копійок - комісія; 236 гривень 20 копійок - пеня за несвоєчасне погашення боргу (кредиту); 144 гривні 57 копійок - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 110 гривень 89 копійок - 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу 9кредиту); 30 гривень 81 копійка - 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 11 гривень 65 копійок - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 05 гривень 02 копійки - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Судом встановлено, що правовідносини сторін регулюються положеннями ЦК України. Так, згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положенням ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п.6.6.1 п.6.6 укладеної між сторонами Заяви про приєднання №1425374, розмір процентної ставки складає 38 % річних за користування кредитними коштами (а.с.11). Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Тому позивач має право на дострокове звернення з вимогою про погашення кредиту. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом (кредитом), процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та інфляційних втрат знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір отриманого та не повернутого вчасно кредиту підтверджено матеріалами справи, а розмір відсотків за користування кредитними коштами передбачений укладеним між сторонами договором. Розмір нарахованих 3% річних та інфляційні втрати передбачені положеннями ЦК України, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення боргу (кредиту) та за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, то суд зазначає, що до позову не надано доказів розміру такої нарахованої позивачем пені. Посилання представника позивача на те, що розмір пені передбачений умовами договору, який розміщено на офіційній інтернет-сторінці www.oschadbank.ua не приймаються судом з огляду на те, що суд самостійно не збирає докази. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, узв`язку з частковим задоволенням позову судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial