Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.02.2009 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Останні два роки вони не можуть проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності їх дитини, а це суттєво може вплинути на його психіку. На її неодноразові зауваження відповідач не реагував. Влітку 2011 року їх шлюбні відносини фактично припинилися. Відповідач залишився проживати в м. Підгороднє, а вона вимушена повернутися до свого попереднього місця проживання - будинку своїх батьків. На теперішній час відповідач створив нову сім'ю, а тому позивач вважає, що збереження їх сім'ї та подальше спільне проживання є неможливим, а тому просить розрівати з відповідачем шлюб. Крім того, просить судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Позивач в попереднє судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітніх дітей , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], згідно якого 27.02.2009 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], з якого вбачається, що його батьками є сторони по справі; довідками Іларіонівської селищної ради № 2512, 2513 від 28.10.2013 року; копією паспорта [PERSON], серії [NUMBER]. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст..113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обгрунтовані та підтверджені документально. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved