Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 10.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського РУЮ Луганської області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Вони втратили сімейні почуття любові та поваги один до одного, подальше сімейне життя та утримання шлюбу суперечить її інтересам, так як негативно відбивається на її психіці. Відповідач зловживає спиртними напоями, більше року вони мешкають окремо. Спір про сумісне нажите майно та щодо виховання доньки відсутній. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, у випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що сторони з 10.09.2009 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 10.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №50. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У чинність ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружжя більше року проживає окремо, шлюб існує формально, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, зважаючи на те, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved