Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що 28 вересня 2002 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На протязі останніх місяців поточного року шлюбні відносини з відповідачем припинено, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що з моменту коли позивач та відповідач почали жити окремо, то позивач життям дітей не цікавиться, будь-якої матеріальної допомоги не надає. В свою чергу позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення нею 6 років та отримує щомісячну допомогу 1000 гривень. Інших доходів вона не має. Крім того [PERSON] часто хворіє по захворюванню органів дихання. Інших дітей на утриманні у позивача не має, проживає у спільній з відповідачем квартирі, де за отримані на дітей кошти розраховується за комунальні послуги. Разом з тим відповідач має постійне місце роботи та отримує заробітну плату близько 8 тисяч гривень. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково просив стягнути з відповідача 1/3 частину заробітної плати на двох дітей. Повідомив, що у нього наявний кредит на автомобіль, який оформлений у шлюбі в інтересах сім'ї та на даний час змушений його гасити у розмірі 162410 гривень. В разі стягнення аліментів у розмірі 70 % від заробітної плати, відповідач залишиться без засобів існування. Тому просив стягнути 1/3 частини заробітної плати до виповнення повноліття старшої дочки, а в подальшому 1/4 частини заробітної плати до виповнення повноліття молодшої дочки. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Судом з'ясовано, що 28 вересня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у Помічнянській міській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис № 59. Від шлюбу мають двох дітей : [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 086288 від 20.03.2003, видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, а.с.4)та [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 145850 від 04.06.2013, видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, а.с.5). В судовому засіданні сторонами не оспорюється, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір'ю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Інші особи на її утриманні відсутні. Також сторонами в судовому засіданні не заперечувалось, що відповідач працює офіційно, має стабільний заробіток, сплатою аліментів на користь інших осіб не обтяжений. Суд зазначає, що посилання представника відповідача на наявність у нього обов'язків по кредитах перед банком, на автомобіль набутий в інтересах сім'ї за час подружнього проживання з позивачкою не може бути прийнято судом як підтвердження його скрутного матеріального положення, яке могло б стати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей. Водночас суд зобов'язаний зберегти розумний баланс між інтересами дітей та відповідача, а тому зазначає, що він не може бути позбавлений засобів для особистого існування і має право отримувати належну заробітну плату за свою працю для гідного свого утримання. А тому суд вважає, що стягнення 70% заробітної плати призведе до надмірного тягара для відповідача та зумовить для нього важкі умови праці за місцем постійної роботи. Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - п'ятдесят відсотків заробітної плати боржника. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 (далі по тексту постанови Пленуму ВСУ) максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд зазначає, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства » на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи стан здоров'я дитини [PERSON], яка згідно медичної довідки від 27.05.2016 є довготривало хворіюча по захворюванням органів дихання, задовільний стан здоров'я [PERSON], вік дітей, оцінюючи докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходяться спільні з відповідачем діти, має право вимагати стягнення з останнього аліменти, а відповідач зобовязаний їх сплачувати, а тому позов необхідно задовольнити частково . Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. З огляду на те, що діти проживають з матір'ю, а відповідач не надає матеріальну допомогу матері на утримання дітей добровільно, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 182 СК України приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць . На підставі ст.ст. 180-184 СК України , ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року,

Outcome: partial