Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона з відповідачем 27 25 грудня 2009 року зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу є донька [PERSON], 14.07.2011 р. н., яка проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Причиною розпаду їхньої сімї є те, що у між ними постійно виникають сварки та скандали, під час яких відповідач принижує її честь та гідність в прису3тності їхньої доньки. З літа 2015 року вони хоча і проживають за однією адресою, однак в різних кімнатах, спільне господарство не ведуть, спірного майна немає. В добровільному порядку відповідач кошти на утримання дитини не надає. Вважає, що збереження сімї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, на примирення не згідна, а тому просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць до досягнення донькою повноліття, починаючи з дня звернення до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, її зберегти неможливо, а тому шлюб між ними потрібно розірвати. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 ч. 2 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей він не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. А тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти в твердій сумі на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. Крім того з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі в сумі 704 гривню 80 копійок на користь держави. Також має бути допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved