Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві посилались на те, що вони постійно проживають в жилому будинку [ADDRESS]. Їх право на користування даним жилим приміщенням встановлено рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2011 року. Але [PERSON] чинить їм всілякі перешкоди в користуванні даним будинком: 06 вересня 2014 року разом з сином - [PERSON] зняли та вивезли опалювальний котел начебто для його ремонту, але до цього часу не повернули, 11 жовтня та 25 жовтня 2014 року відрізав кабель електроживлення до будинку, 17 жовтня 2014 року разом з [PERSON] зняли та вивезли ворота та хвіртку огорожі. Раніше в квітні 2014 року [PERSON] звертався до ПАТ «Полтавагаз» з заявою про припинення газопостачання до будинку. Такими діями відповідачі чинять перешкоди позивачам в користуванні будинком. Тому позивачі просили суд усунути їм перешкоди в користуванні будинком по [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідачів повернути в будинок демонтований ними 06 вересня 2014 року газовий котел для опалення та відновити опалення, зобов'язати [PERSON] надати згоду ПАТ «Полтавагаз» на заміну та встановлення в разі необхідності [PERSON], [PERSON], [PERSON] нового газового котла, відновлення опалення і газопостачання у будинок, а крім того заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії з пошкодження, демонтажу та вивезення предметів, об'єктів життєзабезпечення будинку за цією ж адресою, а також окремих блоків та конструкцій всього домоволодіння. Посилаючись на заподіяння їм значної моральної шкоди позивачі просили суд також стягнути з відповідачів солідарно на користь кожного з позивачів по 5000 грн. на відшкодування завданої ними шкоди. Ухвалою суду від 02 грудня 2012 року за заявою позивачів позовні вимоги про зобов'язання відповідачів повернути в будинок демонтований ними 06 вересня 2014 року газовий котел залишені без розгляду. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги за виключенням тих, які просили залишити без розгляду, підтримали, посилаючись на викладені в заяві обставини, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] проти позову заперечили, в задоволенні позовних вимог просили відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні позов також підтримала, посилаючись на необхідність забезпечення прав малолітніх дітей. Представник третьої особи ПАТ «Полтавагаз» в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с.73-74). Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи, який в засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково наступних підстав. Судом встановлено, що жилий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.1997 року, посвідченого Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-3148. [PERSON], та [PERSON], [PERSON] разом з малолітніми дітьми - сином [PERSON], [INFO], та дочками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] вселилися в будинок та в даний час користуються ним як члени сім'ї власника. Зазначені обставини встановлені рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 18 травня 2011 року, а тому в силу ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають (а.с.6-9). Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом не встановлено наявності будь-якої іншої угоди між позивачами та власником будинку про порядок користування приміщенням жилого будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч.4 ст.156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів сім'ї власника права користування займаним приміщенням. Тому позивачі продовжують користуватись спірним будинком на правах членів сім'ї власника. 06 вересня 2014 року власник будинку [PERSON] разом з [PERSON] зняли та вивезли з будинку газовий котел під приводом здійснення його ремонту. Зазначені обставини визнали всі особи, що беруть участь у справі. Але судом встановлено, що наміру повертати котел в будинок [PERSON] не мав, зняття та вивезення котла було здійснено з метою створення перешкод позивачам в користуванні жилим будинком. Зазначені обставини в судовому засіданні визнав відповідач [PERSON], пояснивши, що позивачі заважають йому в користуванні будинком, ображають його, у зв'язку з цим він не може ні приготувати собі їжу, ні випрати білизну, ні відпочити, ні вільно будинком користуватись. Оскільки позивачі так з ним обходяться, то він не повинен робити їм щось добре, в тому числі ставити котел. З цих же мотивів ним було знято в будинку водяний насос та ворота огорожі з хвірткою, які він також не має наміру повертати на місця. Надаючи пояснення в судовому засіданні, яке відбулося 25 листопада 2014 року, будь-якими іншими мотивами свої дії відповідач [PERSON] не обґрунтовував. В подальшому [PERSON] змінив свою позицію у справі та пояснював, що котел, водяний насос та ворота огорожі з хвірткою він знімав виключно для їх ремонту, але згодом з'ясувалось, що для ремонту котла необхідні досить коштовні деталі, у зв'язку з чим простіше купити новий котел. Проте останні пояснення позивача суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами у справі. Первісні ж його пояснення в повній мірі відповідають доказам у справі. Так, як вбачається з інформації виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, за зверненням [PERSON] з проханням захистити права дітей та допомогти повернути газовий котел, який забрав власник, 02 жовтня 2014 року комісією виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради було здійснено інспектування сім'ї за адресою: [ADDRESS]. Під час бесіди з членами комісії [PERSON] категорично відмовився встановити газовий котел та заявив, що мешкатиме у своїй кімнаті взимку, незважаючи на холод (а.с.23). За повідомленням ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» від 10 червня 2014 року газопостачання до будинку [ADDRESS] припинено 15 квітня 2014 року у зв'язку з несплатою заборгованості за спожитий природний газ. До ПАТ «Полтавагаз» звернувся власник будинку [ADDRESS] з проханням не поновлювати газопостачання до його будинку. Також до ПАТ «Полтавагаз» звернулась [PERSON] з заявою про поновлення газопостачання до вказаного будинку. 15 квітня 2014 року газопостачання до будинку поновлено не було у зв'язку з відсутністю крану та згону в зборі, які залишено при припиненні газопостачання власнику будинку [PERSON] Оскільки між власником будинку [PERSON] та [PERSON] не досягнуто згоди про відновлення газопостачання до будинку [ADDRESS], ПАТ «Полтавагаз» було позбавлено можливості відновити газопостачання до будинку (а.с.26). У власноручно написаних [PERSON] поясненнях на ім'я начальника Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 17 жовтня 2014 року в межах перевірки за заявою [PERSON] (матеріали перевірки ЄО №10337 від 11.10.2014, ЄО №10414 від 13.10.2014) відповдіач зазначив, що 11 жовтня 2014 року він в своєму будинку зняв водний насос для перевірки та відрізав світло, тому що люди, які проживають в його будинку ([PERSON]) використовують електричне обладнання, яке може в подальшому завдати незручностей, оскільки електропроводка дуже слабка. Але під час розгляду справи відповідач факт перерізання електропроводу, що проведений до спірного будинку, заперечував. Таким чино судом встановлено той факт, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у користуванні належним йому будинком. Змінені пояснення [PERSON], пояснення [PERSON] та представника відповідача [PERSON] про те, що газовий котел, водяний насос та ворота огорожі з хвірткою відповідачами буди зняті виключно з метою їх ремонту суд розцінює як спосіб захисту відповідачів від пред'явлених до них позовних вимог. Крім того, зазначені пояснення відповідачів спростовуються в повній мірі тим фактом, що з часу зняття вказаного обладнання та огорожі та до розгляду справи судом жоден з вказаних предметів відповідачами не був відремонтований та повернутий на місце. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Знявши в будинку газовий котел та відмовляючись встановити його на місце, позивач тим самим робить непридатним для проживання даний будинок в осінньо-зимовий період. Заперечуючи проти позову, представник відповідача [PERSON] посилалась на те, що [PERSON] як власник будинку має право на власний розсуд розпоряджатися будинком, його обладнанням. Але вона не взяла до уваги, що право власності не є абсолютним, та обмежується правом інших осіб. Так, відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В той же час ч.2 ст.319 ЦК України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Чиненням перешкод позивачам в користуванні належним йому будинком відповідач не тільки порушує їх право, але і закон, згідно якого вони таке право користування мають. Та жодним моральним засадам суспільства не відповідає створення перешкод в користуванні житлом сім'ї з трьома дітьми. Частиною 5 зазначеної статті передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Як встановлено судом, відповідач використав своє право власності на шкоду правам позивачів. Згідно частини 7 ст.319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Оскільки судом встановлено, що позивачі мають право користування належним відповідачу будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], але відповідач [PERSON] чинить позивачам перешкоди в користуванні даним житлом, їх право підлягає захистові. Вирішуючи питання про спосіб захисту права позивачів, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на час розгляду справи позивачі придбали та встановили котел в спірному будинку, частково відновивши опалення будинку. При цьому відсутнє опалення в двох кімнатах будинку. Тобто в повній мірі відновити опалення в будинку за відсутності сприяння відповідача [PERSON], доступу в кімнату якого позивачі не мають, позивачам не представилось можливим. Тому відповідача [PERSON] як власника будинку по [ADDRESS] необхідно зобов'язати відновити опалення у всьому належному йому будинку. Вирішуючи позовні вимоги про зобов'язання відповідача надати згоду ПАТ «Полтавагаз» на заміну або встановлення нового газового котла та відновлення опалення і газопостачання, суд виходить з того, що такий спосіб захисту права чинним законодавством не передбачений. В той же час відсутність такої згоди власника будинку порушує право позивачів, створюючи перешкоди у відновленні газопостачання до будинку та встановлення газового обладнання, як це вбачається з листів ПАТ «Полтавагаз». Тому суд вважає за необхідне дозволити [PERSON], [PERSON], [PERSON] без згоди власника будинку [PERSON] вчиняти дії з встановлення газового котла, відновлення опалення та газопостачання до будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Чинним законодавством не передбачено можливості захисту права, яке ще не оспорено, не порушено та не невизнане. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про заборону відповідачам вчиняти будь-які дії з пошкодження, демонтажу та вивезення предметів, об'єктів життєзабезпечення будинку, а також окремих блоків та конструкцій всього домоволодіння. Також суд вважає за необхідне зазначити, що належним відповідачем в даній справі є лише [PERSON], який є власником спірного житла. Допомагаючи власнику в знятті газового котла чи воріт огорожі та хвіртки, [PERSON] діяв саме на прохання та в інтересах власника. Тому він є неналежним відповідачем. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Як вбачається з пояснень сторін та підтверджується судовими рішеннями в інших справах за їх участю, між [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з іншого боку наявний застарілий конфлікт, внаслідок якого між сторонами постійно виникають суперечки з приводу користування жилим будинком по [ADDRESS]. Внаслідок цих конфліктів періодично за захистом свого права до суду чи органів міліції звертається то одна, то інша сторона. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки між сторонами наявний конфлікт, встановити вину однієї із його сторін в заподіянні іншій стороні моральної шкоди не представляється можливим. Тому в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Документально підтвердженими судовими витратами позивачів є сплачений ними судовий збір. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягає до стягнення 243 грн. 60 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

Outcome: partial