Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною вище позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, 25.06.2019 року між нею, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час малолітня дитина проживає з нею, вона займається її утриманням та вихованням. Чоловік не приймає участі у вихованні дитини та мешкає окремо. Просить суд стягнути зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою суду від 28 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 год. 00 хв. 21 серпня 2020 року. Ухвалою суду\~від 21\~серпня 2020\~ відкладено розгляд справи до 11.00\~год.\~31\~серпня 2020\~року з підстав задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року оголошено перерву у судовому засіданні до 10.30 год. 17 вересня 2020 року та визнано явку позивача [PERSON] в судове засідання обов`язковою. Позивач у судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Надав пояснення, які відповідають змісту позову. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що фактично не є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Дав згоду на запис себе батьком цієї дитини з мотивів допомогти позивачу. Окрім того, з нього за рішенням суду стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] . Він не працює. Надає матеріальну допомогу на лікування своєї бабусі. Має намір оскаржити батьківство. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що стягнення аліментів у даному випадку є неможливим, оскільки відповідач не працює, відповідно не має можливості надавати кошти на утримання матері дитини. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, з`ясував обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 25.06.2019 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №58 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , (а.с.5), який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 27 липня 2020 року розірвано. Відповідач [PERSON] зазначений батьком [PERSON] , [INFO] у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 17.05.2019 року, актовий запис № 208, що видане Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.4). Матір`ю дитини, у відповідності до вказаного вище свідоцтва про народження є позивач по справі [PERSON] . 23 червня 2020 року Дзержинським міським судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2020 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Зазначені обставини не заперечувалися сторонами у судовому засіданні. У зв`язку з тим, що позивач здійснює догляд за дитиною, якій не виповнилося трьох років, а тому не працює, то нею в позові ставиться питання про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення донькою трирічного віку в розмірі ј частини усіх доходів відповідача. З огляду на це суд зазначає таке: Спірні правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~4,\~6\~ст.\~84\~СК України\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право\~на утримання\~вагітна дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач по справі є матір`ю, а відповідач - батьком, малолітньої [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд не приймає доводи сторони відповідача, щодо того, що позивач [PERSON] не є батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих доводів. Сама по собі заява відповідача про намір оскаржити батьківство не є підставою не вважати відповідача батьком дитини, відомості про якого як батька дитини внесені до актового запису про народження цієї дитини. [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] проживають разом за адресою, яка відмінна від адреси реєстрації місця проживання [PERSON] і [PERSON] ( [ADDRESS] ). Відповідач по справі [PERSON] проживає окремо від [PERSON] та\~ [PERSON] за\~адресою: [ADDRESS] . Обставина такого проживання не заперечувалася сторонами по справі. Оскільки дитині не виповнилося трьох років, то її матір [PERSON] не працює, бо перебуває у відпустці по догляду за дитиною, якій не виповнилося трьох років. \~ \~ \~ \~Отже, аналізуючи викладене суд доходить висновку про те, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Щодо розміру таких аліментів, то відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено в судовому засіданні, сторони по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з відповідача згідно з судовим наказом стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів. Обставина щодо стягнення аліментів в судовому засіданні учасниками справи не оспорювалася. Відповідач не працює. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд приймає доводи сторони відповідача щодо складнощів фінансового стану відповідача у зв`язку із встановленим обов`язком сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд не приймає доводів сторони відповідача щодо неможливості надавати фінансову допомогу матері дитини з причин того, що відповідач не працює, оскільки доказів того, що існують об`єктивні і непереборні причини неможливості такого працевлаштування стороною відповідача до суду не надано. Окрім того, обставина того що відповідач не працює не є самостійною підставою, що унеможливлює стягнення з нього аліментів на утримання матері дитини. Отже, при визначенні розміру цієї допомоги суд враховує, що відповідач на будь-які хронічні захворювання не страждає, є працездатною людиною, однак має стягнення за виконавчим документом у розмірі ј частини від всіх видів його доходів щомісяця на утримання малолітньої дитини. Враховуючи це, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача аліментів на утримання матері дитини до виповнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/10 частини його доходів, бо саме такий розмір грошового утримання матері дитини забезпечить баланс між реалізацією її права на утримання від чоловіка, та можливостями відповідача матеріально забезпечувати себе. Крім того, суд також зазначає, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 8 ст.\~6\~Закону України\~«Про судовий\~збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч. ч. 1, 6 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки раніше суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, позивачем і відповідачем судові витрати не понесені, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача судового збору в розмірі 336,32 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial