Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернулася з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно починаючи з дати подання позову, тобто з 27 лютого 2017 року і до повноліття дитини. Вимоги мотивувала тим, що 03.09.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис №331. У шлюбі народився син [PERSON] [INFO]. З часом сімейні відносини не склалися, у зв'язку з чим рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 346/1841/16-ц від 21.06.2016 було розірвано шлюб, а неповнолітню дитину залишено проживати з матір'ю. Рішення вступило в законну сулу з 01.07.2016р.. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 346/6255/16-ц від 23.12.2016 (вступило в законну силу 08.01.2017р.) відповідача було визнано таким, що втратив право на користування квартирою в якій жив та був прописаний разом з нею. На підставі даного рішення був знятий з реєстрації місяця проживання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач бачився з сином у вересні та листопаді минулого року, провів з дитиною декілька днів, забравши її до себе на різдвяні свята, домовленістю між батьками у банку було відкрито рахунок, на який відповідач перераховував кошти для утримання дитини. Відповідно до виписки по рахунку, востаннє відповідач перечислив 600 грн. 27.08.2016 р.. На даний момент вона працює в Коломийському міському центрі ПМСД на посаді медичної сестри. У довідці № 13 від 20.02.2017 чітко видно, що заробітна плата не настільки велика, щоб забезпечувати дитину усім необхідним, адже син часто хворіє і окрім найнеобхідніших речей потребує ще й дорого вартісного лікування. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Стаття 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» визначає прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень. Таким чином мінімальний розмір аліментів становить: 1355 грн. * 30% = 406 грн. 50 коп. Оскільки позивачка не в змозі одна забезпечити належний рівень життя дитини, батько повинен сплачувати аліменти у сумі 1200 грн. щомісячно. Як їй відомо відповідач не працевлаштований офіційно і відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також, відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов'язках щодо утримання дітей. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у сумі 1200 грн. щомісячно забезпечується рівність батьків при несенні обов'язку утримання дитини. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Позивач вказала, що бажає отримувати аліменти в офіційному порядку, тому що на словах відповідач обіцяє, а насправді так не робить, він купив дитині телефон, а потрібні були ліки і вона не мала коштів а тому брала кредит. Домовленості з приводу розміру не досягнуто, а відповідач не працює. Спочатку позивач сплачував по 1000 грн. добровільно, а потім почав сплачувати по 600 грн. Комбайни і трактори відповідача, які він переписав на маму, і має доходи. Відповідач подав заперечення проти позову згідно якого та вказав, що при визначенні розміру аліментів в даному спірному випадку слід врахувати, що він ніде не працює (оскільки важко знайти постій роботу, довідку із центру зайнятості не представляється надати можливим, оскільки позивач позбавила його користування житлом і він ніде на даний час не зареєстрований), не має постійного місця проживання. Змушений працювати на роботах, які носять сезонний характер, внаслідок чого має мінливий та нестабільний заробіток. В середньому його місячний заробіток становить 2500 грн., але останні чотири місяці фактично ніде не працював. Оскільки змушений був зайнятись ремонтом будинку батьків, де він на даний час проживає. Виходячи з наведеного він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі, який зазначила позивачка в своїй позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково на суму 600 грн., а коли буде мати можливість то буде добровільно надавати допомогу. Він є здоровим і не інвалід. Не працює, і на біржі по працевлаштуванню не перебуває. Проживає з батьками, однак не зареєстрований ніде. Він не може працювати фізично, однак доказів цьому немає. Згідно ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Суд вважає позов підставним і таким що підлягає частковому задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НМ № 114806, в добровільному порядку допомоги на утримання дитини відповідач у достатньому розмірі не надає, та з урахуванням відсутності відомостей про стабільні доходи відповідача стягнення їх необхідно проводити в твердій грошовій сумі по 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки даний розмір на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення життєвого рівня дитини та необхідних умов для її існування, а відповідач є здоровою працездатною особою, який не має на утриманні інших осіб. На підставі наведеного, ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial