Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач перебуває на реєстраційному обліку за даною адресою, але з грудня 2013 року у вказаному будинку не проживає. Позивачу створені перешкоди в реалізації у повному обсязі права власності на житло. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач на задоволенні вимог наполягала у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач про дату, час і місце судового розгляду оповіщений належним чином у встановленому порядку, повторно не з'явився. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 10 лютого 1993 року секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради, належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 5), яким, в силу ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд. [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3, 11). Відповідно до довідки виданої Тавричанською сільською радою Каховського району від 13 вересня 2013 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте за адресою реєстрації не проживає (а.с. 3). Власність зобов'язує, тягар утримання майна покладається на власника - ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України. Чинним цивільним законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 391 ЦК України) встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі - усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали покази відповідно до яких [PERSON] ніколи не проживав у житловому будинку позивача. Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідач не проживає більше встановленого законом строку за місцем реєстраційного обліку без поважних причин. Перебування відповідача на реєстраційному обліку за адресою житла, належного [PERSON] на праві приватної власності, створює останній перешкоди у реалізації її прав, які слід усунути шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved