Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про надання їй дозволу на виготовлення закордонного паспорта [PERSON], [INFO]. та надання дозволу на виїзд в Республіку Польща з України в супроводі матері [PERSON] або інших осіб, уповноважених нею, без згоди його батька [PERSON] на період 2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що з 2000 року по 2002 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Відповідач не бере участь у вихованні і утриманні дитини. Вказала, що син являється членом громадської організації «Сінкікай», яка розташована за адресою м. Львів, вул. Г.Хоткевича, 24/61, займається видом спорту Айкідо Йосінкан та приймає участь у змаганнях, на даний момент з'явилась можливість вдосконалюватися за межами України. Має підстави вважати, що батько дитини буде чинити цьому перешкоди, оскільки на певні звернення за таким дозволом відмовляв. Тому з метою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини, реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач, представник позивача не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. А тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та її представника на основі наявних доказів. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. А тому суд вважає, що відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування ЛРА ЛМР в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]., що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] є членом громадської організації «Сінкікай», займається видом спорту Айкідо Йосінкан, приймає участь у змаганнях на виїздах, що підтверджено представленою до суду довідкою. (а.с.4) При цьому враховується те, що по причині відсутності згоди батька на тимчасові виїзди дитини, неповнолітній не в змозі отримати проїзний документ та приймати участь у змаганнях за межами України, що безперечно перешкоджає йому разом з однолітками брати участь у активному суспільному житті та у змаганнях за кордоном. На думку суду, це прямо обмежує права неповнолітньої дитини на її всебічний розвиток. У відповідності до вимог п. 2 ст. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27.01.1995р. №57, із внесеними змінами від 19.10.2016р., виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. При вирішенні спору судом враховується те, що позивач діятиме виключно в інтересах дитини у випадках погодження їй на тимчасове вибуття за кордон. Приймається до уваги те, що встановленим є неодноразові звернення до відповідача з проханнями про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Однак відповідач такої згоди не дав. На думку суду, лише наявність неприязних відносин з позивачем, є підставою для відмови у наданні згоди на тимчасові виїзди дитини за кордон. Інших вагомих доказів відмови відповідачем суду не представлено і такі не здобуто при розгляді справи по суті. Суд враховує, що мова іде про надання дозволу лише на тимчасові виїзди дитини за кордон. Крім того, заперечуючи проти надання згоди на тимчасові виїзди дитини за кордон, відповідач обмежує право дитини на свободу пересування, що гарантоване їй Конституцією України і чинним законодавством, яке в повній мірі зобов'язується забезпечити його матір, позивач у справі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved