Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання недійсним технічного паспорту [NUMBER] на квартиру [ADDRESS], виданий 16.02.2017р. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, індексний номер: 33958448 та зобов'язати власницю квартири [ADDRESS], у м.Кропивницькому, усунути перешкоди у користуванні спільною власністю [PERSON], шляхом знесення за рахунок [PERSON] перегородки до квартири [ADDRESS], у коридорі загального користування, на 8-му поверсі будинку [ADDRESS] В обґрунтування позову зазначено, що на праві спільної сумісної власності належить квартира за [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.12.2000 р., виданим Кіровоградською міською радою та зареєстрованим у Кіровоградському ОБТІ 11.12.2000р. Відповідно до згаданого Свідоцтва - співвласниками квартири № 130 є: [PERSON] (батько позивача), [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (рідний брат позивача). На цей час у квартирі [ADDRESS] проживає позивач зі своєю сім'єю. Власником квартири за № [ADDRESS] є відповідач [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.04.2017р., що додається. У її квартирі за № 129 мешкають донька відповідача з чоловіком. Причиною звернення позивача до суду стало те, що мешканці сусідньої квартири за № 129 самовільно, без отримання письмової згоди сусідів та без законних на те підстав побудували перегородку частини коридору загального користування та приєднали частину коридору загального користування до своєї квартири за № 129. Позивач листом від 17.03.2017р. зверталася із заявою до КП «ЖЕО № 1» КМР» щодо перенесення перегородки та дверей кв. № 129 в зв'язку з тим, що самовільно побудована перегородка не дає можливості мешканцям квартири № 130 відкривати двері квартири, оскільки цьому перешкоджає згадана перегородка. Своєю відповіддю на вищеназване звернення КП «ЖЕО № 1» КМР» - лист за № 68 від 27.03.2017р. пояснило, що КП «ЖЕО № 1» КМР» не надавало дозволу на перенесення перегородки мешканцям кв. № 129. Але при цьому повідомило, що частина коридору загального користування приєднана до зазначеної квартири на законних підставах згідно чинного законодавства України, що начебто підтверджується відповідними документами, наданими мешканцями вищевказаної квартири. Крім цього, на звернення позивача КП «ЖЕО № 1» КМР» листом № 62 від 22.03.2017р. надало ксерокопію поверхового плану 8-го поверху житлового будинку по [ADDRESS] Як вбачається з наданого КП «ЖЕО № 1» КМР» поверхового плану - на ньому зазначена спірна перегородка у коридорі загального користування, яка приєднує частину коридору до кв. № 129 відсутня . Тобто вважає, що мешканці квартири за № 129 побудували спірну перегородку у коридорі загального користування без законних підстав, без рішення виконкому, без письмової згоди сусідів по коридору, тобто власників квартири № 130 у тому числі, а тому просить задовольнити позов повністю. В судовому засіданні адвокат позивача зазначив, що відповідно до Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. № 76 та зареєстрованих в МЮУ 25.08.2005р. за № 927/11207, - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів тощо. Згідно з пунктом 1.4.1 вищеназваних Правил - ... перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 1.4.4. згаданих Правил - перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Пунктом 1.4.5. Правил передбачено, що для одержання дозволу на перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на перепланування та документи, що підтверджують згоду власників, співвласників (наймачів) на перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Пункт 1.4.6. Правил передбачає, в тому числі, що у разі, якщо самовільним переплануванням порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Таким чином, з урахуванням викладеного вище позивач вважає, що самовільним, без її письмової згоди, переплануванням коридору загального користування шляхом зведення перегородки - власником квартири за [ADDRESS] порушені її права у користуванні своєю власністю, : скільки згадана вище перегородка перешкоджає позивачці у відкритті її двері до загального коридору - в зв'язку із чим вона змушена звернутися до суду за захистом її порушених прав. Відповідач, заперечуючи проти позову подала зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення за рахунок позивача дверей до квартири № 130, стягнення з [PERSON] на її користь 10000грн. моральної шкоди та судових витрат. В обґрунтування заперечень та зустрічного позову зазначено, що протягом останніх 6 років нею та її рідними ніяких ремонтних та будівельних робіт в коридорі загального користування не проводилося та двері до квартири №129 не перевстановлювалися. Наприкінці 2016 року позивач [PERSON] в ході ремонту квартири № 130 зняла вхідні двері, які відкривались всередину квартири (були встановлені при будівництві будинку) і встановили нові вхідні двері, які відкриваються назовні до коридору загального користування. Вказані вхідні двері при відкритті перекривають прохід по коридору та у відчиненому положенні блокують вхідні двері квартири № 129, що перешкоджає їх відкриттю і можливості виходу з квартири. Ні відповідач, ні інші сусіди згоди на встановлення дверей, що перекривають коридор не надавали і навпаки заперечували проти їх встановлення таким чином. Неодноразово всі сусіди звертались до позивача з вимогою перевстановити двері, однак, у відповідь отримували грубощі. Саме в зв'язку з конфліктом пов'язаним з встановленням дверей, які не відповідають нормам ДБН [PERSON] з метою приховати факти порушень звернулась з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. При цьому, раніше [PERSON] перешкод у користуванні власністю не було і претензій вона не заявляла, тобто, саме відповідач своїми діями створила перешкоди для користування власністю. Частина коридору загального користування приєднана до квартири № 129 за згодою всіх мешканців будинку більше 20 років тому. Також, з усіма мешканцями будинку було узгоджено розташування вхідних дверей до квартири № 129, а тому просить відмовити в задоволенні основного позову та задовольнити зустрічний позов про усунення перешкод у здійсненні права користування майном , шляхом знесення за рахунок відповідача по зустрічному позові двері до квартири [ADDRESS] та стягнути на її користь 10000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди та судові витрати у справі. Як доказ надано суду висновок експерта із зазначенням , щодо порушення вимог нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки при встановлені дверей [PERSON], тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ,майно , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чв припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Судом встановлено наступні факти. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на в рівних частках на підставі свідоцтва про право на житло від 07.12.2000 року (а. с. 7) . [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на власності від 03.04.2006 року (а. с. 16 ) . Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник мас право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. № 76 та зареєстрованих в МЮУ 25.08.2005р. за № 927/11207, - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів тощо. Згідно з пунктом 1.4.1 вищеназваних Правил - ... перепланування жилихбудинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 1.4.4. згаданих Правил - перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Пунктом 1.4.5. Правил передбачено, що для одержання дозволу на... перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на перепланування та документи, що підтверджують згоду власників, співвласників (наймачів) на перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Пункт 1.4.6. Правил передбачає, в тому числі, що у разі, якщо самовільним переплануванням... порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. Відповідно до ст. 376 ЦПК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо проведення перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. У ч. 2 ст. 383 ЦК встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в частині усунення перешкод у користуванні коридором загального користування шляхом знесення за рахунок [PERSON] перегородки до квартири [ADDRESS] у коридорі загального користування на 8-му поверсі будинку [ADDRESS], оскільки мешканці квартири за № 129 побудували спірну перегородку у коридорі загального користування без законних підстав, без рішення виконкому, без письмової згоди сусідів по коридору, тобто власників квартири № 130 у тому числі. Підставої для реєстрації даних перепланувань про , що вказано в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав ( а.с. 16 т. 1) та збільшення площі житла став саме технічний паспорт виготовлений ФОП [PERSON] 16.02.2017 року( а.с. 217-219). Державна реєстрація проведена 21.02.17 року. При тому, що вже 23.02.17 року позивач [PERSON] отримала відповідь на своє звернення до КП «ЖЕО №1»КМР» щодо неправомірних дій мешканців кв. 129 по факту збільшення площі своєї квартири за рахунок коридору загального користування ( а.с.95 т.1). Зазначеним спростовуються доводи відповідача , що перегородка була поставлена ще 20 років тому, а спір виник лише після встановлення нових дверей позивачем з відкриттям в коридор. В даному листі ЖЕО повідомлено, що частина коридору приєднана на законних підставах , але при проведенні даних робіт необхідне погодження та згода сусідів, а саме мешканців кв. 128,129. Наявність законних підстав , це вбачається наявність державної реєстрації, проведеної на підставі оспорюваного технічного паспорту. Але, оскільки технічний паспорт не є правоустановчим документом , вимога позивача щодо визнання його недійсним в розумінні ст.ст. 203, 215 ЦК України є безпідставною та такою, що не ґрунтується на законі. Так як державна реєстрація проведена на підставі вказаного технічного паспорту є безпідставною , тому суд вирішує скасувати державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності, вчиненого на підставі свідоцтва про право власності , серія та номер : 40938, виданий 03.04.2006, видавник: Кіровоградська міська рада; технічний паспорт серія та номер: 852, виданий 16.02.2017 року, видавник : Фізична особа- підприємець [PERSON] , № запису про право власності 19120068. За обставин встановлених судом, знесення самовільно встановленої перегородки , фактично вирішується питання і спростовується висновок експерта , щодо порушення норм пожежної безпеки, оскільки при відкритті дверей квартири позивача назовні за відсутності перегородки , розуміється, що будуть відсутні і порушення норм ДБН . Треті особи зазначені по зустрічному позову та свіввласники квартири № 130 , допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що дану перегородку було встановлено влітку 2016 року, а двері в їх квартиру в 2015 році, згоди на встановлення перегородки не надавали. Оскільки, встановлені судом, обставини спростовують висновок судового експерта , наданий відповідачем № 09/18 від 15.02.2018 року (а. с. 73-89) відповідно до якого позивачами були допущені порушення вимог нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки, а також вимоги наступних державних будівельних норм, стандартів і правил: За результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження вхідних дверних блоків до житлових квартир [ADDRESS] встановлено, що улаштування дверного блоку до житлової квартири № 129 її власником, здійснено з дотриманням вимог чинних державних будівельних норм, стандартів і правил та законодавства з питань пожежної безпеки, які висуваються до подібних заходів. Натомість, експертом встановлено, що за такого характеру розташування вхідних дверних блоків до житлових квартир [ADDRESS], один відносно іншого, який має місце в натурі, був зафіксований експертом станом на момент огляду (20.05.2017 р.) та наведений у висновку в матеріалах фотофіксації, - під час встановлення вхідного дверного блоку до квартири № 130, за вказаною адресою, її власником були допущені порушення вимог і нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки, чинних, як на момент проведення експертом огляду об'єкта дослідження, так і на момент складання висновку, а також вимоги наступних державних будівельних норм, стандартів і правил, а саме: пункту 5.27. ДБН В.1.1-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва» (п. 7.3.6 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об'єктів будівництва. Загальні вимоги») та пункту 2.34 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», так як вхідний дверний блок до квартири № 130, встановлено таким чином, що у відчиненому положенні його дверне полотно зменшує мінімально дозволену ширину шляху евакуації приміщенням у яке відчиняється. пункту 6.2.15 ДСТУ Б В.2.6-11:2011 «Блоки дверні металеві протиударні вхідні в квартири. Загальні технічні умови», так як з'єднання полотна дверного блока житлової квартири № 130 з коробкою, виготовлено лише на jbox завісах, а не на трьох, як це передбачено вимогами зазначеного пункту. - підпункту 8.1.1 пункту 8.1 розділу 8 ДСТУ-Н Б В.2.6-146.-2010 «Конструкції будинків і споруд. Настанова щодо проектування і улаштування вікон та дверей», так як за фактичного характеру встановлення вхідного дверного блоку до квартири № 130 і напрямку відкривання дверей, не дотримуються: вимоги пожежної безпеки - з причини зменшення мінімально дозволеної ширини шляху евакуації та унеможливлення евакуації мешканців квартири № 129 в зв'язку з блокуванням дверей; вимоги безпеки експлуатації - так як в процесі експлуатації дверей, мають місце ризики, що можуть призвести до травмування людей, насамперед мешканців квартири № 129; вимоги безпеки життя і здоров'я людей - так як вхідний дверний блок до квартири № 130, у відчиненому положенні блокує вихід з квартири № 129, тим самим перешкоджаючи вільній і безпечній евакуації людей, які перебувають у приміщеннях зазначеної квартири. Таким чином, двері встановлені зменшують ширину евакуаційного шляху, що загрожує життю та здоров'ю мешканців квартири № 129 при можливому настанні надзвичайної події, порушують мої права як власника квартири № 129, тому з метою усунення перешкод у користуванні власністю підлягають знесенню. Встановлені обставини , дають можливість стверджувати , що після знесення перегородки , встановленої відповідачем, зникає загроза блокування виходів при евакуації в ситуаціях , які описувались експертом. Оскільки суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову , вважає відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди , заявленої в зустрічному позові , оскільки судом встановлено, що саме неправомірні дії самого відповідача призвели до ситуації яка склалася, і якщо настали негативні наслідки , що призвели до моральних страждань, то ці наслідки не перебувають у причинному зв»язку з діями позивача [PERSON] Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд вирішує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640грн. сплаченого судового збору. Судові витрати по зустрічному позову залишити по їх фактичному понесенню сторонами. На підставі ст. ст. 15, 16, 23, 319, 376, 383, 386, 391, 396 ЦК України, пункту 5.27. ДБН В. 1.1-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва», п. 7.3.6 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об'єктів будівництва. Загальні вимоги», пункту 2.34 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», пункту 6.2.15 ДСТУ Б В.2.6-11:2011 «Блоки дверні металеві протиударні вхідні в квартири. Загальні технічні умови», підпункту 8.1.1 пункту 8.1 розділу 8 ДСТУ-Н Б В.2.6-146:2010 «Конструкції будинків і споруд. Настанова щодо проектування і улаштування вікон та дверей», пункту 2.23, 2.27 та 2.37 Розділу З «Правил пожежної безпеки України» затверджені Наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014 року, пункту 3.7.14 та 3.7.18 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» затверджених Наказом Державного комітету України з питань ЖКГ № 76 від 17.05.2005 року, ст. ст.13, 134-142, 203,215, 223, 240,263, 265,268 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial