Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачці. Позивач являється єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] . Своєчасно вона не звернулася до нотаріальної контори щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки не знала, що покійна залишила на її ім`я заповіт та не знала, що у померлої залишилось майно, яке вона могла б успадкувати. Просить суд визначити їй додатковий 3-х місячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Куликівська селищна рада надала відзив за підписом селищного голови Халімон Н.М., відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути у відсутність представника Куликівської селищної ради. Третя особа приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є. П. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Позовна заява надійшла до суду 24.10.2019. Суддя своєю ухвалою від 31.10.2019 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначене на 26.11.2019 та відкладено на 11.12.2019. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 810 від 10.10.2019 року [PERSON] на день своєї смерті, [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , який не був її родичом (а.с.8). До складу спадщини входить право власності на земельну ділянку розміром 4,46 га, підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 068513 від 06 квітня 2004 року, виданим на ім`я [PERSON] (а.с.9). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Заповіт складений 05 квітня 2007 року, посвідчений секретарем Вересоцької сільської ради Куликівського району Чернігівської області Коробкою Л. М. зареєстрований в реєстрі за № 27 (а.с. 7). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 18). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців [PERSON] , які претендують на спадщину, судом не виявлено. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Визнання позову відповідачем не суперечить закону правам , свободам чи інтересам інших осіб, та є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Позивач є спадкоємцем майна покійної [PERSON] за заповітом, разом зі спадкодавцем не проживала. Посилання позивача на ту обставину, що про існування об`єкту спадщини їй до цього часу було не відомо нічим не спростовані. Оскільки власники земельних ділянок отримують орендну плату від агропромислових підприємств і заінтересовані у додаткових грошових надходженнях, несвоєчасне звернення з заявою про прийняття спадщини підтверджує незнання позивачем про факт існування заповіту та державного акту на право власності на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю. Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved