Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, третя особа: [PERSON] про виключення майна з акту опису, зняття арешту та визнання права власності на майно, мотивуючи його тим, що їй та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], як така, що була придбана за договором купівлі-продажу від 28.12.2006р. у період їх шлюбу, правовстановлюючий документ оформлено на відповідача [PERSON] 28.05.2012р. на вказану квартиру було накладено арешт державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні у ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа №2-3069/11, виданого 19.10.2011р. Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення боргу у сумі 147941,00 грн. з відповідача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] 22.03.2013р. відповідним актом було описано та арештовано вказану квартиру в цілій частці. Оскільки право власності на ? частину квартири належить позивачці, остання просила суд визнати за нею право власності на цю частку, зняти з неї арешт та виключити її з акту опису та арешту від 22.03.2013р. В ході розгляду справи було здійснено залучення до участі у справі у якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON], відділ державної виконавчої служби Суворовського РУЮ у м. Херсоні - виведено із складу відповідачів та залучено до участі у справі у якості третьої особи. В судовому засіданні представник позивача доводи позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Позивач у судове засідання не прибув, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав. [PERSON], що діє на захист інтересів [PERSON] у судовому засіданні вважала позовні вимоги законними та обґрунтованими, просила задовольнити позов. У подальшому у судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, заяв та клопотань до суду не подавала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, із заявами, клопотаннями на адресу суду не звертався. [PERSON], що діє на захист інтересів [PERSON], у судовому засіданні заперечував проти доводів позову, просив відмовити у його задоволенні. Позицію виклав у письмовому вигляді. У подальшому у судові засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву у якій не заперечував проти слухання справи у його відсутності, та підтримав позицію, щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, заяв та клопотань до суду не подавав. Представник третьої особи, ВДВС Суворовського РУЮ м.Херсона, позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість, зазначив про правильність дій державного виконавця при проведені арешту та опису спірної квартири, а також вказав на помилкове нормативно-правове обґрунтування заявлених вимог. Свою позицію виклав у письмовому вигляді у судові засідання не з'являвся. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників цивільного процесу, суд встановив, що з 23 жовтня 1997 року по теперішній час позивач та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження від 27.10.1997р. 28.12.2006р., тобто, у період шлюбу, відповідач [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєс.№4684, квартиру за адресою: [ADDRESS], право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.12.2006р., про що свідчить відповідний штамп на вказаному договорі. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 серпня 1976 року (із внесеними до неї змінами), при вирішенні питання про належність описаного майна боржнику слід керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України в редакції від 22.12.2006р., майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 357 Цивільного Кодексу України та аналогічній їй нормі ст. 70 СК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Судом не встановлено належних та допустимих доказів, того, що частки позивача та відповідача [PERSON] не є рівними, доводи відповідача [PERSON], його представника та представника третьої особи про відсутність у позивача права власності на ? частку у квартирі спростовуються наведеними доказами та нормами законодавства, окрім цього, право оспорювання розміру частки у праві спільної сумісної власності належить виключно співвласнику, а так, слід дійти висновку, що позивач є власником ? частки квартири за адресою: [ADDRESS]. 22.03.2013р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні Федосєєвим С.М. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 19.10.2011р. Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 147941,00 грн., було описано і накладено арешт на таке майно: трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджено копією акту опису й арешту майна від 22.03.2013р.. Отже, судом встановлено, що державним виконавцем було описано та накладено арешт на цілу частку вказаної квартири, а не на частку боржника - відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України за зобов'язання одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на приписи вказаних норм матеріального права, а також встановлені судом фактичні обставини справи, слід дійти висновку, що з акту опису й арешту майна від 22.03.2013р. підлягає виключенню частка у вказаній квартирі, яка не належить боржнику та належить позивачу - [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved