Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Енергодарської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Енергодарська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила на те, що у 1994 році її матір [PERSON] та брат [PERSON] скористалися правом на приватизацію, передбаченим Законом України № 2482-XII від 19.06.1992 р. «Про приватизацію державного житлового фонду», в результаті чого їм у спільну сумісну власність була передана трикімнатна квартира [ADDRESS]. Приватизована ними квартира Енергодарським бюро технічної інвентаризації (Приватне підприємство «Алекс»), уповноваженим Енергодарською міською радою, була зареєстрована на праві приватної власності на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло і записана 06.06.1994 р. у реєстрову книгу за № 1-82, відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права на нерухоме майно. [INFO]. брат позивачки [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області зроблено відповідний актовий запис за № 156 від 10.06.1997 р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого, зокрема, відноситься частина квартири [ADDRESS]. [PERSON] заповіт за життя не склав, тому спадкування здійснювалося за законом. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO]. [PERSON], як матір померлого, відносилася до першої черги спадкоємців, інших спадкоємців першої черги за законом на час смерті не було. У зв'язку з тим, що [PERSON], будучи юридично необізнаною особою, вважала, що фактично прийнявши спадщину, більше ніяких дій вчиняти не потрібно, та у зв'язку з похилим віком та поганим здоров'ям, вона не прийняла мір до нотаріального оформлення прав на спадкове майно. Прийнявши у спадщину нерухоме майно після померлого сина, [PERSON] за життя не встигла зареєструвати своє право власності на квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [INFO]. [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області складено відповідний актовий запис за № 209 від 04.06.2013 р. [PERSON] заповіт за життя не склала, після її смерті єдиним спадкоємцем першої черги за законом являється позивачка, як дочка спадкодавця. На час відкриття спадщини позивачка проживала разом із спадкодавцем [PERSON], не заявляла про відмову від спадщини, тому вважає себе такою, що прийняла спадщину. Позивачка звернулася до Енергодарської міської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Але через те, що за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Енергодарською міською державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Позивач вважає, що іншого шляху, ніж вирішення справи у судовому порядку, у неї не має. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач Енергодарська міська рада у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутністю його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. у судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. У 1994 році матір позивачки [PERSON] та брат [PERSON] скористалися правом на приватизацію, передбаченим Законом України № 2482-XII від 19.06.1992 р. «Про приватизацію державного житлового фонду», в результаті чого їм у спільну сумісну власність була передана трикімнатна квартира [ADDRESS], яка є предметом спору, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 1830 від 04.05.1994 р. (а.с.15). Приватизована ними квартира Енергодарським бюро технічної інвентаризації (Приватне підприємство «Алекс»), уповноваженим Енергодарською міською радою, була зареєстрована на праві приватної власності на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло і записана 06.06.1994 р. у реєстрову книгу за № 1-82, відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права на нерухоме майно. [INFO]. брат позивачки [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області зроблено відповідний актовий запис за № 156 від 10.06.1997 р. (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого, зокрема, відноситься частина квартири [ADDRESS]. [PERSON] заповіт за життя не склав, тому спадкування здійснювалося за законом. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON], як матір померлого, відносилася до першої черги спадкоємців, інших спадкоємців першої черги за законом на час смерті не було. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 р. (далі - ЦК УРСР), тому спадкування здійснювалося за його нормами. За життя [PERSON] проживав разом з матір'ю [PERSON] у спірній квартирі [ADDRESS]. Відразу після його смерті матір фактично вступила в управління і володіння спадковим майном відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, несла всі витрати на утримання квартири, сплачувала комунальні послуги і т.п. Таким чином, на підставі ч.2 ст.548 ЦК УРСР, з моменту відкриття спадщини до [PERSON] перейшло право власності на всю квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що [PERSON], будучи юридично необізнаною особою, вважала, що фактично прийнявши спадщину, більше ніяких дій вчиняти не потрібно, та у зв'язку з похилим віком та поганим здоров'ям, вона не прийняла мір до нотаріального оформлення прав на спадкове майно. Прийнявши у спадщину нерухоме майно після померлого сина, [PERSON] за життя не встигла зареєструвати своє право власності на квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [INFO]. [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області складено відповідний актовий запис за № 209 від 04.06.2013 р. (а.с.12) [PERSON] заповіт за життя не склала, після її смерті спадкоємцем першої черги за законом являється позивачка, як дочка спадкодавця. На час відкриття спадщини позивачка проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою ЖЕД № 1 Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» за № 534 від 11.02.2014 р. (а.с.6), не заявляла про відмову від спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину. У зв'язку з цим позивачка звернулася до Енергодарської міської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Але через те, що за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Енергодарською міською державною нотаріальною конторою винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.01.2014 р., якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З таким позовом має можливість звернутись до суду за захистом своїх прав і номінальний власник, оскільки дієздатність та правоздатність власника в даному випадку припинена у зв'язку з його смертю. Однак, у даному випадку законодавство не виключає можливість встановлення такого юридичного факту, як приналежність квартири померлому на праві приватної власності. Відповідно до п.24 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним органом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових та інших прав на нерухоме майно, регулює Закон України № 1952-IV від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV). На підставі ч.1 ст.3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до п.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює згідно до закону за своїм розсудом, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За приписами ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За приписами ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На час відкриття спадщини позивачка проживала разом із спадкодавцем [PERSON] та фактично прийняла спадщину. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 1268 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до статті 1273 Цивільного кодексу спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до статті 19 закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved