Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітної дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 19 березня 2010 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на сімейне життя, між ними втратилось почуття любові, відповідач постійно перебуває на заробітках по за межами Рівненської області, а тому вдома буває рідко, однак коштів на утримання сім'ї не надає та взагалі нею не цікавиться, вони фактично не проживають як подружжя тривалий час, а шлюб існує лише формально. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. Разом з тим [PERSON] зазначає, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO], про яку вона сама піклується та забезпечує, через що просить суд визнати місце проживання останньої з нею. Окрім того позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги позивача щодо розірвання шлюбу та стягнення з відповідачів на її користь судових витрат підтримав повністю на підставах викладених у позовній заяві і просив їх задоволити. Разом з тим зазначив, що позивач відмовляється від своєї позовної вимоги щодо визначення місця проживання дочки, [PERSON], [INFO] і просить суд її не розглядати. Окрім того [PERSON] зазначив, що ні він ні позивач не заперечують проти заочного розгляду справи. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 березня 2010 року у виконкомі Пісківської сільської ради Костопільського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 17 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 14 серпня 2012 року Пісківською сільською радою Костопільського району Рівненської області. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З дослідженої квитанції № 1336.1129.1 від 20 лютого 2014 року виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved