Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 50 % частки всіх видів його доходів щомісячно до досягнення старшої дитини повноліття. Позивач посилається на те, що відповідач ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по утриманню дітей. 21 грудня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від позивача надійшло клопотання про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючи факти та відповідні правовідносини. Сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу кілька років, від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2016 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю та знаходиться на її утримані. Відповідач, наразі проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ч. 2 та ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 79 цього Кодексу передбачено, щоаліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. ст. 22, 23, 28 Кодексу\~про шлюб та сімю України,

Outcome: approved