Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на виконанні у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУ ТУЮ у Житомирській області Корнєєва М.М. перебувало виконавче провадження за АСВП № 36825360 з примусового виконання виконавчого листа № 2-274/12, виданого 05.02.2013 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованості за договором кредиту від 13.03.2008 року в сумі 3418937,62 грн. та судового збору в сумі 850,00 грн. 15.09.2014 року державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 36825360 винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику на праві власності в межах суми боргу. Оскільки за інформацією, отриманою державним виконавцем з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майне Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна було встановлено, що за боржником [PERSON] нерухоме майно не зареєстроване, у зв`язку з цим 14.12.2017 року державним виконавцем на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Як зазначено в позовній заяві, також на виконанні у старшого державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Левківської Л.І. перебувало виконавче провадження за АСВП № 48744746 з примусового виконання виконавчого листа № 4663/12, виданого 01.11.2012 року Житомирським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП [PERSON] на користь ДПІ у м. Житомирі податкової заборгованості в сумі 973,80 грн. 17.09.2015 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 48744746 винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику на праві власності в межах суми боргу. В подальшому державним виконавцем на виконання п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення згідно виконавчого документу. Тому позивач просить зняти арешт зі всього майна, що належить їй, накладений: 1) постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області Корнєєва М.М. про арешт майна боржника від 15.09.2014 року в межах виконавчого провадження ВП № 36825360 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-274/12, виданого 05.02.2013 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованості за договором кредиту; 2) постановою старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Левківською Л.І. про арешт майна боржника від 17.09.2015 року в межах виконавчого провадення ВП № 48744746 щодо примусового виконання виконавчого листа № 4663/12, виданого 01.11.2012 року Житомирським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП [PERSON] . на користь ДПІ у м. Житомирі податкової заборгованості. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача до суду подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від відповідача ГТУЮ у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями на позовну заяву, а також викладені обставини, аналогічні тим, які містяться в позовній заяві. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у виконавчому провадженні АСВП № 36825360 з примусового виконання виконавчого листа № 2-274/12, виданого 05.02.2013 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованості за договором кредиту від 13.03.2008 року в сумі 3418937,62 грн. та судового збору в сумі 850,00 грн. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУ ТУЮ у Житомирській області Корнєєвим М.М. 15.09.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику на праві власності в межах суми боргу. Постановою державного виконавця від 14.12.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернутий стягувачу. Окрім того, у виконавчому провадженні № 48744746 з примусового виконання виконавчого листа № 4663/12, виданого 01.11.2012 року Житомирським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП [PERSON] . на користь ДПІ у м. Житомирі податкової заборгованості в сумі 973,80 грн., старшим державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Левківською Л.І. 17.09.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все належне на праві власності майно в межах суми боргу. Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна арешт боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч. 1 ст. 317 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить їй на праві власності. Таким чином, зважаючи викладені обставини, та оскільки виконавчі документи, в яких боржником є позивач, не перебувають на примусовому виконанні, а постановами відповідачів про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження порушуються права позивача як власника майна, так як її права щодо володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд зазнають певних обмежень, тому позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved