Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь та утримання аліменти в розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача, щомісячно з дня подання дня подання позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Позов обґрунтовано тим, що сторони з 25.02.2020 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центрально-Міським районним у місті Кривий Ріг відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 80. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який проживає з матір`ю. Кошти на утримання дружини відповідач не надає. Позивач, посилаючись на те, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, забезпечити себе і дитину належним чином не може, відповідач є працездатною особою, проте ухиляється від виконання свого обов`язку на утримання дружини, тому просить стягнути з нього аліменти на своє утримання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поштовим зв`язком та оголошенням на сайті Судової влади України, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 7). Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Із довідки про склад сім`ї від 24.12.2020 року № 361 вбачається, що [PERSON] та дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Батько дитини за вказаною адресою не зареєстрований. Статтею 75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Статтею 84 СК Українипередбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, можливості чоловіка надавати таке утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружиніматері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки сторони перебувають у шлюбі та мають малолітню дитину, яка не досягла трирічного віку, позивач має право на отримання аліментів від відповідача на підставі ст. 84 СК України. У матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища, докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Ст. 191 ч. 1 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved