Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою, яку мотивує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу №2012 від 02.07.2004 року належить на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Стефаника, 57. Позивач зазначає, що відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, однак на протязі девяти років не проживають за місцем реєстрації, не сплачують грошові кошти на утримання будинку та комунальні послуги. Враховуючи вказане, позивач просить суд зняти з реєстраційного обліку відповідачів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог позивача не заперечував. Представник служби у справах дітей Ужгородської міської ради в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку №2012 від 02.07.2004 року, [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Стефаника, буд. 57. За положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі\~статті 391 ЦК\~не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями\~71,\~72,\~109,\~110,\~116 Житлового кодексу Української РСР\~(далі -\~ЖК УРСР). Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Як зазначено у висновках постанови Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року виходячи з того, що\~Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. А отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачі не є власниками житлового будинку в м. Ужгороді, вул. Стефаника, буд. 57, та відповідно, не наділені правом користування ним, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. У відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 551,21 грн.

Outcome: approved