Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.07.2014 року близько 16-20 години [PERSON], керуючи транспортним засобом БАЗ, р/н [NUMBER], що належить ПП «Корнет-Стиль», рухаючись по Миколаївському шосе в м.Херсоні, не вибрав безпечної швидкості та дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], який отримав механічні пошкодження. 08.08.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України. Транспортний засіб БАЗ, р/н [NUMBER] застрахований ПАТ «УСК «Гарант-Авто». В результаті ДТП позивачу спричинена шкода в розмірі 4162 грн. На неодноразові звернення [PERSON] про виплату страхового відшкодування відповідач не реагує. В звязку з чим, позивач просить суд стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 4162 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 304,91 грн., 3% річних в сумі 33,18 грн., інфляційні збитки в розмірі 206,31 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не зявилася, заявою від 05.05.2015 року просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки учасника розгляду цивільної справи, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязуються у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 992 ЦК України визначено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно п 36.2. зазначеного закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У відповідності до п.36.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що [PERSON], позивачу по справі, належить автомобіль [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.7). 25.07.2014 року близько 16-20 години [PERSON], керуючи транспортним засобом БАЗ, р/н [NUMBER], що належить ПП «Корнет-Стиль», рухаючись по Миколаївському шосе в м.Херсоні, не вибрав безпечної швидкості та дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України. Зазначене підтверджується постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 08.08.2014 року (а.с.8). З полісу № АС / 8687829 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.05.2014 року (а.с.9) вбачається, що цивільно-правова відповідальність ПП «Корнет-Стиль» (транспортний засіб БАЗ, р/н [NUMBER]) була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто». 29.07.2014 року [PERSON] звернулася до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» із заявою про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.10). В результаті огляду транспортного засобу страховиком було визнано даний випадок страховим та визначена сума страхового відшкодування власника автомобіля [NUMBER], яка у відповідності до страхового акту № 000020571/01 від 28.09.2014 року (а.с.11), складає 4162 грн. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, з урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу БАЗ, р/н [NUMBER] була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто», яке за умовами договору добровільного страхування від 05.05.2014 року взяло на себе зобовязання по виплаті страхового відшкодування у разі настання страхового випадку у межах страхової суми (50\~000 грн.), але до теперішнього часу не здійснило відповідних виплат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 4162 грн. Крім того, оскільки відповідно п.п.22.1 та 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик у встановлені законодавством строки не виплатив страхове відшкодування, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» пені за затримку його виплати, є обґрунтованими, із останнього на підставі ст.992 ЦК України та п.36.5 зазначеного Закону необхідно стягнути пеню в межах заявлених позивачем вимог, а саме в розмірі 304,91 грн. (за період з 30.10.2014 року, тобто після спливу 90 днів з дня звернення до страховика із заявою про відшкодування, по 03.02.2015 року із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в цей період). Також, оскільки між сторонами по справі внаслідок настання страхового випадку, виниклі грошові зобовязання, тобто зобовязання страховика виплатити страхове відшкодування потерпілій особі, а передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобовязального характеру, які виникають з приводу грошових зобовязань, при цьому судом встановлено факт прострочення боржником виконання грошового зобовязання, враховуючи положення ч.2 п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь позивача 3% річних в розмірі 33,18 грн. (із розрахунку суми боргу 4162 грн. за період з 30.10.2014 року по 03.02.2015 року, тобто 97 днів) та інфляційні витрати (із розрахунку суми боргу 4162 грн., сукупного індексу інфляції 1,050 та інфляційного збільшення суми боргу 206,31 за вказаний період прострочення = сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 4368,31 грн.) за час прострочення. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved