Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати недійсним договір іпотеки від 29.08.2006 року, укладений між ПАТ «Український інноваційний банк», від імені якого діяв директор Дрогобицької філії ПАТ «Український інноваційний банк», та [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Молокусом Б.В., з підстав вчинення іпотекодавцем - [PERSON] зазначеного правочину без дозволу Органу опіки та піклування і всупереч правам та інтересам своєї неповнолітньої на той час дитини - дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. 31.05.1990 року рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради народних депутатів Львівської області №120 [PERSON] було виділено земельну ділянку на [ADDRESS] площею 600 кв.м. під будівництво індивідуального житлового будинку. На вказаній земельній ділянці останнім за наші спільні кошти, як сім'ї, було збудовано житловий будинок, загальною площею 245,9 кв.м., жмиховою - 88,4 кв.м., та здано в експлуатацію. 28.08.2006 року [PERSON] без її усної чи письмової згоди уклав з ПАТ «Український інноваційний банк» кредитний договір за №60837 від 28.08.2006 року, згідно умов якого особисто одержав на руки на споживчі цілі кредитні кошти в сумі 31200 доларів США строком з 28.08.2006 року по 27.08.2009 року під 12,5 % річних. 29.08.2006 року [PERSON] без її згоди уклав з ПАТ «Український інноваційний банк» в договір іпотеки, на підставі якого для забезпечення виконання взятих на себе згідно із вищевказаним кредитним договором зобов'язань, передав в іпотеку зазначений вище житловий будинок, який фактично є у їхній спільній сумісній власності як подружжя. В подальшому [PERSON] було укладено додаткові договори №1 від 08.02.2007 року, №2 від 12.06.2007 року, №3 від 03.10.2008 року, №4 від 27.08.2009 року, якими [PERSON] були надані додаткові кредитні кошти з терміном повернення до 27.08.2010 року на умовах забезпеченості заставою житлового будинку [ADDRESS]. Вважає, що при укладенні спірного договору іпотеки порушено не тільки її особисті немайнові права, а й право їх на той час неповнолітньої доньки, оскілки такий договір укладено без згоди органу опіки та піклування. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, вказав, що договір укладав в своїх особистих цілях, без згоди колишньої дружини та без відповідної згоди органу опіки та піклування, тобто всупереч інтересам, на той час неповнолітньої доньки. Представник ПАТ «Український інноваційний банк» позов заперечив, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи, просить в задоволенні позову відмовити. Представник Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради Костик М.П. в судовому засіданні просить позов задоволити, оскільки спірний договір іпотеки неправомірним, так як укладений без згоди Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради, тобто всупереч неповнолітньої дитини, а тому вважає, що спірний договір слід визнати неправомірним. Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Молокус Б.В. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмове заперечення, в якому покликається на безпідставність позовних вимог, просить в задоволенні позову відмовити. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що 28.08.2006 року між [PERSON] та ПАТ «Український інноваційний банк» було укладено кредитний договір за №60837 від 28.08.2006 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит на загальну суму 31200 доларів США. 08.02.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Український інноваційний банк» було укладено Додатковий договір №1, на підставі якого розмір кредитної лінії збільшено до 51200 доларів США строком з 28.08.2006 року по 27.08.2009 року. 12.06.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Український інноваційний банк» було укладено Додатковий договір №2, на підставі якого розмір кредиту збільшено до 59400 доларів США. З метою забезпечення взятих на себе кредитних зобов'язань 29.08.2006 року між [PERSON] та ПАТ «Український інноваційний банк» було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS]. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Молокусом Б.В. На момент укладення договору у вищевказаному житловому будинку була зареєстрована [PERSON], [INFO], яка на той час була неповнолітньою. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (пункт 3 частини другої статті 177 СК України). Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Отже у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна (договір іпотеки), право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною шостою статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином укладення батьками правочинів, предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України. Відповідно до статті 8 ЦПК України та статті 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, суд повинен надавати перевагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи спори щодо захисту прав дітей під час укладення договорів іпотеки, суди повинні в кожному конкретному випадку перевіряти право користування житловим приміщенням дитиною, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловий площі, серед яких зазначена й дитина) та на законі (стаття 405 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За змістом цієї статті право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що на час укладення іпотечного договору, у будинку, який є предметом спірного договору, неповнолітня [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала у вищевказаному будинку, цей будинок був єдиним житлом сім'ї [PERSON], у його сім'ї іншого житло не було, а тому суд вважає, що згода Органу опіки та піклування є (була) обов'язковою, а тому позов є підставним та підлягає задоволенню. При ухваленні судом рішення враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16.03.2016 року.

Outcome: approved