Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, їхня сім'я розпалася з-за того, що вони є різними людьми з різними характерами, вони втратили взаєморозуміння, а також почуття любові та поваги один до одного. З квітня 2011 року вони припинили проживати однією сім'єю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В обґрунтування позову посилалася на викладені у ньому обставини. Зазначила, що поміж нею та відповідачем немає спору про поділ майна та щодо місця проживання дитини. Питання про утримання дитини між нею та відповідачем вирішено у добровільному порядку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Підтвердив, що з позивачкою вони з квітня 2011 року не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету. Поміж ними досягнуто згоду щодо місця проживання дитини, а саме декілька днів на тиждень дитина проживає із ним, а декілька днів разом із позивачкою. Такий порядок їх влаштовує та відповідає інтересам дитини, яка забезпечена усім необхідним. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 червня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за № 372. Під час шлюбу в сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили, з причини того, що вони втратили взаєморозуміння, мають різні погляди на життя, з-за чого під час подружнього життя в них виникали численні конфлікти та непорозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони на даний час спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету та з квітня 2011 року проживають окремо, що також не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спору про поділ майна сторони не мають. Між сторонами досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина, проживатиме із позивачкою, але остання не заперечує, щоб син також проживав із батьком. Питання про утримання дитини між сторонами вирішено у добровільному порядку. Відповідач зазначив, що надає позивачці допомогу на дитину, а [PERSON] підтвердила дану обставину. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved