Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] міської ради про визначення часток у спільній власності, визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що їм належить на праві спільної сумісної власності квартира № 15, по провулку Ентузіастів № 12 в м. Чернівці, загальною площею 69,60 кв. м., висотою приміщень 2,50 м., проте у свідоцтві про право власності на житло виданого «Облагробуд» було закреслено «кв.14» та дописано «кв.15». 08.02.2015 року померла [PERSON], співвласник квартири № 15, по провулку Ентузіастів № 12 в м. Чернівці та після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку в квартирі [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом є [PERSON], який прийняв спадщину, подавши заяву про її прийняття до Першої чернівецької державної нотаріальної контори, а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], які відмовились від своєї частки у спадщині на користь [PERSON], інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи відмовились від неї немає. Постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] від 09.10.2017 року було відмовлено спадкоємцю [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, частки у спільній сумісній власності не визначені, в свідоцтві про право власності на житло є виправлення та неточності щодо зазначення адреси майна, документів, які підтверджують зміну поштової адреси та вони позбавлені можливості оформити право власності на частку в квартирі в порядку спадкування та провести дії щодо реєстрації права власності на належні їм частки і подальше їх відчуження. Просять позовні вимоги задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та в їх інтересах представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї через канцелярію суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом належними доказами по справі встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відповідності до свідоцтва про право власності, загальною площею 69,60 кв.м. належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира № 15, по провулку Ентузіастів № 12 в м. Чернівці (а.с.15), що відповідно до технічного паспорта складається з 3-х кімнат житловою площею 38,90 кв.м. (а.с.16-22). Згідно повідомлення [PERSON] комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 19.02.2002 року, на будинок №12 по провулку Ентузіастів в м. Чернівці ОБТІ проводило реєстрацію частини будинку, з квартири №36 по кв.№105 за [PERSON] обласним обєднанням «Облагробуд» на підставі рішення [PERSON] міськвиконкому №05/1 від 21.01.1997 року яким затверджений акт державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченої будівництвом другої черги 72 квартир 105 квартирного житлового будинку (а.с.25). Рішенням №211/7 від 21.03.1995 року «Про зміну нумерації окремих будинків міста», в звязку з однаковою нумерацією двох житлових будинків по провулку Ентузіастів, житловому будинку «Облагробуд» присвоєно адресацію по провулку Ентузіастів №12, а житловому будинку ЖБК-50 по провулку Ентузіастів №14 (а.с.26). Згідно паспортів громадян України позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою [INFO] (а.с.28-32). Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №57606697 спадкодавця [PERSON] (а.с.24). Постановою Державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], у звязку із тим, що не подано всі відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 (зі змінами), нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного учасників спільної сумісної власності, після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) у відповідності до ст. 1216 ЦК України. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину або відповідно до ст. 1269 ЦК України подали до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленою ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї. Перешкодою в одержанні свідоцтва про спадщину за законом стало те, що спадкове майно знаходиться у спільній сумісній власності без визначення часток кожного із співвласників та неточностей, які містяться у правовстановлюючих документах. У звязку зі смертю одного зі співвласників, укласти договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності не можливо, оскільки за життя [PERSON] співвласниками майна не визначено були їхні частки в спільній сумісній власності. Крім того, у свідоцтві про право власності на житло від 21.10.1994 року, виданого «Облагробуд» було допущено помилку та зазначено, що позивачам належить на праві спільної сумісної власності кв. №15, та закреслено «кв.14», загальною площею 69,60 кв.м. вартістю 1218000,00 грн. за адресою: місто Чернівці, вулиця Ентузіастів, 12, замість провулку Ентузіастів, №12. Також у виданому технічному паспорті станом на 1994 рік було зазначено, що квартира [ADDRESS] розташована на четвертому поверсі девятиповерхового, загальною площею 69,60 кв.м., висотою приміщень 2,50 м. У технічному паспорті, виготовленому [PERSON] комунальним обласним бюро технічної інвентаризації станом на 11.01.2016 року, квартира №15 значиться за адресою: м. Чернівці, провулок Ентузіастів, №12, а не вулиця Ентузіастів, №12 (а.с.16). Згідно ст.319 ч.1 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.370 ч.ч.1-2 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно положень ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачами предмета спору, суд приходить до висновку що заявлені вимоги позивачами ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved