Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою і просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 грн., щомісячно починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 серпня 2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року шлюб між ними розірвано. Дитина проживає разом з позивачем, відвідує заклад дошкільної освіти та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини. Зазначає, що перебуває у декретній відпустці. Відповідач є здоровий та працездатний, має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. Враховуючи викладене просить задовольнити позов. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху надано строк позивачу, для усунення недоліків Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвала про відкриття провадження в справі та копія позовної заяви направлялася на адресу відповідача та позивача за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву. Від відповідача у встановлений законом строк відзив не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони у судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2017 року по 07 вересня 2020 року, що підтверджується рішенням Голосіївського районного суду міста Києва Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Голосіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини. Позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн., щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, на що слід зазначити наступне. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини. Отже, приймаючи до уваги вік дитини сторін у справі, бажання та можливості матері щодо забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що відповідач може сплачувати аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (18 років). Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом. Стягнення аліментів за рішенням суду покладено на органи Державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 6-10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з даним позовом 21 грудня 2020 року, про що свідчить відмітка на поштовому конверті в якому надійшла позовна заява. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved