Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з неї на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2011 року по справі № 2-1038, на користь [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від усіх видів заробітку на 1/9 частки від усіх видів заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивуючи свої вимоги тим, що в 2014 році вона зареєструвала шлюб, від якого у неї народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з наявністю у неї ще двох дітей від іншого шлюбу є підставою для зменшення аліментів. На теперішній час вона не має можливості повноцінно заробляти, оскільки перебуває в декретній відпустці. У судовому засіданні позивач підтримала позов. Відповідач визнав позов частково, не заперечував проти зменшення розміру аліментів до 1/6 частки, заперечував щодо стягнення з нього судових витрат. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище, сформованого 25.09.2014 року, вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2003 року по 03 червня 2009 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.06.2009 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2011 року, з [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Миколаєва стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 всіх заробітків (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.12.2010 року. На підставі зазначеного рішення суду, Ленінським районним судом м. Миколаєва 30 червня 2011 року видано виконавчий лист № 2-1038 2011 року, який знаходить на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. [PERSON] 08 жовтня 2011 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », шлюб між якими було розірвано 06 серпня 2013 року, вказане підтверджується витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище, сформованого 25.09.2014 року. 08 травня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », свідченням чого є відмітка в паспорті позивача серії [NUMBER] . Від теперішнього шлюбу у позивачки народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , свідченням чого є свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище або сімейний стан або стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, або сімейний стан, або стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові та в поясненнях під час судового розгляду, посилалася на те, що вона не може сплачувати аліменти на утримання дитини у встановленому судовим рішенням розмірі у зв`язку зі зміною сімейного стану, через те, що на утриманні у неї є ще двоє дітей, вона не працює, так як доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи, що під час судового розгляду встановлено зміну сімейного стану позивача, яка впливає на її змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, враховуючи позицію відповідача щодо вимог позову, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню шляхом зменшення розміру аліменти з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму встановленому для дитини відповідного віку. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за подання позовної заяви звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином позивач, звернувшись до суду з зазначеним позовом, помилково сплатила судовий збір. Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір», встановлений порядок повернення сплаченого судового збору за клопотанням особи в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право на подання відповідного клопотання згідно вимог закону.

Outcome: partial