Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який разом із представником підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] , є власником 39/100 частин житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, та земельної ділянки, кадастровий номер 5910136600:20:024:0106, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власниками інших частин вказаного домоволодіння є [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] , який помер. Фактично вказаний житловий будинок є спареним, кожна частина будинку має окремі входи та окремий двір, самостійні комунікації, що забезпечують самостійне технічне функціонування кожної з частин будинку, системи індивідуального опалення. Після отримання права власності на належну частину домоволодіння [ADDRESS] , маючи намір виділити її у окремий об`єкт нерухомості, [PERSON] звернулася до відповідачів з проханням провести виділення через нотаріальну контору, з чим останні не погодилися, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих їхнє право власності на частину будинку. У висновку судового експерта №37 від 09.09.2021 року зазначено про технічну можливість поділу вищевказаного об`єкта нерухомого майна та запропоновано варіант його розділу. Тому позивач просить суд виділити у власність [PERSON] , як окремий об`єкт нерухомого майна, 39/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] : житловий будинок літ. «А-1», з житловою прибудовою «а4», загальною площею 35,2 кв.м, житловою площею 26,0 кв.м, що складається з: кухні «1-1», площею 6,7 кв.м, житлової кімнати «1-2», площею 8,9 кв.м, житлової кімнати «1-3», площею 17,1 кв.м, санвузла «1-4», площею 2,5 кв.м, та господарські будівлі: погреб літ. «п/г1», сарай літ. «О», кухня літ. «Б», літній душ літ. «Р», «Ф», вбиральню літ. «П», ворота №1 та огорожу між городами; виділити в окремий об`єкт нерухомості 39/100 часток земельної ділянки, кадастровий номер 5910136600:20:024:0106. Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.12.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не сповістили, відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших пояснень з приводу заявлених вимог не надали, щ не перешкоджає розгляду справи по суті у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником 39/100 частин житлового будинку з прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується Свідоцтвом про правом на спадщину за законом від 14.02.2019 року, виданим державним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Чернетченко Т.М., реєстровий номер №6-83, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6). Крім того, [PERSON] є власником 39/100 частин земельної ділянки, 5910136600:20:024:0106, за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходить вищевказаний житловий будинок із господарськими спорудами (а.с.7-10) Власниками інших частин домоволодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 27/100, 34/200 і 34/200 частин вказаного нерухомого майна відповідно (а.с.15). Спір між співвласниками стосовно порядку користування будинком і земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , відсутній. Разом з тим, нерухоме майно залишається неподіленим, оскільки, за твердженням позивача, у [PERSON] та [PERSON] , відсутні документи, підтверджуючі їх право власності на частину будинку і земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, яке перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть\~домовитися про\~порядок володіння\~та користування\~майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно положень ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своє частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Відповідно до п. 6 та п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з Висновку експерта №37 за результатом проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 09.09.2021 року, зважаючи на сформований порядок володіння та користування будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , враховуючи вимоги державних будівельних норм та правил, є можливим виділення частини домоволодіння [ADDRESS] , належної [PERSON] , у складі: кухні «1-1», площею 6,7 кв.м, житлової кімнати «1-2», площею 8,9 кв.м, житлової кімнати «1-3», площею 17,1 кв.м, санвузла «1-4», площею 2,5 кв.м, та господарські будівлі: погреб літ. «п/г1», сарай літ. «О», кухня літ. «Б», літній душ літ. «Р», «Ф», вбиральню літ. «П», ворота №1. Запропонована до виділення частина домоволодіння має самосійний вхід та окремі комунікації (а.с.16-33). Таким чином, враховуючи фактичне володіння та давно сформований порядок користування житловим будинком з прибудовами і господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , технічну документацію та розмір часток співвласників, наявність відокремлених частин будинку із самостійними виходами та комунікацією, суд вважає необхідним виділити в натурі [PERSON] 39/100 частин житлового будинку за вищевказаною адресою у складі: кухні «1-1», площею 6,7 кв.м, житлової кімнати «1-2», площею 8,9 кв.м, житлової кімнати «1-3», площею 17,1 кв.м, санвузла «1-4», площею 2,5 кв.м, та господарські будівлі: погреб літ. «п/г1», сарай літ. «О», кухня літ. «Б», літній душ літ. «Р», «Ф», вбиральня літ. «П», ворота №1 та огорожа між городами, яка побудована за кошти позивача. Щодо виділення [PERSON] частини земельної ділянки, суд виходить з наступного. Згідно до вимог ст. 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови №7 від 16.04.2004 року із наступними змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. У Висновку експерта № 37 за результатом проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 09.09.2021 року зазначено схематичний варіант виділення частини земельної ділянки, кадастровий номер 5910136600:20:024:0106, загальною площею 0,1000 га, за адресою: [ADDRESS] , співвласнику [PERSON] , який є технічно можливим і економічно обґрунтованим, за яким позивачу виділяється земельна ділянка площею 0,0413 га, з урахуванням площі під будівлями, яка відображена жовтим кольором в Додатку №2 арк. 1 до експертного висновку. За таких обставин, зважаючи на викладене та технічну можливість виділу [PERSON] належного частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог у повному обсязі, виділивши позивачу як окремий об`єкт нерухомого майна 39/100 частин земельної ділянки за вищевказаною адресою, площею 0,0413 га, з урахуванням площі під будівлями, яка відображена жовтим кольором в Додатку № 2 арк. 1 до експертного висновку № 37 від 09.09.2021 року, що не порушить прав та охоронюваних законом інтересів співвласників суміжної частини нерухомого майна.

Outcome: approved