Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] в м Маріуполі від 12.01.1994 року, видане на ім'я [PERSON]. У позові вказала, що вона і члени її сім'ї - чоловік [PERSON], діти [PERSON], 1985 року народження, [PERSON] 1988 року народження, були зареєстровані і проживали в спірній квартирі, чоловік з 1972 року, вона з 1989 року, діти відповідно відразу ж після народження. Основним квартиронаймачем квартира була відповідач . З дня реєстрації вона і її діти проживали і користувалися квартирою, нині вона робить в квартирі ремонт. Її чоловік [PERSON] помер в 2009 році. У 1994 році їй стало відомо про те, що [PERSON] бажає приватизувати квартиру, йшлося про приватизацію на неї і [PERSON], відповідно на його сім'ю. У 1995 році відповідач виписалася і виїхала з квартири, більше в ній ніколи не проживала, усі комунальні послуги оплачувала вона - позивач. Усі документи, що встановлюють право власності на квартиру, знаходилися у відповідача. Протягом всього часу, до 2011 року, відношення між нею і відповідачем були хороші, вона часто їздила в село за місцем проживання [PERSON], допомагала матеріально. У 2011 році у зв'язку з матеріальними витратами по ремонту квартири, вона не стала часто їздити до неї, а 15.01.2014 року вона не змогла потрапити в квартиру, оскільки в дверях були поміняні замки, звернувшись до дільничного інспектора, дізналася, що [PERSON] одна є власником квартири. Вважає, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру має бути визнане недійсним, оскільки вона і члени її сім'ї упродовж тривалого часу зареєстровані в квартирі, проживають в ній, іншого житла вона не має, на день приватизації вона і члени її сім'ї були зареєстровані в спірній квартирі, з якої причини і як квартира приватизована на одного власника їй не відомо, яких-небудь заяв про відмову від приватизації не писала. Вважає, що нею пропущений строк позовної давності для звернення до суду з поважної причини, оскільки про те, що квартира приватизована на одного власника [PERSON] не знала до 2014 року. Просить суд відновити їй строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] в м Маріуполі від 12.01.1994 року, видане на ім'я [PERSON], стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 243.60 коп., витрати по оплаті правової допомоги в сумі 1500 грн. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримала заявлені вимоги, суду пояснила, що на день приватизації спірної квартири, позивач, її чоловік, діти були зареєстровані і проживали в квартирі, яких-небудь заяв про відмову в приватизації житла не складали, про те, що квартира приватизована тільки на [PERSON] позивач дізналася в 2014 році, коли дочка [PERSON]- [PERSON], поміняла в дверях замки. Яким чином [PERSON] і члени її сім'ї, були виписані з квартири 22.02.1994 року, потім знову прописані 15.03.1994 року, [PERSON] не знає, можна тільки здогадуватися з якою метою і ким це робилося. У позивача немає іншого житла, нині вона робить в квартирі ремонтні роботи, протягом з 1995 року вона постійно оплачує усі комунальні послуги. Тому, просить суд задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача - [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою [PERSON], позов не визнає з тієї причини, що квартира спочатку була надана матері. Дійсно [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі в 1989 році, ще раніше в 1972 році, в квартирі був зареєстрований син [PERSON]- [PERSON], який помер в 2009 році, потім в 1985 році і 1988 року в квартирі були зареєстровані їх діти. У 1994 році [PERSON] прийняла рішення про приватизацію квартири, вона взяла паспорти [PERSON], [PERSON] з метою їх виписати з квартири, віддала їх в ЖЕК, оскільки тоді був такий порядок, нею було складено заяву про те, що вона одна прописана в квартирі, і 12.01.1994 року було видано свідоцтво на право власності на квартиру на ім'я [PERSON] З якої причини [PERSON] і члени її сім'ї у тому числі і неповнолітні на той період діти, були виписані 22.02.1994 року їй невідомо, хоча в квартирі вони проживали постійно, нікуди не виїжджали. 15.03.1994 року усі вони знову були прописані в спірній квартирі, де усі і зареєстровані до теперішнього часу. Дійсно, [PERSON] виписалася з квартири 03.05.1995 року, відтоді в квартирі не проживає, вся документація по квартирі знаходиться у неї, проте усі комунальні послуги оплачувала і оплачує [PERSON] Після смерті сина [PERSON] - [PERSON], упродовж ряду років [PERSON] відвідувала [PERSON] Протягом до 2011 року відношення між [PERSON] і [PERSON] були хороші, потім вона стала приїжджати рідше. Дійсно вона, [PERSON], поміняла замки в дверях квартири в січні 2014 року, оскільки [PERSON] зробила на неї, свою дочку, заповіт на спірну квартиру. Вважає, що в позові необхідно відмовити, оскільки [PERSON] отримала квартиру ще в 1966 році і тільки вона є власником. Представник третьої особи ЖКП «Жилкомплекс» суду пояснив, що з облікової картки квартири [ADDRESS] в м Маріуполі вбачається, що позивач з чоловіком і двома дітьми була в 1985 року прописана в квартирі, виписана буквально на місяць з 22.02.1994 року по 15.03.1994 року. Свідоцтво про право власності на квартиру видане на ім'я одного власника [PERSON] 12.01.1994 року. Як це сталося пояснити не може, з якої причини працівником ЖЕК видані довідки про склад сім'ї на одну людину йому не відомо, просить суд винести рішення на власний розсуд. Представник третьої особи Управління міського майна Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Суд, вислухавши представників позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги частково з наступних підстав: Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.8 ч. 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Суду представлена облікова поквартирна картка і особовий рахунок [NUMBER] квартири [ADDRESS], з яких вбачається, що з 28.11.1966 року по 03.05.1995 року в квартирі була зареєстрована [PERSON], /основний наймач квартири/, [PERSON] /син наймача/ був зареєстрований в квартирі з 28.07.1972 року по 22.02.1994 року, потім знову прописаний 15.03.1994 року; [PERSON]/ невістка наймача/ була зареєстрована в квартирі з 28.11.1989 року по 22.02.1994 року, знову прописана 15.03.1994 року, зареєстрована в квартирі до теперішнього часу; [PERSON] внучка наймача/ зареєстрована з 28.11.1989 року по 22.02.1994 року, потім знову прописана 15.03.1994 року, зареєстрована в квартирі до теперішнього часу; [PERSON] /онук наймача/ також зареєстрований з 28.11.1989 року по 22.02.1994 року, потім знову прописаний 15.03.1994 року, зареєстрований в квартирі до теперішнього часу, Суду представлена заява [PERSON] про оформлення передачі їй в приватну власність спірної квартири, в заяві вказано, що вона одна визначається власником квартири, на заяві є її підпис, заява засвідчена керівником ЖЕО. Є довідка про склад сім`ї наймача квартири [ADDRESS] в м Маріуполі площею 32.90 кв.м., що складається з трьох кімнат, в якій зареєстрованою вказана тільки [PERSON] Суду також представлено свідоцтво на право власності на житло від 12.01.1994 року на спірну квартиру, в якому власником вказана [PERSON], свідоцтво видане згідно з розпорядженням керівника Маріупольського державного підприємства «Житловик», вказане свідоцтво не зареєстроване у БТІ м Маріуполя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що при здійсненні приватизації квартири [ADDRESS] в м Маріуполі були порушені права [PERSON] і членів її родини, у тому числі неповнолітніх на той період дітей, по приватизації житла, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва на право власності на житло від 12.01.1994 року підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що яких-небудь даних про те, що [PERSON] відмовилася від приватизації житла суду не представлено, з представлених документів видно, що на момент приватизації вона і члени її сім'ї були зареєстровані в спірній квартирі. Суд бере до уваги також свідчення представника відповідача про те, що [PERSON] і члени її сім'ї з моменту реєстрації в квартирі проживали і користуються квартирою нині, позивач оплачує усі комунальні послуги. Суд вважає необхідним відновити позивачу строк для звернення до суду за захистом порушеного права, при цьому суд бере до уваги пояснення представника позивача про те, що [PERSON] дізналася про те, що приватизована квартира тільки на [PERSON] лише в 2014 році, усі документи на квартиру знаходилися і находяться у відповідача. Крім того, представник відповідача підтвердила цей факт, пояснивши суду, що тільки в 2014 році вона за власною ініціативою поміняла замки в дверях квартири, уся документація по квартирі знаходиться у [PERSON] Суд, відмовляє в задоволенні вимог про стягнення на користь позивача судових витрат у вигляді оплаченого судового збору у розмірі 243.60 грн., при цьому суд враховує вік відповідача - [PERSON] 1929 року народження. Суд також відмовляє в позові про стягнення судових витрат на надання правової допомоги у розмірі 1500 грн., оскільки суду не представлено будь-яких даних, що підтверджують оплату вказаних послуг.

Outcome: partial