Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 15 липня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів (заробітку) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 04 січня 2016 року включно. Аліменти стягнуто з 12 червня 2013 року. За виконавчими листами ЄУН 371/1100/13-ц від 15 липня 2013 року та від 21 вересня 2016 року державною виконавчою службою було відкрито виконавчі провадження, виконавець здійснював заходи до примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів. Відповідач рішення суду не виконує та має заборгованість за аліментами, розмір якої за двома виконавчими листами склав 88563 грн. 43 коп. Посилаючись на наявність заборгованості, просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01 березня 2015 року по 31 жовтня 2017 року, яку розрахувала в розмірі 6472 грн. 67 коп. та на її утримання за період з 01 лютого 2015 року по 04 січня 2016 року, яку розрахувала в розмірі 2498 грн. 03 коп. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року відкрито провадження у справі. У підготовче засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про проведення підготовчого засіданні за її відсутності. Відповідач у підготовче засідання не зявився, подав до суду заяву про проведення підготовчого засіданні за його відсутності, у заяві вказав, що позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому зрозумілі. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з частиною 3 статті 200 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. На підставі положень статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. До позовної заяви позивачем додано копії рішення Миронівського районного суду Київської області від 15 липня 2013 року, яким з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів (заробітку) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 04 січня 2016 року включно, виконавчих листів, виданих на виконання рішення та розрахунки заборгованості за аліментами, видані Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Волевиявлення відповідача спрямоване на припинення спору з позивачем та не суперечить закону, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд вважає позов визнаним, оскільки у суду не викликає сумніву у тому, що визнання відповідачем позову відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом протиправної поведінки щодо нього інших осіб або з метою приховати інші обставини, необхідні для вирішення справи. У поданій до суду заяві відповідач вказав, що правила частини 4 статті 206 ЦПК України йому зрозумілі. Визнання позову відповідачем приймається судом. При подачі позову позивачем сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 549, 614 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved