Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували з 29.08.2003 року по 14.10.2010 рік в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачем, впродовж десяти років після розірвання шлюбу відповідач сина взагалі не відвідував, уникає стосунків із сином, жодним чином не приймав участі у його вихованні, ухилявся від виконання свої батьківських обов`язків, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не забезпечував харчуванням, медичним доглядом, лікування дитини. Відповідач свідомо нехтував і продовжує нехтувати своїм обов`язками по відношенню до сина. Більш того, відповідач уникає обов`язку по сплаті аліментів, станом на 17.11.2018 рік борг по аліментах становить 39280,57 грн. Дитина проживає з позивачем, участь у вихованні сина приймає лише вона, виховує самостійно, створює належні умови виховання, утримує його, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує навчанням. У зв?язку з цим, зазначені нею обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, додатково пояснила, що батько останній раз бачив сина 10 років тому. Аліменти сплачує 1000 грн. в місяць, борг і нараховану пеню не сплачує. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги викладені в позові, просив позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вважає, що він неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не займається вихованням сина та не цікавиться ним, має заборгованість по сплаті аліментів на дитину. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову та просив відмовити, додатково пояснив, що останній раз бачив сина 10 років назад, оскільки не знав, де навчався його син. Має надію, що налагодить спілкування з сином. На даний час не звертався до дитини для налагодження відносин. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, тому просив не позбавляти відповідача батьківських прав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету\~Старокостянтинівської міської\~ради підтримав позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, відносно сина [PERSON] , [INFO] . Представник третьої\~особи- Служби у справах дітей Житомирської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що останній раз відповідача бачила коли сину було 5 років, на дні народження. Більше його не бачила ні на днях народженнях, ні на сімейних святах. Знає, що відповідач сплачує аліменти, однак не кожного місяця. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що зустрічала відповідача декілька разів, але він ніколи не запитував нічого про дитину. Позивач утримує дитину і не була б проти, щоб відповідач спілкувався з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач являється її сином. Вона знає зі слів відповідача, що він платив аліменти на утримання дитини. Відповідач любить свого сина, з ним не намагався знайти зустрічі, оскільки боявся травмувати свого сина. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, врахувавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] \~та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з\~29.08.2003 року по [INFO] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розлучення сторін залишився проживати з матір`ю. (а.с.12-13) Відповідно свідоцтва про зміну імені, позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . (а.с.11) Згідно довідки Старокостянтинівського ліцею від 15.02.2019 року, [PERSON] навчається в 8-А класі Старокостянтинівського ліцею Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області імені [PERSON] . (а.с.27) Довідкою від 06.02.2019 року №4, підтверджується той факт, що [PERSON] працює в ТОВ «АСІТЕР ГЕНЕЛАБ» на посаді «Менеджер (управитель) систем якості». (а.с.28) У відповідності до довідки виданої Дитячою музичною школою ім. М. Кондратюка від 22.02.2019 №01-26/09 вбачається, що [PERSON] навчається за спеціальністю «акордеон» в дитячій музичній школі імені М. [PERSON] . (а.с.29) Зі змісту характеристики [PERSON] , учня 8-А класу Старокостянтинівського ліцею Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області імені [PERSON] , дитина навчається з листопада 2018 навчального року, мама приділяє належну увагу вихованню сина, постійно цікавиться шкільним життям, забезпечує належні умови життя та розвитку. Мама приймає участь в житті класу, відвідує батьківські збори. Про батька відомостей немає, навчанням дитини не цікавився, батьківських зборів не відвідував.(а.с.31) Згідно довідки-розрахунок Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №17909/7.21-30/12 від 14.03.2019 року заборгованість по виконавчому провадженню №24458818 від 14.02.2011 року по виконавчому листу №2-1412 від 26.01.2011 року виданого Богунським районним судом м.Житомира про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 07.12.2010 і до повноліття, станом на 17.11.2018 року становить 39280,57 грн. (а.с.16-18) За висновком виконавчого комітету Старокостянтинівської міської\~ради №201/02-01/2019 від 19.04.2019 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.19) Також під час розгляду справи у суді сторони не заперечували тієї обставини, що\~відповідач частково сплачував аліменти. Обставини, що визнаються учасниками справи, не потребують доказуванню (частина перша\~ст. 82 ЦПК України). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.\~ Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до ст. ст.\~150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вимогами\~ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, свідчить про його інтерес до дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.\~Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про не доцільність позбавлення його батьківських прав. Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Відповідно до положень\~ст. 81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). При прийнятті рішення по даній справі суд керувався Постановами Верховного Суду №356/642/18 від 03 жовтня 2019 року та № 753/2025/19 від 06 травня 2020 року. Як визначено в\~статті 89 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, усунувши із судового розгляду все що не має значення для вирішення справи по суті, дослідивши докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що прагнення відповідача налагодити з сином відносини, відсутність доказів, які б безспірно свідчили про\~умисне\~ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, а також враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, є підставою про відмову у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи, що у задоволенні позову було відмовлено, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України.

Outcome: dismissed