Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом та просила визнати за нею право власності на ? частину автомобіля [NUMBER] та зобов'язати відповідача виплатити їй компенсацію вартості ? частини, збільшив її долю на 21969 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 16 травня 2008 року вступила в шлюб з відповідачем по справі. За період сумісного проживання вони вели сумісне господарство. За період шлюбу позивачка продала свою машину «DAIHATSU-SHARADA» державний номер [NUMBER] та доклали сумісні гроші та придбали автомобіль [NUMBER], таким чином цей автомобіль є їх сумісною власністю, при цьому вклад позивачки більш на 1000 доларів США. На даний час відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та забрав машину. Не вирішив питання про розподіл майна. З огляду на викладене просить задовольнити позов. 03 березня 2016 року від відповідача по справі надійшло заперечення на позовну заяву про розподіл сумісного майна в якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовує це тим, що автомобіль [NUMBER] вони придбали у період шлюбу тому є обєктом спільної сумісної власності, також посилається на те, що автомобіль [NUMBER] був проданий коли шлюб ще не був розірваний тому позивачка не могла не знати про це. Відповідно даний автомобіль не може бути предметом поділу спільного сумісного майна, так як право власності належить іншій особі. 09 березня 2016 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої вона просить позовну заяву про визнання права власності на ? частину автомобіля [NUMBER] залишити без розгляду, визнати що автомобіль [NUMBER] був сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь ? частину коштів за яку продав [PERSON] громадянину [PERSON], тобто 46\~500 гривень (93\~000:2). 31 березня 2016 року від відповідача по справі надійшло заперечення в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Обгрунтовує це тим , що відповідачу не зрозуміло вимог які містяться в позові, неможливо прочитати копії документів які додані до заяви, посилається на те що твердження позивачки у позові є неправдивими. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у повному обсязі. За змістом\~\~ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 16 травня 2008 року сторони вступили в шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 235197 який був виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 37. (а.с. 6). Під час перебування у шлюб сторони придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль [NUMBER] був придбаний 01 липня 2014 року та зареєстрований на [PERSON] відповідно до довідки-рахунку серії ВІА № 594960. (а.с. 69). Згідно до листа Регіонального сервісного центру в Одеській області територіального сервісного центру № 5146, за громадянином [PERSON], [INFO] був зареєстрований автомобіль [NUMBER], на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 594960 від 01.07.2014 року ФОП [PERSON] та 16.05.2015 року знятий з обліку для реалізації. (а.с. 68). Відповідно до довідки-рахунку серії ААЕ № 164768 від 16 травня 2015 року, за [PERSON] був зареєстрований автомобіль [NUMBER], вартістю 51\~100 гривень. (а.с. 67). Відповідно до Регіонального сервісного центру в Житомирській області, автомобіль [NUMBER], 16 травня 2015 року був зареєстрований за громадянином [PERSON] на підставі довідки-рахунку серії ААЕ № 164768 від 16 травня 2015 року (ТОВ «Форвард [PERSON]») (а.с. 66). Згідно ч. 1\~ст. 65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є спільною сумісною власністю подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів,\~\~які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної\~\~реєстрації,\~\~а\~\~також договорів\~\~стосовно\~\~цінного\~\~майна,\~\~згода другого з подружжя має бути подана письмово.\~\~ Проте, відповідачем не доведено, що він ставив до відома позивачку про продаж спільної сумісної власності і, тим більше, доказів надання позивачкою такої згоди. Відповідач розпорядився спільним сумісним майном без згоди дружини, чим порушив її право спільної сумісної\~\~власності, зазначені обставини не заперечували у судовому засіданні відповідачем.\~\~ \~\~ Згідно ч.1\~ст. 69 СК України\~- дружина і чоловік мають право на поділ майна,\~\~що належить їм на праві спільної сумісної власності,\~\~незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1\~ст. 70 СК України\~- у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності\~\~подружжя,\~\~частки\~\~майна дружини та чоловіка є рівними, якщо\~\~інше\~\~не\~\~визначено\~\~домовленістю\~\~між\~\~ними\~\~ або\~\~ шлюбним договором. \~\~ Відповідно до п. 30 Постанови ПВС України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ\~\~про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. \~\~ З матеріалів справи та встановлених обставин не вбачається наявність згоди позивачки на відчуження автомобіля її чоловіком. Отже, безпідставним є твердження відповідача щодо продажу автомобілю в період шлюбу, разом з дружиною автомобіля, відсутнє підтвердження того, що це відчуження відбулося з дозволу його дружини, в інтересах сім'ї чи на її потреби, а отже\~\~вартість цього майна слід враховувати при поділі. При чому вартість проданого автомобіля\~доведена в судовому засіданні даними довідки-рахунку. Суду не надано жодних належних та допустимих доказів заперечень відповідача. Відповідно до ч.1ст.60\~ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2\~ст.59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню,

Outcome: approved