Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому вказала, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 26 травня 2012 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають біля позивача. З 2017 року позивач разом із відповідачем не проживає та не підтримує сімейних відносин. Сторони спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Спору про поділ майна та ввиховання дітей немає. Позивач просила розірвати шлюб. Ухвалою від 17 квітня 2018 року було відкрито провадження у цій справі та вирішено розглядати її в порядку загального позовного провадження (а.с.22). Ухвалою від 14 травня 2018 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з направленням до Вінницького міського суду судового доручення про допит відповідача за місцем його проживання (а.с.25). Ухвалою від 2 жовтня 2018 року поновлено підготовче провадження у справі (а.с.33). Ухвалою від 2 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, вирішено здійснити виклик відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 24 жовтня 2018 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно з свідоцтвом про шлюб, сторони уклали шлюб 26 травня 2012 року та зареєстрували його у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №87 (а.с.5). Відповідно до копій свідоцтв про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 8). Згідно з копією свідоцтва про народження, позивач є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 23 лютого 2018 року, за період з 2 по з квартал 2017 року доходи у позивача відсутні (а.с.10). Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про припинення шлюбних правовідносин. Підставою позову є неможливість розірвання шлюбу інакше як в судовому порядку через наявність у сторін малолітніх дітей, а також правові норми Сімейного кодексу України, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог. Відповідно до статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, відповідно до вимог статті 111 СК України, був позбавлений можливості вжити заходів щодо примирення подружжя, оскільки відповідач до суду не з`явився, особистих пояснень не надав. Його неявку суд розцінює як байдужість до збереження сім'ї. Тому суд взяв до уваги вимоги позивача, яка наполягала на розірванні шлюбу. Суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, взяв до уваги обставини життя подружжя, та прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що враховуючи, що позивач виховує трьох неповнолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, у неї відсутні інші доходи, окрім державної соціальної допомоги при народженні дитини, то на підставі її належним чином мотивованого та обгрунтованого клопотання (а.с.9), позивача на підставі положень частини третьої статті 136 ЦПК України слід звільнити від сплати судового збору. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved