Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, третіх осіб без самостійних вимог [PERSON], [PERSON], Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області та Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання протиправними та скасування наказів головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області від 04 липня 2017 року за № 24-1157/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] та за № 24-1158/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON], посилаючись на те, що 13 січня 2007 року Топорівською сільською радою було опубліковано через газету оголошення про передачу в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 25,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 25 років. 13 лютого 2007 року Топорівська сільська рада звернулась до Новоселицької РДА із листом зареєструвати заяви 51 осіб для участі у конкурсі передачі в оренду землі із резервного фонду сільської ради у урочищі «Питомник». 10 травня 2007 року Новоселицькою РДА було прийнято розпорядження № 314-р про надання дозволу Топорівській сільській раді на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі в оренду земельних ділянок для індивідуального садівництва площею 25 га громадянам згідно протоколу розподілу земельних ділянок, серед яких були і позивачі. Разом з тим, технічна документація не була виготовлена та на затвердження в Новоселицьку РДА не була подана. 30 березня 2011 року Новоселицькою РДА знову було прийнято розпорядження № 84-р про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок в оренду. Проте, у звязку із змінами у законодавстві проект не був затверджений та договори оренди не були укладені. 04 липня 2017 року головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області були прийняті накази а № 24-1157/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] та за № 24-1158/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON]. Оскільки, позивачі користуються даними земельними ділянками, розпорядження Новоселицької РДА № 314-р від 10 травня 2007 року та № 84-р від 30 березня 2011 року не скасовані і є чинними, вважають, що видані накази порушують їх права, а тому просять визнати їх недійсними. В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та додатково пояснили, що оскільки вказана спірна земля простоювала, то в 2007 році вона була засаджена ними плодючими деревами без отримання на руки правовстановлюючих документів на земельні ділянки, оскільки вважали, що ці земельні ділянки будуть виділені саме їм. З яких причин договори оренди землі не були укладені їм не відомо. Вважають, що земельні ділянки мають бути виділені їм, хоча із відповідними заяви до управління Держгеокадастру не звертались, а тому просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав, пославшись на законність виданих наказів, так як спірні земельні ділянки відносяться до земель державної власності та на даний момент відсутні будь-які обмеження щодо відведення їх у власність третім особам. Позивачі використовують земельні ділянки самовільно, а тому просив у позові відмовити. Представники третіх осіб позов не визнали та заперечували проти доводів позивачів щодо простою земельних ділянок протягом тривалого часу, так як з приводу даних земель в селі на протязі тривалих років ведеться спір щодо порядку їх користування. Свідок [PERSON] показала, що працювала спеціалістом АПК Новоселицької РДА. В 2007 та 2011 роках Новоселицькою РДА приймались розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 25 га в оренду жителям [INFO]. Проте, проекти не були затверджені, в тому числі із-за технічних питань у звязку із прокладанням через спірні земельні ділянки лінії газопроводу. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних правових підстав. Судом встановлено, що треті особи [PERSON] та [PERSON], будучи учасниками АТО, звернулись до головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га. 04 липня 2017 року головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області видано накази про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, які розташовані на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, а саме за № 24-1157/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] та за № 24-1158/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON]. Позивачі оспорюють вказані накази, посилаючись на те, що дані земельні ділянки перебувають у їх користуванні та відповідно до раніше прийнятих рішень органів місцевого самоврядування вони мають право на отримання в оренду вказаних земельних ділянок із послідуючим укладанням договорів оренди. Судом зясовано, що 13 січня 2007 року Топорівською сільською радою було опубліковано через газету оголошення про передачу в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 25,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 25 років. 13 лютого 2007 року Топорівська сільська рада звернулась до Новоселицької РДА із листом зареєструвати заяви 51 осіб для участі у конкурсі передачі в оренду землі із резервного фонду сільської ради у урочищі «Питомник». 10 травня 2007 року Новоселицькою РДА було прийнято розпорядження № 314-р про надання дозволу Топорівській сільській раді на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі в оренду земельних ділянок для індивідуального садівництва площею 25 га громадянам згідно протоколу розподілу земельних ділянок, серед яких були і позивачі. Проте, технічна документація не була виготовлена та на затвердження в Новоселицьку РДА не була подана. 30 березня 2011 року Новоселицькою РДА було прийнято розпорядження № 84-р про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 23,46 га в оренду для ведення селянського господарства громадянам згідно доданого до розпорядження списку, серед яких є позивачі. Пунктом третім вказаного розпорядження передбачено, що воно набирає чинності з дня його підписання та є чинним протягом 1 року. Рішенням Топорівської сільської ради № 10 від 11 січня 2012 року було погоджено проект землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок в оренду. Однак, в подальшому проект землеустрою не був затверджений та договори оренди не були укладені. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що між сторонами виник спір щодо права власності та користування земельними ділянками, які підтверджені відповідними правовстановлюючими документами, а тому оспорювання позивачами правомірності набуття третіми особами права має вирішуватись в порядку цивільної юрисдикції, оскільки вник спір про цивільне право. Саме така позиція висловлена Верховним Судом України у справі від 17 лютого 2015 року по справі № 21-551а14. \~Згідно статті 33\~Земельного кодексу\~України (далі ЗК України) земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок. Відповідно до ч.1\~ст. 116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться і разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. «в» ч.3\~ст.116 ЗК України). Згідно з ч.6\~ст.118 ЗК України\~громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У відповідності до положень частини 7 статті 118\~ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до частини 9 статті 118\~ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. \~\~\~\~Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (ч.1ст. 186-1 ЗК України). Відповідно до ч.4\~ст. 122 ЗК України\~центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно\~статті 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що відповідно до\~ст.126 ЗК України\~оформлюється відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до вимог Закону України від 06 вересня 2012 року № 5245- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Пунктом 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів сільськими, селищними, міськими радами;\~за межами населених пунктів органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками. Відповідно до п. 1 Положення про Держану службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Згідно п. 31 ст. 4 вказаного положення Держгеокадастр розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених\~Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що надаючи дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області діяло у межах своїх повноважень у спосіб визначений чинним законодавством та будь-яких порушень законних прав та інтересів позивачів не допустило. На час видачі оспорених наказів будь-яких правових підстав, передбачених ст.ст. 118, 122 ЗК України для відмови у наданні таких дозволів не було. В той же час, позивачі самовільно в супереч ст.ст. 125, 126 ЗК України без належних правовстановлюючих документів користуються земельними ділянками в межах Топорівської сільської ради Новоселицького району, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення яких у власність був наданий третім особам [PERSON] та [PERSON]. Вказана обставина також підтверджується постановою державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель від 26 жовтня 2017 року, залишеною в силі рішенням Хотинського районного суду від 28 березня 2018 року, якою позивача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття спірної земельної ділянки. Тобто, фактично позивачі не мали право приступити до використання спірних земельних ділянок до отримання та державної реєстрації правовстановлюючих документів на них. Факт сплати позивачами до сільської ради орендної плати суд не вважає належним доказом, який свідчить про правомірність набуття позивачами права на користування земельними ділянками, оскільки дана плата сплачувалась не у спосіб визначений законом, без належної правової підстави, без прийняття відповідного рішення органом влади та укладання договорів оренди, що підтверджується також довідкою Топорівської сільської ради № 163 від 16 травня 2018 року. Посилання позивачів, що розпорядження Новоселицької РДА діють по даний час, а тому вони вправі завершити процедуру надання земельних ділянок в оренду та укласти договори оренди є безпідставним виходячи з того, що розпорядження Новоселицької РДА № 314-р від 10 травня 2007 року втратило чинність відповідно до п. 3 Перехідних положень Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», який набрав чинності 14 жовтня 2008 року та згідно якого прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розглядаються в установленому законом порядку. Передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів). Зважаючи, що протягом двох років з часу набрання чинності вказаного Закону проект землеустрою щодо передачі в оренду земельних ділянок не затверджений, розпорядження № 314-р від 10 травня 2007 року втратило чинності. Також, втратило чинність розпорядження Новоселицької РДА № 84-р від 30 березня 2011 року, яким було визначено термін його дії протягом 1 року з часу його підписання, та протягом якого проект землеустрою щодо передачі в оренду земельних ділянок також не був затверджений. При цьому, позивачами не доведено, що не затвердження проектів відведення в оренду земельних ділянок мало місце з бездіяльності органів влади, а тому суд вважає вагомим твердження свідка [PERSON], що вказані проекти Новоселицькою РДА не були затверджені з виниклих технічних питань із-за прокладання через спірні земельні ділянки лінії газопроводу, у звязку із чим, в розпорядженні Новоселицької РДА № 84-р від 30 березня 2011 року було змінено цільове призначення земельних ділянок з садівництва на ведення особистого селянського господарства. Таким чином, суд не знаходить обґрунтованими позовні вимоги, оскільки виданими головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області наказами будь-які законні права та інтереси позивачів не порушені, а тому в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. На підставі ст.ст. 116, 118, 122-126 ЗК України, постанови КМУ від 14 січня 2015 року № 15, суд

Outcome: dismissed