Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], яка померла 14.11.2002 року та визнати за нею право власності на земельні ділянки, площею 1,7128 га. та 0,4886 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер 1824281300:02:000:0293, 1824281300:01:000:0318 та належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №038811 та серії ЖТ №038810, мотивуючи тим що вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері, і звернулася до Овруцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але в Овруцькій державній нотаріальній конторі їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв»язку з тим, що нею не доведений факт прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 14.11.2002 року та державні акти на право власності на земельні ділянки видані після смерті спадкодавця. Сторони в судове засідання не з»явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, відповідач надав письмовий лист про розгляд справи у відсутність їх представника, щодо задоволення позову не заперечує. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 14 листопада 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №204259 (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельні ділянки площею 1,7128 га. та 0,4886 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер 1824281300:02:000:0293, 1824281300:01:000:0318 і належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №038811 та серії ЖТ №038810, виданих 18.04.2003 року (а.с.13-14). При житті [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася своїм майном і все своє майно заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Великочернігівської сільської ради Овруцького району від 26.12.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №69 (а.с.11). Позивачка є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-АВ №062675, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-НО №317343, довідкою про укладення шлюбу №176с (а.с.5-6,18). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року позивачка являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері, однак нотаріально спадщину оформити не може по тій причині, що нею не доведений факт прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 14.11.2002 року, що підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1422/02-31 від 18.10.2017 року (а.с.20). З повідомлення державного нотаріуса Овруцької ДНК від 03.11.2017 року за №1601/01-16 вбачається, що після померлої 14 листопада 2002 року [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до ДНК не зверталися. Відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння всім спадковим майном , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Великочернігівської сільської ради Овруцького району за №921 від 11.10.2017 року. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і її право на земельні ділянки, правовстановлюючі документи на які були видані після її смерті. Отже, прийнята позивачем спадщина належить їй з 14.11.2002 року, а тому, суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України Про власність , від 7.02.91 року. Позивачка сплатила судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved