Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 25 січня 2006 року та стягнути з з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути понесені нею додаткові витрати на оздоровлення дитини, уточнивши їх розмір додатковою заявою, в сумі 1210 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаним рішенням суду було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття і є занадто нізькими з урахуванням того, що вона постійно несе витрати на оздоровлення та лікування дитини. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, які полягають в оплаті путівки на оздоровлення сина в лікувально- оздоровчому таборі ДЛОК «Сокіл», яка коштує 1500 грн., і він повинен сплатити половину вартості путівки в сумі 750 грн. та половину витрат на лікування дитини в сумі 460 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов за викладених в ньому обставин, просила змінити мінімальний розмір аліментів у відповідності зі змінами в Сімейному кодексі в липні 2017 року про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просила стягнути понесені нею додаткові витрати на оздоровлення і лікування дитини. За перебування сина по путівці в лікувально-оздоровчому таборі «Сокіл» в період з 16.07.2017 по 02.08.2017 вона сплатила 1500 грн. і на лікування сина під час його перебування у лікарні на стаціонарному лікуванні у період з 28.08.2017 по 04.09.2017 вона витратила 919 грн., що підтверджується випискою з історії хвороби та фіскальними чеками, тому просить стягнути з відповідача половину понесених нею витрат в сумі 1210 грн. (750 грн.+ 460 грн.) у відповідності зі ст.185 СК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині збільшення мінімального розміру аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до змін в законодавчому порядку в Сімейному кодексі. Вимоги про стягнення з нього 1210 грн. додаткових витрат він не визнає, посилаючись на те, що він має на утримання ще одну неповнолітню дитину, а на спільного сина він витрачає, скільки вважає за потрібне і при цьому він не збирає чеків, хоча не заперечує того факту, що за 11 років після розірвання шлюбу в 2006 році [PERSON] вперше звернулася до суду з вимогою про відшкодування половини понесених нею додаткових витрат на оздоровлення дитини Дослідивши\~ усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов\~ висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК \~України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які \~беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, \~їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено і ч.1 статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, а відповідно до ч.4 ст.60 вказаного кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~ В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем, на користь якої рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 січня 2006 року стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2005 року до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] за станом здоров*я перебуває на обліку та потребує виготовлення супінаторів. З 16.07.2017 по 02.08.2017 він перебував в лікувально оздоровчому таборі ДЛОК «Сокіл», вартість путівки до якого в сумі 1500 грн. сплатила [PERSON]М.(а.с.5, 8). З 25.08.2017 по 04.09.2017 неповнолітній [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Ніжинської центральної міської лікарні (а.с.18-19). Додані до справи фіскальні чеки свідчать про понесені позивачем витрати на лікування сина. Суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову на підставі того, що з 08 липня 2017 року набрав чинності закон №2037-УІІІ від 17 червня 2017 року, яким внесено зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України і зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, у відповідності до ст.ст. 7,141 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, визначених рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 25.01.2006 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Суд враховує перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відбулося зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти. Суд також враховує, що відповідач, як і позивач, які є батьками дитини, є особами працездатного віку, є морально зрілими особами, а тому повинні розуміти реалії життя і мають можливість працювати та заробляти достатню суму на утримання дитини. Оскільки аліменти з відповідача стягнути рішенням суду від 25.01.2006, то їх виплата має припинитися в день набрання законної сили рішенням суду про збільшення розміру аліментів. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ними аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Враховуючи те, що позивачем були понесені відповідні витрати, суд вважає, що з відповідача має бути стягнута половина суми коштів у розмір 1210 грн., а саме: 1500 грн. - на оздоровлення дитини в лікувально - оздоровчому таборі ДЛОК «Сокіл» з 16.07.2017 по 02.08.2017 та 460 грн. витрат на стаціонарне лікування дитини в період з 25.08.2017 по 04.09.2017 в Ніжинській міській лікарні. Розмір додаткових витрат на дитину обґрунтовуваний позивачем належними доказами і відповідач не надав доказів на їх спростування або на необґрунтованість заявлених позивачем [PERSON] вимог. Витрати на оздоровлення дитини сина в лікувально оздоровчому таборі знайшли своє підтвердження відповідно до квитанції № 0.0.801032063 1 від 07 липня 2017 року, згідно якої [PERSON] сплатила 1500 грн. за путівку. Витрати на лікування дитини на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Ніжинської центральної міської лікарні (а.с.18), де [PERSON] перебував з 25.08.2017 по 04.09.2017, відповідно до чеків на його лікування позивач витратила 919 грн.(а.с.7, 20). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач під час судового розгляду довела ті обставини, що кошти, витрачені нею на оздоровлення та на лікування дитини, є додатковими витратами на дитину, тому підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved