Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про cкасування декларації про готовність обєкта до експлуатації та визнання недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № 6, яка розташована в багатоквартирному будинку по пров. Воронцовському, 8 в м. Одесі, встановивши порядок виконання судового рішення, щодо скасування державної реєстрації права власності на квартиру № 6, розташовану за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона разом з іншими власниками квартир багатоквартирного будинку по пров. Воронцовському, 8 в м. Одесі є співвласниками в рівних частках горища, яке третя особа неправомірно обєднала з квартирою № 6, розташовану за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8. У 2007 році [PERSON], який є власником квартири № 6, пров. Воронцовський, 8, м.Одеса, звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом про визнання за ним права власності на вищевказане нежитлове приміщення - горище № 607. Приморським районним судом м. Одеси було винесене незаконне рішення від 07.09.2007 року у справі № 2-7624/07, яким безпідставно визнано за Відповідачем право власності на нежитлове приміщення горища № 607, загальною площею 261, 2 кв. м. На підставі вказаного рішення суду [PERSON] здійснив обєднання квартири № 6 з нежитловим приміщенням горища № 607 шляхом їх реконструкції та отримав декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Після чого, вже на підставі вказаної декларації, договору купівлі-продажу від 10.04.2007 року та незаконного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2007 року у справі № 2-7624/0, отримав свідоцтво про право власності на квартиру № 6, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 14.06.2012 року, і зареєстрував за собою право власності на квартиру загальною площею 516,3 кв.м., збільшивши її вдвічі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому порядку (згідно\~ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представили. Представник Департаменту держаної будівельно-архітектурної інспекції в Одеській області надав свої письмові заперечення на позов, просить у задоволенні позову відмовити та справу слухати у його відсутність. Суд, у зв'язку з неявкою представника Одеської міської ради та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4\~ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] неправомірно привласнив нежитлове приміщення горища та обєднав його зі своєю квартирою, чим порушив права та інтереси інших власників квартир та мешканців дому. Позивач звернулася до Апеляційного суду Одеської області із апеляційною скаргою на незаконне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2007 року у справі № 2-7624/07. За результатами розгляду розгулу справи Апеляційним судом Одеської області було винесене нове рішення від 22.09.2016 року, яким скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2007 року у справі № 2-7624/07 та відмовлено в задоволені позову [PERSON] про визнання за ним права власності на нежитлове приміщення горища № 607, загальною площею 261, 2 кв. м. Незважаючи на наявність вищевказаного рішення Апеляційного суду Одеській області, щодо визнання незаконним привласнення [PERSON] нежитлового приміщення горища та відсутність у нього права власності на вказані нежитлові приміщення, він продовжує порушувати права та інтереси інших співвласників будинку, що зумовило Позивача, звернутись з відповідним позовом. Представник Позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив задоволити позов. Відповідачі та третя особа в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені, Департамент держаної будівельно-архітектурної інспекції в Одеській області надав відзив в якому просить відмовити в позові. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 10.04.2007 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру № 6 загальною площею 242,7 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В багатоквартирному будинку за адресою: м. Одеса пров. Воронцовський, 8 є допоміжне нежитлове приміщення, а саме горище № 607, яке є спільною сумусніою власністю мешканців всього будинку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. 14.06.2012 року Третя особа, [PERSON], отримав свідоцтво про право власності на квартиру № 6 та нежитлового приміщення горища № 607 шляхом їх обєднання в одне приміщення видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, і зареєстрував за собою право власності на квартиру вже загальною площею 516,3 кв.м., на підставі декларації, договору купівлі-продажу від 10.04.2007 року та незаконного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2007 року у справі № 2-7624/0. Апеляційний суд Одеської області прийняв нове рішення від 22.09.2016 року, яким скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2007 року у справі № 2-7624/07 та відмовлено в задоволені позову [PERSON] про визнання за ним права власності на нежитлове приміщення горища № 607, загальною площею 261, 2 кв. м. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41 Конституції України передбачає,що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Захист права власності встановлений ст. 321 ЦК України, а саме право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року, закріплено зокрема, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку, гуртожитку, підтримувати чистоту і порядок. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність в задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved