Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 12 000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 12 жовтня 2013 року позивач з відповідачем одружились, під час шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак відповідач не виконує свої батьківських обов`язків, не цікавиться та не займається вихованням дітей. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, коштів на утримування дітей не виділяє. Їй відомо, що у відповідач за минулий рік заробив 339 820,00 грн.. а також живе в орендованій квартирі. Вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 12 000 грн., а тому просить задоволити позов в повному обсязі. Ухвалою судді від 05 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу термін на надання відзиву на позов. Позивач скерувала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач не заперечила. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 12.10.2013р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №304 (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії свідоцтва про народження (а.с.4, 5). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, згідно із ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається із п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України, наданих від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. В судовому засіданні судом встановлено, що діти проживають із матір`ю - позивачем по справі за адресою [ADDRESS] , що стороною відповідача не заперечується. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 12 000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із долученої позивачем копії податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця [PERSON] , такий отримав за звітний період 2019 року загальну суму доходу в розмірі 339820,00 грн (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини, та враховуючи що відповідач не скористався своїм правом подачі відзиву, жодних заперечень з приводу вимог позивачки та наданих нею доказів не висловив, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом стягнення аліментів в розмірі по 6 000,00 грн. на кожну дитину, і на думку суду такий розмір аліментів є достатнім з врахуванням матеріального становища платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім цього, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840, 80 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається із договору про надання правничої допомоги від 04 травня 2020 року, укладеного між позивачем та Яцишин І.В. , адвокат бере на себе зобов`язання надавати правовому допомогу в обсязі та на умовах передбачених чим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення. Відповідно квитанції від 06.05.2020 позивач здійснила витрати на правничу допомогу у розмірі 900 гривень. Враховуючи вище наведене слід стягнути з відповідача на корить позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 900 грн.

Outcome: approved