Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач працює та отримує регулярний дохід, однак не надає жодної допомоги на утримання дитини. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки, в розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (всіх доходів) щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до повноліття дитини. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву у якому позов заперечив повністю, пояснив, що позивач не має права на отримання аліментів на доньку [PERSON], оскільки не проживає разом із донькою. Окрім того, він систематично перераховує на картковий рахунок позивача кошти в сумі 2000,00 грн. на утримання дитини. Також, покликається на те, що справа не підсудна Залізничному районному суду м. Львова, оскільки як позивач, так і він зареєстровані у с. Зимна Вода. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідачем подано до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та визнання явки позивача обов'язковою, у якому ухвалою суду від 06 березня 2018 року відмовлено. У зв'язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що під час фактичних шлюбних відносин у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №299323, свідоцтвом про народження дитини серії І-СГ №468384. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] бере участь в утриманні доньки [PERSON], 03 липня 2015 року, що стверджується платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи, однак сторонами не укладено договір про сплату аліментів та не визначено добровільно їх розмір та строки виплати, а відтак суд вважає, що слід визначити розмір аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та згідно положень ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки у судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] є дитиною сторін та проживає з позивачем, враховуючи стан здоровя, матеріальне становище дитини, позивача та платника аліментів, який є працевлаштованою та працездатною особою, отримує регулярний, щомісячний дохід і спроможний платити аліменти на утримання доньки, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на дитину [PERSON], [INFO] в розмірі ? від його заробітної плати (всіх доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що позивач не має права на отримання аліментів на доньку [PERSON], так як не проживає разом із нею, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що [PERSON], [INFO] не проживає разом із матір'ю [PERSON] Також, суд відхиляє покликання відповідача на те, що справа не підсудна Залізничному районному суду м. Львова, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, та згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 11 січня 2018 року [PERSON] зареєстрований 12 жовтня 2016 року на вул. Скнилівській, 143 у м. Львові, яка належить до територіальної підсудності Залізничного районного суду м. Львова. Судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved