Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача в якому просить встановити факт родинних відносин, зокрема, що [PERSON] , яка померла [INFO] є її мамою, та визнати за нею право в порядку спадкування за законом першої черги на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14 березня 1997 року, як на спадкове майно померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] . Позивач є її спадкоємицею за законом першої черги, прийняла спадщину, однак оформити її в нотаріальному порядку не може, так як в неї відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини з померлою, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Позивачка, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача, Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області, в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Свідоцтвом про укладення шлюбу стверджується, що позивачка 30 серпня 1975 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і її дошлюбне прізвище значиться як « [PERSON] ». Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про смерть матір позивачки, [PERSON] , померла [INFO] . Однак, свідоцтвом про народження стверджується, що позивачка народилася [INFO] , а її матір в ньому зазначена як « [PERSON] ». Довідкою Мар`яніської селищної ради Горохівського району Волинської області від 12 лютого 2020 року №127 стверджується, що [PERSON] дійсно є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 березня 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Довідкою Мар`яніської селищної ради Горохівського району Волинської області від 03 січня 2020 року №08 стверджується, що єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання. Заповіт померлої в сільській раді не посвідчувався. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] 0142338 від 14 березня 1997 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Батьківщина» розміром 1,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості). Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори №01-09/297 від 01 квітня 2020 року стверджується, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після померлої [PERSON] , прийняла спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту родинних відносин, а також визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом першої черги в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved