Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], являються власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.12.1993 року. Квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво про право власності на житло було видане органом приватизації -«Птахофабрикою Синельниківська». У березні 2015 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру, але державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності на квартиру з підстав, що документи подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам. А саме: до свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1993 року не додано його копію засвідчену в установленому порядку, а також виявлено невідповідність загальної площі, що зазначена у правовому документі (69,75 кв.м.) загальній площі, що зазначена у технічному паспорті (67,0 кв.м, з коеф. 63,9 кв.м). У зв'язку з цим просять визнати за [PERSON], право власності на ? частину квартири, загальною площею 67,0 кв.м., з коефіцієнтом, 63,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON], право власності на ? частину квартири, загальною площею 67,0 кв.м., з коефіцієнтом, 63,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON], право власності на ? частину квартири, загальною площею 67,0 кв.м., з коефіцієнтом, 63,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON], право власності на ? частину квартири, загальною площею 67,0 кв.м., з коефіцієнтом, 63,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяви в яких просили справу розглядати без їх участі, позовні вимови підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку , встановленому ст.174 ЦПК України . Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 369 ч.1 ЦК України - співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З копії свідоцтва про право власності на житло виданого 24 грудня 1993 року Птахофабрика «Синельниківська», вбачається що квартира 112 по вул.. Леніна, 183а м. Синельникове, дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», зареєстрована ООО «Оксвен» (назва органу що здійснив реєстрацію) на праві приватної сумісної власності на праві свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 88, даний запис завірено печаткою та підписом керівника (а.с.14). Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19852754 від 06.03.2015 року [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав власності у зв'язку невідповідністю загальної площі, що зазначена у правовому документі (69,75 кв.м), загальній площі, що зазначена у технічному паспорті(67,0 кв. м. з коеф. 63,9 кв.м.). З довідки виданої КП Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації №392 від 27.02.2015 року вбачається, що квартира розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована: ? частина за [PERSON], ? частина за [PERSON], ? частина за [PERSON], ? частина за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 24.12.1993 року Птахофабрика «Синельниківська». Загальна площа квартири: 63,9 кв.м. з коеф.; без коеф. 67,0 кв.м. З технічного паспорта від 18.02.2015 року вбачається, що загальна площа квартири [ADDRESS], зазначена - 63,9 кв.м. з коеф.; без коеф. 67,0 кв.м. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи суд вважає наявність підстав, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, встановленою, та приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 328,355, 368, 369, 370,392, ЦК України та

Outcome: approved