Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. 25 лютого 2021 року позивачем була уточнена позовна заява, та замінено відповідача на Іванківську селищну раду Вишгородського району Київської області. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулась до приватного нотаріуса Іванківського районного нотаріального округа Київської області Ющенко Л.В, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок, який належав її померлій матері [PERSON] . Позивач [PERSON] звернулись до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області подав суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , про що Виконавчим комітетом Обуховицької сільської ради Іванківського району Київської області, зроблено відповідний актовий запис № 30 /а.с.5/. Із свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] , народилась [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] /а.с.4/. Згідно довідки № 404 від 25 вересня 2020р., виданої виконкомом Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області, вбачається, що згідно записів погосподарської книги №4 особового рахунку № [NUMBER] біля будинку за адресою: [ADDRESS] рахується земельна ділянка площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка не приватизовувалась та державний акт не виготовлявся /а.с. 6/. Згідно довідки № 773 від 27 грудня 2018р., виданої виконкомом Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області, вбачається, що згідно записів погосподарської книги №4 особового рахунку № [NUMBER] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] /а.с. 7/. Позивач спадщину за законом прийняла в установленому законом порядку, подавши до приватного нотаріусу Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В. заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі від 25 січня 2019р. с/с 1/2019 /а.с.14/. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 вересня 2020р. вбачається, що приватний нотаріус Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В., посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Мусійківською сільською радою 18 лютого 1995 року, зареєстрованого у реєстрі за № 25, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1932 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки (пай), що знаходиться в колективній власності КСП ім.Ватутіна, розміром 4,95 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) КВ №0156619, виданого Іванківською районною державною адміністрацією в 1996 році і зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 21 листопада 2008 року за №389 /а.с.7/. Постановою приватного нотаріуса Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В. № 87/02-14 від 22.09.2020р. відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськми будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок /а.с.14/. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів. Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Факт належності [PERSON] , померлої [INFO] , будинку є записи в по господарській книзі Мусійківської сільської ради № 4, розташований по [ADDRESS] , який відкрито на ім`я [PERSON] - власниці вказаного будинку. Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення [PERSON] , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м. Таким чином, встановлено, що [PERSON] , померлій [INFO] , належав будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за заповітом її донькою [PERSON] . Таким чином, позивач прийняла спадщину після матері і набула право власності на належний матері вказаний нею будинок в порядку спадкування за заповітом, тобто з законних підстав. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист. Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved