Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], з встановленого розміру 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) але не менше ніж на 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на зміну сімейного стану та погіршення свого матеріального стану в зв'язку із тим, що вона ніде не працює, за фактом того, що дитина має захворювання, за яким потребує щоденного догляду, зі слів відповідача, він має намір звільнитися з роботи та його грошові відрахування на утримання доньки можуть зменшитися. Крім того, позивач посилається на зростання цін та на те, що визначений розмір аліментів є недостатнім. Сторони у судове засідання не з'явились, від них надійшли клопотання про слухання справи за їх відсутністю, позивач підтримала позовні вимоги, відповідач визнав позов в повному обсязі. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючи факти та відповідні правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2014 року задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, а саме: стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) але не менше ніж на 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2014 року до її повноліття. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до частини 2 статті 182 розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved