overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цією заявою, в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в сумі 750 грн. щомісячно на утримання їх спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури до 30 червня 2017 року. У судовому засіданні уточнила свій позов і просила стягувати з відповідача як аліменти по 600 грн. щомісячно. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю і не заперечував щодо стягнення з нього як аліментів 600 грн. щомісячно на утримання повнолінього сина, що продовжує навчання. я. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для винесення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цією позовною заявою, в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до досягнення їхнім спільним сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала заяву в якій уточнила свої позовні вимоги і просила стягувати з відповідача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення їхнім спільним сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав повністю і безумовно, просив справу розгялнути у його відустність. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини третьої пункту двадцять четвертого Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цією позовною заявою, в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей - дочки [PERSON], 15 квітня 2012 року нраодження та сина [PERSON], 2 квітня 2015 року нраодження - в розмірі 2000 грн на двох дітей. У судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги і просила стягувати з відповідача на її користь по 1000 грн аліментів на утримання кожної дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю і безумовно. Не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача коштів на утримання дітей в сумі 2000 грн. Сторони просили винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини третьої пункту двадцять четвертого Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вимогами про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна, а саме квартири під [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Позивач до суду не з'явився, надіславши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

позивач звернулася до суду із вимогою до [PERSON], та просить розірвати шлюб зареєстрований 09.08.2003 року в Мліївській сільській раді Городищенського району Черкаській області, актовий запис №9, місце проживання дитини [PERSON] визначити з матірю, залишити прізвище набуте в шлюбі. В обґрунтування вказує, що з відповідачем після реєстрації шлюбу проживали разом до січня 2016 року, від шлюбу є неповнолітня дитина. Спільне життя не склалося через зраду і недовіру. Шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач позов визнав у повному обсязі, вказавши, що примирення не можливо. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, надавши можливість сторонам примиритися та обговоривши питання доцільності надання терміну для примирення, а також дослідивши матеріали справи, та у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, приходить до наступного. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Вбачається, що 09.08.2003 року [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі, зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Мліївської сільської ради Городищенського районну Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено запис за №9 /свідоцтво про одруження І-СР №082256 від 09.08.2003р./. У шлюбі, 05.01.2004 року, народилася дитина - [PERSON], за поясненнями сторін у справі, даними довідки про склад сімї №1128 від 29.06.2016р., проживає та перебуває на утриманні матері. Подружжя проживає окремо, сімейних стосунків не підтримують. Подальше збереження сімї неможливе, сторони миритися не бажають. Шлюб фактично розпався, і ніхто з подружжя не ставить питання про примирення, а суд не вбачає для цього підстав, так як проживання як подружжя, суперечить їх інтересам. Отже, виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до заявленого позивачем, суд, вважає за доцільне, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України, на вибір прізвища після розірвання шлюбу, як особі яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. За нормами ст.109 Сімейного кодексу України, при розірванні шлюбу, суд визначає місце проживання сина [PERSON], [INFO], з матірю, позивачем у справі, беручи до уваги обставини на які вказали сторони, та їх погодження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

позивач звернулася до суду із вимогою до [PERSON], та просить розірвати шлюб зареєстрований 10.07.2010 року ДРАЦС Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №63, місце проживання дитини [PERSON] визначити з матірю, залишити прізвище набуте в шлюбі. В обґрунтування вказує, що з часу реєстрації шлюбу до червня 2013 року проживала з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину. Спільне життя не склалося, мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки існує тільки юридично. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач позов визнав у повному обсязі, вказавши, що примирення не можливо. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, надавши можливість сторонам примиритися та обговоривши питання доцільності надання терміну для примирення, а також дослідивши матеріали справи, та у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, приходить до наступного. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Вбачається, що 10.07.2010 року [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі, зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, зроблено актовий запис №63 /свідоцтво про шлюб серія 1-СР №065348 від 10.07.2010р./. У шлюбі, 05.12.2010 року, народився [PERSON], що проживає та перебуває на утриманні матері, за поясненнями сторін у справі, за даними довідки Городищенської міської ради №3116 від 15.06.2016р.. Подружжя проживає окремо, сімейних стосунків не підтримують. Подальше збереження сімї неможливе, сторони миритися не бажають. Шлюб фактично розпався, і ніхто з подружжя не ставить питання про примирення, а суд не вбачає для цього підстав, так як проживання як подружжя, суперечить їх інтересам. Отже, виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до заявленого позивачем, суд, вважає за доцільне, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України, на вибір прізвища після розірвання шлюбу, як особі яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. За нормами ст.109 Сімейного кодексу України, при розірванні шлюбу, суд визначає місце проживання сина [PERSON], [INFO] з матірю, позивачем у справі, беручи до уваги обставини на які вказали сторони, та їх погодження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

позивач звернулася до суду із вимогою до [PERSON], та просить розірвати шлюб зареєстрований 23.08.2008 року в РАЦС Городищенського РУЮ Черкаської області, актовий запис №72, місце проживання дитини [PERSON] визначити з матірю, залишити прізвище набуте в шлюбі. В обґрунтування вказує, що сімя розпалася з причин відсутності взаєморозуміння та поваги. Подружні стосунки не підтримуємо і не маємо бажання бути разом. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, зберігати шлюб стало недоцільним. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, з підстав наведених у позовній заяві, вказавши, що спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає, неодноразово намагалися налагодити подружні стосунки. Відповідач позов визнав у повному обсязі, вказавши, що примирення не можливо. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, надавши можливість сторонам примиритися та обговоривши питання доцільності надання терміну для примирення, а також дослідивши матеріали справи, та у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, приходить до наступного. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Вбачається, що 23.08.2008 року [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі, зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за №72 /свідоцтво про шлюб 1-СР №046912 від 23.08.2008р./. У шлюбі, 18.04.2015 року, народилася дитина [PERSON], за поясненнями сторін у справі проживає з матірю. Подружжя проживає окремо, сімейних стосунків не підтримують. Подальше збереження сімї неможливе, сторони миритися не бажають. Шлюб фактично розпався, і ніхто з подружжя не ставить питання про примирення, а суд не вбачає для цього підстав, так як проживання як подружжя, суперечить їх інтересам. Отже, виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до заявленого позивачем, суд, вважає за доцільне, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України, на вибір прізвища після розірвання шлюбу, як особі яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. За нормами ст.109 Сімейного кодексу України, при розірванні шлюбу, суд визначає місце проживання дочки [PERSON], [INFO], з матірю, позивачем у справі, беручи до уваги обставини на які вказали сторони, та їх погодження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

позивач звернулася до суду із вимогою до [PERSON], та просить розірвати шлюб зареєстрований 30.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №182, місце проживання дитини [PERSON] визначити з матірю, залишити прізвище набуте в шлюбі. В обґрунтування вказує, що з часу реєстрації шлюбу до травня 2016 року проживала з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину. Спільне життя не склалося по причині зради чоловіка. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки існує тільки юридично. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач позов визнав у повному обсязі, вказавши, що примирення не можливо, має іншу сімю. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, надавши можливість сторонам примиритися та обговоривши питання доцільності надання терміну для примирення, а також дослідивши матеріали справи, та у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, приходить до наступного. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Вбачається, що 30.10.2012 року [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі, зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, зроблено актовий запис №182 /свідоцтво про шлюб серія І-СР №092637 від 30.10.2012р./. У шлюбі, 25.02.2014 року, народився [PERSON], за поясненнями сторін у справі, даними довідки про склад сімї №749 від 06.07.2016р. проживає та перебуває на утриманні матері. Подружжя проживає окремо, сімейних стосунків не підтримують. Подальше збереження сімї неможливе, сторони миритися не бажають. Шлюб фактично розпався, і ніхто з подружжя не ставить питання про примирення, а суд не вбачає для цього підстав, так як проживання як подружжя, суперечить їх інтересам. Отже, виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до заявленого позивачем, суд, вважає за доцільне, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України, на вибір прізвища після розірвання шлюбу, як особі яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. За нормами ст.109 Сімейного кодексу України, при розірванні шлюбу, суд визначає місце проживання сина [PERSON], [INFO] з матірю, позивачем у справі, беручи до уваги обставини на які вказали сторони, та їх погодження. На підставі викладеного,

Outcome: approved