Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 609, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованості в розмірі 52 263,09 грн. 25.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64644908 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. 03.03.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Зазначає, що вона не отримував від приватного нотаріуса будь-яких вимог, щодо порушень кредитних/грошових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» з копією договору з розрахунком заборгованості як підставу виникнення зобов`язань та їх грошовий обсяг. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений за наявності порушень приписів Цивільного кодексу України, ст. 88, Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., що тягне за собою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню Зазначає, що кредитних договорів зі стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» вона не укладала. А свої будь-які інші кредитні зобов`язання які нею було укладено раніше з іншими кредиторами та за відступленням права вимоги за якими могло виникнути право вимоги у відповідача, нею укладались виключно у простій письмовій формі, а тому вчинення виконавчого напису нотаріуса за ним, суперечить діючому законодавству, оскільки передбачається можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Заборгованість за кредитним договором на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса не являється безспірною. Позивач заявляє, що не визнає зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження розмір заборгованості, а саме 52 263,09 грн. Вказує, що несправедливим є нарахування відповідачем та стягнення нотаріусом заборгованості за комісіями - у розмірі 34 202,00 грн. З огляду на те, що розмір цієї комісії майже втричі перевищує тіло кредиту, яке заявлено до стягнення у розмірі 12 642,68 грн., а також те, що нарахування такої комісії є несправедливими умовами кредиту у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Також зазначає, що договором встановлено строк кредиту до 01.10.2017 року. Тому вона вважає, що нарахування заборгованості по комісіям за період з 02.06.2017 року по 02.06.2020 року фактично встановлено поза межами строку дії кредитного договору, а тому така заборгованість по комісіям не підлягає стягненню. У зв`язку з невизнанням нею існування заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» та не визнанням розміру заборгованості, суму якого визначено нотаріусом до стягнення за виконавчим написом, то вбачається факт існування спору між сторонами Крім того зазначає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку позовної давності і з порушенням нотаріусом вимог статті 88 ЗУ «Про нотаріат» оскільки з дня виникнення права вимоги за кредитним договором минуло більше трьох років. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Вказує, що умовами договору передбачено строк дії кредитного договору з 01.08.2013 року по 01.10.2017 року. Разом з тим, останній платіж за вона здійснила 31.01.2015 року у розмірі 100 грн., а отже строк позовної давності має відраховуватись відповідно з дати останнього платежу по кредиту, тобто з 31.01.2015 року. Таким чином строк позовної давності, в межах якої кредитор міг звернутись за захистом свого права вичерпався 31.01.2018 року. Проте, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника і не врахував, що з дня виникнення вимоги за зобов`язанням минуло більше трьох років. Позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05.02.2021 року вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем за реєстровим № 609 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» грошових коштів в розмірі 52263,09 грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.03.2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №64644908 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Дмитром Сергійовичем, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 05.02.2021 року №609 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованості в розмірі 52263,09 грн., до набрання рішенням законної сили. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.09.2021 року залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Поінт Груп». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 609, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованості за кредитним договором №001-21845-010813 від 01.08.2013 року за період з 02.06.2017 року по 02.06.2020 року в розмірі 52 263,09 грн., яка складається з: - основної суми заборгованості за тілом кредиту - 12642,68 грн; - заборгованості за нарахованими відсотками за кредитом 5418,41 грн.; -заборгованості за комісіями 34202 грн. Згідно вказаного виконавчого напису право вимоги за кредитним договором №001-21845-010813 від 01.08.2013 року від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 2253/К від 02.06.2020 року. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. 25.02.2021 року відкрито виконавче провадження № 64644908. 02.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Поінт Груп» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань № 02.08/2021_ПФ_8. Вказані дії приватного нотаріуса по винесенню виконавчого напису позивач вважає протиправними, вчиненими без належних правових підстав, з огляду на те, що останнім не було перевірено факту безспірності заборгованості, не встановлено строку позовної давності щодо заявлених вимог. Відповідно до\~ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено певну умову вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо, зокрема, подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно роз`яснень до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Як зазначено Верховним Судом України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172,для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку,- шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині),з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду України (справа №310/9293/15цвід 23.01.2018р.) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014р.«Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014р.\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014р.\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі № 609 від 05.02.2021 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі вже нечинні і повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір №001-21845-010813 від 01.08.2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , не являється, оскільки укладений в простій письмовій формі. Зважаючи, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі пункту 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», дає підстави стверджувати, що не посвідчений кредитний договір №001-21845-010813 від 01.08.2013 року року не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За вказаних обставин суд вважає, що виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1 - 3 статті\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 10.03.2021 року, квитанцію № 8 від 18.03.2021 року про сплату 3000 грн. за договором від 10.03.2021 року. Отже, обґрунтованою є сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно дост.141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 908 грн. На підставі викладеного, ст.15,16,18 ЦК України, ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат»,\~\~

Outcome: approved