Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.1993 року, вона являється власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі, який являється її онуком, зареєстрований у спірній квартирі, але фактично не проживає в ній з 2015 року, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. Позивач не чинить відповідачу перешкод у користуванні житловим приміщенням, за захистом свого порушеного права на проживання він ні до суду, ні до інших державних органів не звертався, особисті речі та майно, яке належить відповідачу, в квартирі відсутні. На підставі вищевикладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним приміщенням. У справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвала про відкриття провадження та копія позову з доданими документами направлялася відповідачу за адресою зареєстрованого та фактичного місця проживання, у встановлений судом строк відзив на позов, будь-яких клопотань не подав. Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про спадщину від 18.06.1993 року №370 належить квартира, яка розташована в [ADDRESS] /а.с. 6/. За ст. 156 Житлового кодексу Української РСР (надалі - ЖК), а саме: члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їхніх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї ч. 2 ст. 64 ЖК відносить, крім інших, дітей. Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» від 22.07.2020 року /а.с.5/, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказані дані підтверджені домовою книгою /а.с.10-15/. Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірному будинку з 11.07.2007 року. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент їх народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) ( ч. 1 ст. 34 ЦК України). [PERSON] народився [INFO] . Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відомості, що відповідач [PERSON] по досягненню 14 років обрав собі інше місце проживання, матеріали справи не містять. Відповідач досяг 18-ти років 11.07.2020 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач зазначає в позові, що відповідача є її онуком. [PERSON] зареєстрований як член сім`ї позивача з 11.07.2007 року. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач ставить вимоги, які обґрунтовує тим, що відповідач не проживає без поважних причин, обмежує її у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Разом з цим, суд звертає увагу на те, що відповідач набув повну цивільну дієздатність лише 11.07.2020 року, будь - які докази щодо обрання відповідачем собі місця проживання згідно ст. 29 ЦК України, в справі відсутні. В справі немає доказів, що підтверджують наявність домовленості між позивачем та відповідачем щодо визначення умов права користування відповідача спірним житлом. Враховуючи, що відповідач став повнолітнім та набув повної цивільної дієздатності лише 11.07.2020 року, а до суду з даним позовом позивач звернулася 27.08.2020 року, отже позивачем не доведено відсутність відповідача без поважних причин понад один рік у спірному житлі. Щодо аргументів позивача про нарахування вартості комунальних послуг на відповідача і несплати її останнім, то позивач не позбавлена можливості, звернутися з вимогами до відповідача щодо стягнення з нього частки витрат, понесених нею у зв`язку з оплатою комунальних послуг у відповідності до діючого законодавства. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed