Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27 вересня 2007 року. Мотивує свій позов тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого за заповітом, прийняв спадщину, просить визнати його право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явився, однак в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив його задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в своїй заяві до суду позов визнала повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у її відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Перемильської сільської ради і зареєстрованого 21 грудня 2009 року в реєстрі за №137 стверджується, що [PERSON] належну йому земельну ділянку заповів своєму сину [PERSON], тобто позивачу. Згідно з свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року. Свідоцтвом про народження стверджується, що позивач [PERSON] є сином покійного [PERSON] Довідкою Перемильської сільської ради №1443 від 04 серпня 2015 року стверджується, що спадкоємцями майна після смерті [PERSON] за законом є його діти [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON], тобто відповідач, а спадкоємцем за заповітом - [PERSON], тобто позивач. Останній вступив у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання та догляду за спадковим майном. Заповіт [PERSON] не змінений і не скасований. Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори №45/01-09 від 26 січня 2016 року стверджується, що після померлого [PERSON], який помер [INFO] року, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що дружина спадкодавця - відповідач [PERSON], в силу ст.1241 ЦК України, має обов'язкову частку у спадщині після смерті свого чоловіка [PERSON], оскільки вона є пенсіонеркою, тобто непрацездатною особою. Однак, на спадщину після смерті спадкодавця не претендує, що стверджується поданою нею заявою про визнання позовних вимог позивача. З листа державного нотаріуса від 29 грудня 2015 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно і роз'яснено їй право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27 вересня 2007 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,33 га, яка розташована на території Перемильської сільської ради і яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті свого батька [PERSON] прийняв спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за заповітом [PERSON] на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27 вересня 2007 року.

Outcome: approved