Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, уточнив його вимог до початку розгляду судом справи по суті, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 22.07.1985 р. вона працює офіціанткою в кафе №1214 ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308», та з 01.03.2004 р. по 31.07.2008 р. на її користь не була виплачена заробітна плата в сумі 18 747,00 грн. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2008 р. ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. З 12.03.2009 р. ліквідатором призначено [PERSON], та з 01.01.2009 р. трудові відносини з [PERSON], як керівником ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» тривають до цього часу, але, не зважаючи на це, заборгованість по заробітній платі залишається невиплаченою. Так, заборгованість по заробітній платі за 63 місяця вимушеного прогулу складає 57 332,00 грн., з яких нараховані страхові внески - 19 577,38 грн.; утримані страхові внески - 1 146,64 грн.; заробітна плата до видачі - 51 786,52 грн. Предмет позову складають вимоги: про зобов'язання відповідача виконати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2009 р. у справі №2-169/09 та подати звітність до Бабушкінського ПФУ м. Дніпропетровська з 01.03.2004 р. по 01.08.2008 р. помісячно згідно розрахунків у відповідності до листа №1650 від 30.10.2014 р. ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, про зобов'язання відповідача звільнити позивача з посади та видати трудову книжку тощо. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідно до заперечень відповідача, згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців ТОВ «Торговельно-виробничий центр №1308» (код СДРПОУ 19092275) було зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 25.10.2010 року та перебувало на податковому обліку в Лівобережній міжрайонній державній податковій інспекції м. Дніпропетровська. У зв'язку з неподанням протягом року до державних податкових органів відповідно до закону декларацій, бухгалтерської звітності та інших документів і відомостей, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів) (п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування») та відсутністю підприємства за місцезнаходженням Господарський суд Дніпропетровської області виніс постанову від 21.12.2007 року у справі №А8/541-07 за позовом Лівобережної МДГІІ м. Дніпропетровська, якою припинив юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр №1308» (код ЄДРПОУ 19092275). У подальшому, у зв'язку з відсутністю господарської діяльності та відсутністю керівних органів підприємства за місцезнаходженням. Господарським судом Дніпропетровської області було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «ТВЦ №1308» (код ЄДРПОУ 19092275) за заявою Управління ГІФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська за статтею 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону України, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2008 р. у справі №Б26/40/94-08 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр №1308» було визнано банкрутом, як відсутній боржник, відкрита ліквідаційна процедура у справі, ліквідатором призначена арбітражний керуючий [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення здійснює, у тому числі, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом. Протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов'язані передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. З огляду на відсутність посадових осіб ТОВ «ТВЦ №1308» за місцезнаходженням та припинення підприємством господарської діяльності, неможливістю встановити фактичне місцезнаходження директора та інших посадових осіб (працівників) підприємства, ліквідаторові [PERSON] не були передані статутні, реєстраційні, бухгалтерські та інші документи і печатки підприємства, у тому числі трудові книжки та відомості по заробітній платі, протягом строків, встановлених законодавством про банкрутство. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009 р. повноваження арбітражного керуючого [PERSON] у справі № Б26/40/94-08 були припинені, ліквідатором призначений арбітражний керуючий [PERSON] З підстав, викладених вище, при зміні ліквідаторів, на адресу нового ліквідатора (відповідача) будь-які первинні бухгалтерські документи, відомості по заробітній платі, трудові книжки, печатки і штампи не передавалися, що підтверджується Актом прийому-передачі документації ТОВ «ТВЦ №1308» від 16.02.2009 р. Відповідно до ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Так, постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2008 р. у справі №Б26/40/94-08 ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» було визнано банкрутом, як відсутній боржник, відкрита ліквідаційна процедура у справі, призначено ліквідатора. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, а виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому розділом ПІ цього Закону. Таким чином, з моменту визнання ТОВ «ТВЦ №1308» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі (30.08.2008 р.) вказане підприємством не здійснювало господарську (підприємницьку) діяльність, а позивач не виконував трудові функції на підприємстві, які б давали йому право на отримання відповідної винагороди (заробітної плати). Разом з тим, факт вимушеного прогулу позивача не підтверджується матеріалами справи та суперечить вимогам ст. 235 КЗпП України, що позбавляє позивача можливості посилатися на факт вимушеного прогулу як на підставу для стягнення грошових коштів з ТОВ «ТВЦ №1308». Додатково факт невиконання трудових функцій на підприємстві підтверджується листом Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська від 14.01.2009 р. №709/10/26-01 -07. Щодо листа, доданого позивачем, з ГУ ПФУ у Дніпропетровській області - відповідь гр. [PERSON], який є колишнім колегою [PERSON] по роботі в ТОВ «ТВЦ №1308», позовні вимоги якого були предметом розгляду с Самарському районному суді м. Дніпропетровська, то в задоволенні його позову було відмовлено. Крім того, позивач додає відомості нарахування заробітної плати, невідомо ким складені і без пояснень що саме вони підтверджують. Стосовно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2014 р. у справі №202/34827/13-ц за позовом гр. [PERSON], то воно скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 р. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстави для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом в даній справі, позивач працювала у ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» з 25.12.2003 р., даний факт встановлений на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України (рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2009 р.), та заборгованість по заробітній платі складає 18 747,00 грн., яка утворилася за період з 01.03.2004 р. по липень 2008 р. (даний факт також встановлений на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України (рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2009 р.). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2009 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Торгівельно -виробничий центр №1308» про стягнення заборгованості з заробітної плати та про відшкодування моральної шкоди, позов був задоволений та стягнуто з ТОВ «Торгівельно -виробничий центр №1308» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з період з 01.03.2004 р. по 10.07.2008 р. в розмірі 18 747 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10 000,00 грн. Дане судове рішення не виконано. Відмовляючи задоволенні вимоги позову про зобов'язання відповідача виконати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2009 р. у справі №2-169/09, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК). Відповідно до ст. 13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК. Таким чином, позивачем в даній справі обраний спосіб захисту, який не передбачений законом; умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначений Законом України «Про виконавче провадження», відтак, позивач має право оскаржити дії державної виконавчої служби (ст. 383 ЦПК України). Що стосується вимоги позову про зобов'язання відповідача подати звітність до Бабушкінського ПФУ м. Дніпропетровська з 01.03.2004 р. по 01.08.2008 р. помісячно згідно розрахунків у відповідності до листа №1650 від 30.10.2014 р. ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, про зобов'язання відповідача звільнити позивача з посади та видати трудову книжку, то, розв'язуючи її та відмовляючи в її задоволенні, суд виходить з наступного. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2008 р. у справі №Б26/40/94-08 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр №1308» було визнано банкрутом, як відсутній боржник, відкрита ліквідаційна процедура у справі, ліквідатором призначена арбітражний керуючий [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення здійснює, у тому числі, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом. Протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов'язані передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. З огляду на відсутність посадових осіб ТОВ «ТВЦ №1308» за місцезнаходженням та припинення підприємством господарської діяльності, неможливістю встановити фактичне місцезнаходження директора та інших посадових осіб (працівників) підприємства, ліквідаторові [PERSON] не були передані статутні, реєстраційні, бухгалтерські та інші документи і печатки підприємства, у тому числі трудові книжки та відомості по заробітній платі, протягом строків, встановлених законодавством про банкрутство. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009 р. повноваження арбітражного керуючого [PERSON] у справі № Б26/40/94-08 були припинені, ліквідатором призначений арбітражний керуючий [PERSON] При зміні ліквідаторів на адресу нового ліквідатора (відповідача) будь-які бухгалтерські документи, відомості по заробітній платі, трудові книжки, печатки і штампи не передавалися, що підтверджується Актом прийому-передачі документації ТОВ «ТВЦ №1308» від 16.02.2009 р. Підстави для припинення трудового договору визначені чинним КЗпП України; разом за ст. 47 зазначеного кодексу власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка (ст. 48 КЗпП України). Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Утім, відповідач позбавлений можливості припинити трудовий договір із позивачем та видати трудову книжку через її відсутність у відповідача в результаті її передачі відповідними посадовими особами банкрута. Через зазначену обставину відповідач позбавлений можливості подати звітність до органів ПФУ, тому в задоволенні позову має бути відмовлено. Судові витрати компенсувати за рахунок держави (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Outcome: dismissed