Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі рішення виконкому Фрунзенської Ради депутатів трудящих м. Харкова № 33 від 18 січня 1983 року, 25 січня 1983 року [PERSON] було видано ордер № 07240 на сім'ю з однієї людини на право заняття однокімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки Житлового кооперативу «Правда» № 01 від 18 березня 2014 року власником [ADDRESS] був [PERSON], який помер [INFO]. Вартість квартири в сумі 3906,01рублів сплачена в повному обсязі у березні 1990 року. На час смерті останнього, у квартирі був прописаний [PERSON] та його дружина [PERSON] Після смерті чоловіка позивач є спадкоємцем першої черги за законом. 07 липня 2014 року приватний нотаріус ХМНО [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], після смерті її чоловіка [PERSON], у зв'язку із ненаданням правовстановлюючих документів на підтвердження права власності [PERSON] на вказане житло. Враховуючи те, що згідно норм законодавства, спадкодавець який повністю вніс пайовий внесок на квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру, позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Третя особа - приватний нотаріус ХМНО [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 28 грудня 2013 року виконавчим комітетом Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Харкову реєстраційної служби харківського міського управління юстиції, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено актовий запис № 17084 (а.с. 6). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 29 квітня 1997 року Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану, позивач є дружиною [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З інформації № 421/01-16 від 15 грудня 2014 року приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] вбачається, що 06 березня 2014 року нотаріусом була заведена спадкова справа № 4/2014 після смерті [PERSON], померлого [INFO], який за життя проживав у [ADDRESS]. 06 березня 2014 року до нотаріуса була подана заява від дружини померлого - [PERSON] про прийняття спадщини та від дочки, а 17 березня 2014 року заява від доньки померлого - [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого (а.с. 29-31). 07 липня 2014 року приватний нотаріус ХМНО [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], після смерті її чоловіка [PERSON], у зв'язку із ненаданням правовстановлюючих документів на підтвердження права власності [PERSON] на вказане житло (а.с. 13-14). З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконкому Фрунзенської Ради депутатів трудящих м. Харкова № 33 від 18 січня 1983 року, 25 січня 1983 року [PERSON] було видано ордер № 07240 на сім'ю з однієї людини на право заняття однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до довідки Житлового кооперативу «Правда» № 01 від 18 березня 2014 року власником [ADDRESS] був [PERSON], який помер [INFO]. Вартість квартири в сумі 3906,01рублів сплачена в повному обсязі у березні 1990 року. На час смерті останнього, у квартирі був прописаний [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с. 8). З положень ст. 100 ЦК України (в редакції 1963 року, якій діяв на час набуття права власності) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Відповідно до ст. 15 Закону УРСР «Про власність», який діяв на час виникнення правовідносин, член житлового, житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» ( зі змінами і доповненнями) згідно із ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайових внесок на квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Таким чином, за життя [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] і ця квартира входить до спадкової маси після смерті останнього, в зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved