overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16 квітня 2015 року. Подружжя має спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені з 2018 року, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Просить шлюб розірвати, прізвище залити [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Розгляд справи проведено за відсутності сторін, у порядку ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 16 квітня 2015 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №32 (а.с.8). Подружжя має спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 10, 11). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладених у позові обставин судом встановлено та не спростовано під час судового розгляду, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про місце проживання неповнолітніх дітей та про поділ спільного майна відсутній. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про залишення прізвища, присвоєного у зв`язку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню відповідно до положень ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16 липня 1999 року. Подружжя має спільних дітей синів [PERSON], 06.10.2000 р. н. та [PERSON], 06.12.2009 р. н. Спільне проживання у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, відмінність поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. З 2011 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. З 2013 року відповідач проживає за кордоном та не має наміру повертатись в Україну. Спір про місце проживання дітей відсутній, за домовленістю діти проживають та надалі проживатимуть з матірю. Вважає подальше збереження сімї неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам дітей. Спір про спільно нажите майно відсутній. Просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлену вимогу підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Зазначив про відсутність майнових спорів між ним та позивачкою, а також про неможливість примирення між сторонами. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Лада) [PERSON], 16 липня 1999 року укладено шлюб, зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №230 (а.с.15). Подружжя має спільних дітей синів [PERSON], 06.10.2000 р. н. та [PERSON], 06.12.2009 р. н. (а.с.16, 17). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладених у позові обставин судом встановлено, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про місце проживання неповнолітніх дітей та про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16 червня 2004 року. Від шлюбу мають спільну дитину: доньку [PERSON], 10.09.2004 р. н. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає подальше збереження сімї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що через несумісність характерів та різні погляди на життя почуття любові та поваги втрачені, шлюб існує формально, на теперішній час вони проживають окремо. Просила шлюб розірвати, прізвище залишити [PERSON], судові витрати просила залишити за нею. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 червня 2004 року, зареєстрований Таврійською сільською радою Скадовського району Херсонської області, актовий запис №4 (а.с.16). Подружжя має спільну дитину доньку [PERSON], 10.09.2004 р. н. (а.с.6). Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини та поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя. Судом було надано сторонам строк для примирення. В судовому засіданні позивач пояснила, що примирення не відбулося, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що примирення не відбулось, проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про залишення їй прізвища, присвоєного у звязку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати залишаються за позивачем на підставі заявленої в судовому засіданні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17.07.1982. Подружжя спільних дітей не має. Через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені з 1984 року, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить суд шлюб розірвати, судові витрати залишити за нею. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягала на задоволенні позову, прізвище просила залишити [PERSON]. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, повторно не зявився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки чи заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 17 липня 1982 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Тарасівською сільською радою Скадовського району Херсонської області, актовий запис №12 (а.с.6). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені понад тридцять років, що призвело до формального існування шлюбу, будь-які спільні інтереси між сторонами відсутні. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають, спір про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин суд вважає подальше збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін. Вимога позивачки про залишення прізвища, присвоєного у звязку з реєстрацією шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати підлягають залишенню за позивачем на підставі заявленого клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17.12.2011. Подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені з січня 2016, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання дитини та про поділ спільного майна не заявила. Просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, повторно не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки чи заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 17 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №726 (а.с.4). Подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст.ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, що призвело до формального існування шлюбу, будь-які спільні інтереси між сторонами відсутні. Спір про місце проживання дитини та про поділ спільного майна не заявлено. Вказані обставини відповідачем не спростовано. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. За таких обставин суд вважає подальше збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечитиме інтересам позивача. Відповідачкою не заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища, на підставі чого суд вважає доцільним залишити їй прізвище, присвоєне у зв'язку з укладенням шлюбу, що відповідає положенням ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17 березня 2011 року. Від шлюбу мають дитину, доньку [PERSON], 2011 р. н. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, з серпня 2012 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягала на розірванні шлюбу, просила прізвище після розірвання шлюбу залишити - [PERSON]. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, повторно не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 17 березня 2011 року укладено шлюб, зареєстрований Будильською сільською радою Лебединського району Сумської області, актовий запис № 02 (а.с.7). Спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені з серпня 2012 року, що призвело до формального існування шлюбу, сторони спільного господарства не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини та розділ спільного майна відсутній. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя. Судом було надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці. В судовому засіданні позивач пояснила, що примирення не відбулося, наполягала на розірванні шлюбу, пояснила, що на теперішній час кожен з них перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншими особами. За таких обставин суд вважає подальше збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін. Вимога позивачки про залишення прізвища, присвоєного у зв'язку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17 жовтня 1997 року. Подружжя має спільну дитину сина [PERSON], 10.11.2001 р. н. Спільне проживання не склалося, шлюбні стосунки припинено з 2009 року. Просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заву про розгляд справи за її відсутності,\~ заявлену вимогу підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності,\~ позов визнав. Розгляд справи проведено за відсутності сторін, у порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Котелевич) [PERSON] 17 жовтня 1997 року укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району міста Києва, актовий запис №1018 (а.с.8). Подружжя має спільну дитину сина [PERSON], 10.11.2001 р. н. (а.с.7). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладених у позові обставин судом встановлено, та не спростовано під час судового розгляду, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини та про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про залишення їй прізвища, присвоєного у звязку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню відповідно до положень ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18.07.2015. У шлюбі народилася доньки [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання у сторін не склалося, з 2018 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному частиною 11 статті 128 ЦПК України. Розгляд справи проведено за відсутності сторін, у порядку, передбаченому статтею 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з положеннями статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. 18 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області,\~ актовий запис №1248 (а.с.6). Подружжя має дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі обставин, викладених у позові, судом встановлено та не спростовано під час судового розгляду, що спільне проживання у сторін не склалося, сторони проживають окремо з 2018 року, спільне господарство не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна та про місце проживання дитини не заявлено. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Підстав для надання подружжю строку для примирення судом не встановлено. Сплачені позивачкою судові витрати (а.с.1) покладаються на відповідача на підставі статей 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved