Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . В позові зазначила, що право на зазначену квартиру вона набула у шлюбі з [PERSON], повністю сплативши пайовий внесок за житло 11 вересня 1987 року у сумі 4901 крб. 50 коп. В 1989 році шлюбні стосунки між подружжям були припинені, [PERSON] було виключено з членів житлово-будівельного кооперативу № 273 «Машинобудівельник-24», правонаступником якого є відповідач, а пай за житло був переданий позивачці, яку було прийнято до членів кооперативу. 26 липня 1989 року рішенням виконавчого комітету Шевченківської ради народних депутатів затверджено рішення житлово-будівельного кооперативу № 273 «Машинобудівельник-24» про передачу [PERSON] пайового накопичення. На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.1991 року про затвердження мирової угоди було визнано право позивача на пайове накопичення в зазначеній сумі зі стягненням з позивача на користь [PERSON] 1400 крб. 3 березня 1994 року шлюб між позивачем і [PERSON] був розірваний, а 18 червня 2002 року сталася смерть [PERSON] Оскільки згідно закону член кооперативу, який повністю сплатив свій пай за квартиру, стає її власником, просить визнати за нею право власності на житло. Оформити своє право на вказану нерухомість у позасудовому порядку позивачеві не сталося можливим, оскільки її звернення до департаменту реєстраційних послуг увінчалось винесенням рішення про відмову у державній реєстрації права власності через те, що відповідно до правил законодавства про реєстрацію речових прав на нерухомість державна реєстрація на житло, будівництво якого здійснене у результаті діяльності житлово-будівельного кооперативу, проводиться за членом кооперативу, який повністю сплатив пайовий внесок. Так як на момент повного розрахунку, а саме: 11 вересня 1987 року, членом кооперативу був [PERSON], а позивач лише згодом була прийнята до членів кооперативу, це унеможливлює реєстрацію її права у позасудовому порядку. В судове засідання позивач не зявилася. ЇЇ представник надала суду письмове звернення з проханням про задоволення позову, розгляд справи у її відсутність, а також згодою на ухвалення рішення при заочному розгляді справи (а. с. 43). З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернувся до суду представник відповідача (а. с. 44). За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України знаходить за можливе вирішувати справу у відсутність сторін, на підставі наданих ними фактичних даних про права та взаємовідносини осіб, які беруть участь у справі. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] 11 вересня 1987 року у сумі 4901 крб. 50 коп. повністю сплачений [PERSON] (а. с. 12, 16). На підставі рішення членів житлово-будівельного кооперативу № 273 «Машинобудівельник-24» від 12.05.1989 року [PERSON] було виключено з членів кооперативу, правонаступником якого є відповідач, а пай за житло був переданий позивачці, яку було прийнято до членів кооперативу (а. с. 13). 26 липня 1989 року рішенням виконавчого комітету Шевченківської ради народних депутатів затверджено це рішення житлово-будівельного кооперативу (а. с. 14). На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.1991 року про затвердження мирової угоди було визнано право позивача на пайове накопичення в зазначеній сумі зі стягненням з позивача на користь [PERSON] 1400 крб. (а. с. 15). 3 березня 1994 року шлюб між позивачем і [PERSON] був розірваний (а. с. 8), а 18 червня 2002 року сталася смерть [PERSON] (а. с. 9). 14 липня 2016 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру через те, що на момент повної сплати пайового внеску вона не була членого житлово-будівельного кооперативу (а. с. 17). У відповідності до ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент набуття позивачем права на житло, член житлово-будівельного кооперативу, що повністю сплатив свій пайовий внесок за квартиру, отримує на неї право власності. Зазначені положення узгоджуються із змістом ст. 384 ЦК України, відповідно до якої у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. З огляду на встановлені обставини суд доходить висновку, що позивач набула права власності на спірне житло, між тим оформити це право у позасудовому порядку не змогла через відмову в державній реєстрації цього права, у звязку з чим знаходить всі підстави визнати за нею право власності на належну їй квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved