Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, якою просила: виділити в натурі ј частку житлового будинку з надвірними господарськими та побутових будівель і споруд [ADDRESS] та ј частку земельної ділянки, загальною площею 806 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] у відповідності до первинних часток. У зв'язку з тим, що вона має на меті в подальшому розпорядитися своїм майном на власний розсуд. В позасудовому порядку спір не вдалося вирішити. В ході розгляду справи представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти висновків експертизи. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Власником ј частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд [ADDRESS] являється [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.2005 року, виданого державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори Воробйовою Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-535, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.10.2005 року. [PERSON] належить ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, диданого державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 22.01.2009 року за реєстровим № 6-42. Вищевказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованою 14.07.2017 року. [PERSON] належить ј частка земельної ділянки, наданої для обслуговування індивідуального житлового будинку, площею 0,0806 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.2005 року, виданого державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори Воробйовою Т.А. та зареєстрованого в реєстрі № 2-541. [PERSON] належить ѕ частки земельної ділянки, наданої для обслуговування індивідуального житлового будинку, площею 0,0806 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.01.2009 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованою 14.07.2017 року. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 125-030 від 27.06.2018 року провести виділ 1/4 частки житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об'ємно - планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних часток співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15- 2005 «Будівлі і споруду. Житлові будинки. Основні положення» - технічно не можливо. Але враховуючи фактичні архітектурно-планувальні особливості житлового будинку, провести його виділ між співвласниками в частках та виділити кожному співвласнику приближену до ідеально належній площі технічно можливо. Виходячи із загальної узаконеної існуючої площі будинку - 85,80 м.2 (за даними технічного паспорта МБТІ на житловий будинок по [ADDRESS] від 31.05.2018р.), при розробці варіантів виділу, в облік була прийнята доля співвласника [PERSON] тобто ј частині, експертом пропонується один варіант виділу в натурі частини житлового будинку з визначенням реальної частки, згідно порядку, що склався та з урахуванням побажання співвласників по приближеному до ідеальних часток, а саме: у користування співвласника [PERSON] пропонується виділити частини житлового будинку літ. Ж-1, 2-5 - житлова кімната площею 19,9 кв. м. - 81968 грн., яка потребує ремонту. Разом по частині житлового будинку : площі 19,90 кв. м. - інвентарною власністю - 81968 грн. , № 7 - ворота - 10433 грн.. Всього інвентарною вартістю - 92401 грн.. Реальна частка складає - 23/100 (81968:363462буд), що на 2/100 частки менше від частки, що ідеально належить. Сума грошової компенсації, яку повинна сплатити співвласнику [PERSON] (23/100) співвласник [PERSON] (77/100) за відхилення від ідеальної частки, складає - 16497 грн. (824832х2/100). Розділ горищного простору за наданим варіантом розподілу спірного житлового будинку, виконується співвісне стінам, які розділяють будинок на дві частини, що забезпечує доступ кожного із співвласників до приналежної частини перекриття та покрівлі для можливості його обслуговування і ремонту. У зв'язку з тим, що у запропонованому варіанті виділу частки житлового будинку в натурі між співвласниками по [ADDRESS] в користування співвласника [PERSON], виділяються всі інженерні комунікації, а саме: опалювання від АГВ, газопостачання, сантехнічне обладнання і електропостачання, вартість інженерних комунікацій - опалювання індивідуальне від газового котлу, водопостачання, газопостачання, сантехнічне обладнання, енергопостачання, визначається в процентному співвідношенні наявності видів інженерного устаткування і впорядкування від ринкової вартості житлового будинку літ. Ж-1: водопостачання - 1,6 % - 13197 грн.; каналізація - 3,2 % - 26395 грн. ; газопостачання - 1,9 % - 15672 грн., ванна з газовим водонагрівачем - 2,9 % - 23920 грн.. Загальна вартість інженерного устаткування, яке на момент дослідження знаходиться в житловому будинку літ. А-1 і виділяється в повному обсязі в користування співвласнику [PERSON] складає - 79184 грн.. Вартість ј частини інженерного обладнання, складає - 19796 грн. Дана вартість є нікчемною, в зв'язку з тим, що для проведення інженерних комунікацій в кожну запропоновану для виділу частину житлового будинку в користування співвласників необхідно розробити проектно - кошторисну документацію, яка виконується спеціальними організаціями. Згідно висновку експерта надано один варіант порядку користування земельною ділянкою. Загальна площа земельної ділянки складає - 806,0 кв. м. Згідно геодезичної зйомки земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] виконаної сертифіцірованим інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] станом на березень 2018 рік, площа земельної ділянки складає - 852,65 кв.м. Відповідно до першого варіанту виділ частки домоволодіння, відповідно до ідеальних часток співвласників, на підставі вимірів виконаних розрахунків, площі земельних ділянок, що виділяється у власність співвласникам, згідно виконаної геодезичної зйомки ФОП [PERSON], складає: [PERSON] - 201,5 кв.м., зокрема: під будівлями - 26,54 кв.м., під інд землею -174,96 кв.м.; [PERSON] - 604,5 кв. м., зокрема: під будівлями - 102,06 кв.м., під інд землею - 502,44 кв.м.. Фактично співвласники будуть користуватися земельними ділянками в домоволодінні для даного варіанту: [PERSON] - 201,5 кв. м., що відповідає ідеальної долі - 201,5 кв. м.; [PERSON] - 604,5 кв. м., що відповідає ідеальної долі - 604,5 кв. м. Лінія розділової границі для даного варіанту пройде: від лівої бокової межі вздовж фасадної границі вправо довжиною - 6,54 м.; поворот вверх довжиною - 5,0 м.; поворот вправо довжиною - 17,38 м.; поворот вверх довжиною - 5,3 м.; поворот вліво до лівої бокової межі довжиною - 17,86 м.; поворот вверх до зовнішньої стіни житлового будинку довжиною - 1,0 м.; далі по внутрішньої розділової межі житлового будинку, орієнтованої на ліву бокову стіну житлового будинку; від лівої зовнішньої стіни житлового будинку до лівої бокової межі довжиною - 1,8 м. Для запропонованого варіанту поділу земельної ділянки між співвласниками, співвласнику [PERSON] в'їзд на частину земельної ділянки, яка виділяється, залишити існуючий через металеві ворота шириною - 3,5 м. з боку провулку, співвласнику [PERSON] організувати на місці існуючої металевої хвіртки з встановленням воріт шириною не менш 3,5 м. з боку провулка. Також необхідно перенести не капітальну споруду навісу літ. «Б», яка згідно варіанту виділу частки житлового будинку на надвірних господарських споруд виділяється співвласнику [PERSON] на частину земельної ділянки, яка виділяється співвласнику [PERSON] Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася» На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості». Відповідач не заперечує проти поділу домоволодіння [ADDRESS] з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель та споруд відповідно до висновку експерта № 125-030 від 27.06.2018 року, визнає розмір компенсації встановлений висновком. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності може виникати зокрема за рішенням суду. Вимогами ст. 89 ЗК України, встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників житлового будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній сумісній власності. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій(сумісній) власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно до ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача витрати на проведення експертизи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оплату витрат позивач здійснив в установлений експертом строк, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 29 від 04.04.2017 року за виготовлення кадастрового плану у розмірі 1200 грн. 00 коп.; квитанцією до прибуткового касового ордеру № 125-030 від 13.04.2018 року за проведення експертизи у розмірі 6000 грн. 00 коп. та 150 грн. та витрати таксі; актом здавання - приймання послуги № 125-030. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи в розмірі Ѕ частини, тобто 3075 грн. 00 коп.. Витрати пов'язані з виготовленням кадастрового плану не відносяться до судових витрат згідно приписів 133 ЦПК України, відповідно розподілу не підлягають. Відповідно до ч. 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Враховуючі визнання відповідачем позову, суд вважає, що позивачу необхідно повернути 320грн. судового збору сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial