Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. За життя мати склала заповіт, який було посвідчено 12.08.2006 секретарем Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області, згідно якого заповідала все належне їй майно своїй дочці (сестрі позивача) - [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі й на три земельні ділянки площею відповідно 3,934 га, 0,807 га та 0,254 га, що розташовані на території Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області, які належали померлій [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на землю серії [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER]. Оскільки позивачеві було відомо про наявність вказаного заповіту, та беручи до уваги, що всі документи на спадкове майно зберігалися у сестри позивача - [PERSON], то позивач вважала, що та, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері. У травні 2016 [PERSON] повідомила позивача про те, що вона вказану спадщину не прийняла і не бажає приймати, і віддала позивачеві свідоцтво про смерть матері та державні акти про право власності на землю на ім'я [PERSON] 15.07.2016 [PERSON] подала до приватного нотаріуса Путивльського районного нотаріального округу Фесенко А.О. заяву про те, що вона після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадщину за законом та за заповітом не прийняла, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини до відповідного органу нотаріату не подавала, з померлою не проживала та не була зареєстрована на день її смерті. Того ж дня позивач звернулася до приватного нотаріуса Путивльського районного нотаріального округу Фесенко А.О. з усною заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Але нотаріус відмовив позивачеві у вчиненні вказаної нотаріальної дії, винісши постанову від 15.07.2016. У зв'язку з цим просила суд визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Путивльського районного нотаріального округу Фесенко А.О. щодо відмови у прийнятті від неї заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та видачі свідоцтва про право на спадщину та зобов'язати відповідача прийняти у неї заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], завести спадкову справу і видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача пояснила, що відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України передбачено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Строк, передбачений ч. 2 ст. 1270 ЦК України є спеціальним, і він встановлюється законом в інтересах спадкоємців, право яких на отримання спадщини виникає не безпосередньо в результаті відкриття спадщини, а цілком залежить від неприйняття або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями. Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці, цей строк є спеціальним (продовженим). Спеціальний строк встановлений на випадок, коли, крім спадкоємця за заповітом, є ще особи, які можуть одержати право на спадкування за законом та коли немає заповіту, але є члени сім'ї, близькі чи далекі родичі, які за певних умов могли б одержати право на спадкування. Спадкоємець за заповітом [PERSON] письмово відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], тільки 15.07.2016 та у своїй письмовій заяві повідомила нотаріальний орган про те, що вона не буде претендувати на спадщину по будь-яким підставам, передбаченими чинним законодавством, і з заявою в суд про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом або за законом звертатися не буде. Оскільки згідно з ч. 2 ст. 1270 ЦК України, право позивача на спадкування за законом є похідним від права на спадкування за заповітом її сестри [PERSON] і залежало від неприйняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], а [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини тільки 15.07.2016, тому і позивач звернулася до нотаріуса, щоб подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері тільки 15.07.2016. Позивач не могла зробити цього раніше, бо для цього була перешкода: наявність заповіту матері на користь сестри позивача, а також неповідомлення останньої про неприйняття спадщини за заповітом. Відтак, перебіг тримісячного строку, встановленого ч.2 ст.1270 ЦК України, для прийняття позивачем спадщини за законом розпочався з дня офіційної відмови спадкоємця за заповітом - [PERSON], тобто з 15.07.2016. Приватний нотаріус Путивльського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О. в судовому засіданні проти позову заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлено строк у що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Саме в цей період часу спадкоємці повинні прийняти спадщину або відмовитись від неї, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, а не після збігу цього строку. І дію спеціальної норми, встановленої ч.2 ст.1270 ЦК України, потрібно розглядати через призму саме шести місяців, протягом яких [PERSON] повинна була прийняти спадщину або відмовитись від неї. Виходячи з такого, максимальний строк, який визнався чинним законодавством для прийняття спадщини [PERSON], це - шість місяців (неприйняття спадщини [PERSON]) та три місяці в силу положень ч.2 ст. 1270 ЦК України, і цей строк не повинен враховувати дату складання заяви [PERSON], яка не містить положень про відмову від прийняття спадщини (бо така відмова в даному випадку мала бути подана б до спливу шести місяців з дня відкриття спадщини), а лише констатує той факт, що в установлені строки спадщина нею не була прийнята та на спадщину вона не претендує. Також відповідач зазначив, що вказана заява [PERSON] відповідно до положень чинного законодавства не є підставою для заведення спадкової справи, тому твердження позивача про подачу заяви [PERSON] нотаріусу про відмову від прийняття спадщини є безпідставними. Крім того, відповідач Фесенко А.О. звертав увагу суду, що рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 29.06.2016, яке набрало законної сили, було відмовлено позивачеві [PERSON] у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] З огляду на таке, просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з відповідача понесені ним по справі судові витрати. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Із фотокопії паспорта позивача [PERSON] серії [NUMBER], виданого 28.11.1997 Глухівським МРВ УМВС України в Сумській області, вбачається, що позивач народилася [INFO] в с. Веселе Путивльського району Сумської області (а.с.5-6). Із фотокопії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Веселівською сільською радою Путивльського району Сумської області 16.02.1985, вбачається, що дошлюбне прізвище позивача є «[PERSON]» та після реєстрації 16.02.1985 шлюбу з [PERSON] нею було обрано прізвище чоловіка - «[PERSON]» (а.с.15). Із фотокопії повторного свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданого Веселівською сільською радою Путивльського району Сумської області 29.05.1981, вбачається, що матір'ю позивача є [PERSON] (а.с.14). Із фотокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області 03.01.2007, вбачається, що [INFO] [PERSON] померла в с. Веселе Путивльського району Сумської області (а.с.7). Із довідки Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 29.06.2016 № 209 вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала одна в [ADDRESS], померла за вказаною адресою. Заповіт складений та посвідчений виконкомом Веселівської сільської ради за № 24 від 12.08.2006 не змінено та не скасовано (а.с.12). Як вбачається із фотокопії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області Рябущенко О.М. 12.08.2006 та зареєстрованого в реєстрі за № 24, все своє майно [PERSON] заповідала своїй дочці [PERSON] (а.с.8). Із фотокопій державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.06.2003, серії [NUMBER] від 04.06.2003 та серії [NUMBER] від 04.06.2003, вбачається, що [PERSON] належать земельні ділянки площами відповідно 0,254 га, 0,807 га та 3,934 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.9-11). Із письмової заяви [PERSON] від 15.07.2016, справжність підпису якої завірено приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О., вбачається, що у цій заяві вказана особа зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON], останнім місцем проживання якої було [ADDRESS]. [PERSON], як дочка померлої, спадщину у встановлений строк за законом та/або за заповітом не прийняла, заяву про прийняття спадщини до відповідного органу нотаріату протягом шести місяців після смерті [PERSON] не подавала та з померлою не проживала і не була зареєстрована на день смерті, претендувати на спадщину по будь-яким підставам, передбаченим чинним законодавством, вона не буде і з заявою в суд за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом або за законом звертатися не буде (а.с.13). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2016, винесеної приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О., вбачається, що вказаним нотаріусом було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ні позивач, ні її сестра [PERSON] на час відкриття спадщини не проживали разом зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO], а також не зверталися до нотаріуса чи уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування з відповідними заявами про прийняття спадщини, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та сторонами не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, [PERSON] до нотаріуса чи до уповноваженої на це посадової особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини з заявою про відмову від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO], не зверталася, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та сторонами не оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З огляду на таке, [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. В силу приписів ч.1 ст. 1272 ЦК України моментом неприйняття [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO], є день закінчення шестимісячного строку з дня смерті вказаного спадкодавця. Складення [PERSON] письмової заяви від 15.07.2016, в якій вона зазначає, що як дочка померлої, спадщину у встановлений строк за законом та/або за заповітом не прийняла, заяву про прийняття спадщини до відповідного органу нотаріату протягом шести місяців після смерті [PERSON] не подавала та з померлою не проживала і не була зареєстрована на день смерті, претендувати на спадщину по будь-яким підставам, передбаченим чинним законодавством, вона не буде і з заявою в суд за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом або за законом звертатися не буде, не може бути визнана судом належним доказом відмови від прийняття вказаним спадкоємцем спадщини, оскільки своє право на відмову від прийняття спадщини в силу приписів ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець може реалізувати протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на таке, позивач [PERSON] в силу положень ч. 2 ст. 1270 ЦК України мала право протягом трьох місяців з дня закінчення шестимісячного строку з дня смерті [PERSON], яка померла [INFO], звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак не зробила цього. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Однак, як вбачається із копії рішення Путивльського районного суду Сумської області від 29.06.2016, яке набрало законної сили 26.07.2016, позивачу [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] (а.с.38). З огляду на таке, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь відповідача сума понесених останнім по справі судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, у розмірі 450 грн. (а.с.23). Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551 грн. 20 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, вказана заява містить дві вимоги немайнового характеру, а саме: 1) вимогу про визнання дій відповідача неправомірними; 2) вимогу про зобов'язання відповідача вчинити дії. Кожна з вказаних позовних вимог підлягає оплаті судовим збором у розмірі 551 грн. 20 коп. Разом з тим, при зверненні з вказаним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., з огляду на що з позивача в дохід держави підлягає стягненню сума недоплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved