Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вони з 29.08.2009 року по 14.01.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу їх син постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач мав заборгованість по аліментам, але на час розгляду справи заборгованість погашена. Також позивач зазначила, що їх з відповідачем син часто хворіє та перебуває на обліку у лікарів зі спеціалізаціями: ЛОР, педіатр, невропатолог, дерматовенеролог, з діагнозами: дитяча хронічна екзема, ГРВІ, гостра бронхопневмонія, гострий тонзиліт, гострий фарингіт, гострий трахеобронхіт, гострий фаринго-трахеїт, ринотрахеобронхіт, бактеріальний ринофарингіт, ентеровірусна інфекція, гострий ексудативний середній двосторонній отит, гостра респіраторна вірусна інфекція, гострий тонзилофарингіт, гострий риносинусит, що супроводжується ацетономічним синдромом, астенноневротичний сидром. У зв`язку з вказаними діагнозами їх син потребує постійного лікування, у тому числі і стаціонарно, та потребує особливого догляду та оздоровлення. У зв`язку із зазначеними обставинами, вона періодично несе значні витрати на належний догляд за дитиною, викликаний її постійними хворобами, при тому, що розмір аліментів, які сплачує відповідач, є занадто низьким та на потрібне дитині харчування, лікування не вистачає. За період з вересня 2017 року по березень 2019 року вона понесла витрати на лікування сина у розмірі 22819,11 грн. Також позивач зазначила, що їх син відвідує заняття з англійської мови у естетично-оздоровчому центрі для дітей та молоді «Валена», де один місяць навчання коштує 600,00 грн. Також їх син відвідує заняття з програмування, робототехніки в ІТ-школі для дітей та підлітків «Айтішка», де один місяць навчання коштує 600,00 грн., в робототехніки - 700,00 грн. Крім того, їх син відвідує школу тхейквондо у ТОВ «Валена», СК «Олимп ТКД», де один місяць навчання коштує 450,00 грн. Витрати на відвідування вказаних занять та на придбання форми, здачу екзаменів, на проїзд за період з вересня 2017 року по березень 2019 року склали 19404,55 грн. Позивач зазначила, що їх з відповідачем син навчається у 2-му класі спеціалізованої школи з поглибленим вивченням іноземних мов за програмою «Інтелект України». Витрати на навчання у школі за період з вересня 2017 року по березень 2019 року 16916,60 грн. Витрати на одяг складають 26177,49 грн. Крім цього, позивач зазначила, що цього літа нею були понесені витрати у розмірі 8550,00 грн. на придбання путівки на базу відпочинку «Лиман», адже за рекомендацією лікарів дитина потребувала належного відпочинку під час канікул. Також був придбаний за кількістю п`ятий велосипед за 8 років для активного відпочинку вартістю 1556,00 грн. Позивач вказала, що нею було здійснено ремонт у кімнаті дитини, вартість якого склала 60866,94 грн. Позивач зазначила, що за період з вересня 2017 року по березень 2019 року загальний розмір витрат на дитину склав 156312,69 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача рішенням суду на утримання їх сина, і стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 78156,35грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача, адвокат Бабчук В.В., який бав участь в судовому засіданні 26.07. 2019 року в режимі відео конференції, заперечував проти позову, зазначаючи, що відповідач на даний час не працює, перебивається тимчасовими заробітками та фактично його доходи складаються з орендної плати за земельну ділянку у розмірі 10212,00 грн. на рік. Він проживає з батьками, які є пенсіонерами, свого господарства не має; зазначив, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також представник відповідача вказав, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів здійснення нею додаткових витрат на суму 156312,69 грн., не надано доказів того, що ліки, котрі купувала позивач дитині, дійсно призначалися лікарями; зазначив, що відповідач не має фінансової можливості оплачувати екскурсії, гуртки, та інші заняття сина, тим паче оплачувати ремонт в квартирі позивача. Просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 44-45). В подальшому надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 182). Суд, вислухавши позивача,представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29.08.2009 року по 14.01.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9,10 т. 2). Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Після припинення сімейних відносин між сторонами їх син [PERSON] залишився проживати з позивачем (а.с. 7). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8 т. 2). Відповідно до наданих позивачем доказів, [PERSON] перебуває на обліку у лікарів зі спеціалізаціями: ЛОР, педіатр, невропатолог, дерматовенеролог, з діагнозами: дитяча хронічна екзема, ГРВІ, гостра бронхопневмонія, гострий тонзиліт, гострий фарингіт, гострий трахеобронхіт, гострий фаринго-трахеїт, ринотрахеобронхіт, бактеріальний ринофарингіт, ентеровірусна інфекція, гострий ексудативний середній двосторонній отит, гостра респіраторна вірусна інфекція, гострий тонзилофарингіт, гострий риносинусит, що супроводжується ацетономічним синдромом, астенноневротичний сидром, у зв`язку з чим часто хворіє (а.с. 64-80 т. 1, 15-113 т. 2). Судом встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, має у власності земельний пай, за здачу в оренду якого отримує дохід (а.с. 47 т. 1, 141-143 т. 1, 12 т. 2). Відповідно до наданої відповідачем копії трудового договору, останній працює у Чеській Республіці у роботодавця [PERSON] ; строк дії трудового договору до 29.02.2020 року; заробітна плата становить 14900,00 чеських крон (а.с. 130 т. 1). Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дитини, якими є або добровільне утримання дитини, або у грошовій сумі і натуральній формі, або у частці від доходу (заробітку). За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, а саме: стан здоров`я дитини, котра постійно хворіє, у зв`язку з чим потребує лікування; те, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працевлаштований, однак працює за трудовим договором за кордоном та отримує дохід від здачі в оренду земельного паю, а також те, що розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача за рішенням суду у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є значно меншим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в цій частині вимог, збільшивши розмір стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів, що становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щомісячно до виповнення повноліття дитини. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача щодо того, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі, оскільки факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів, при визначенні розміру аліментів суд повинен керуватися інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.09.2019 року у справі № 755/14148/18 (61-11325св19). Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у зв`язку з неправильним прикусом у [PERSON] , останньому лікарем ортодонтом дитячої лікарні КЗ «ДМДСПЛ» 14.02.2018 року було призначено носити пластинку, у зв`язку з чим позивачем було здійснено витрати на стоматологічні послуги, в тому числі на придбання пластинок, лікування з цього приводу та витрати, понесені позивачем, склали 2760,00 грн., що підтверджується відповідними доказами (а.с. 113-119 т. 2). Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З урахуванням встановленого, того, що для виправлення неправильного прикусу [PERSON] потребується значний час, певні витрати на лікування, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості вказаних додаткових витрат на стоматологічні послуги, що становить 1380,00 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь половини здійснених нею витрат на лікування дитини у розмірі 21439,11 грн., суд вважає, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Дослідженими під час судового розгляду доказами встановлено, що неповнолітній [PERSON] дійсно часто хворіє простудними захворюваннями, проте даних за наявність у дитини хронічного тяжкого захворювання позивачем не надано, що, на думку суду, унеможливлює застосування статті 185 СК України і стягнення додаткових витрат на лікування. Суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини здійснених нею витрат на оплату занять [PERSON] з англійської мови у естетично-оздоровчому центрі для дітей та молоді «Валена», з програмування, робототехніки в ІТ-школі для дітей та підлітків «Айтішка», з тхейквондо у ТОВ «Валена», СК «Олимп ТКД» у розмірі 19404,55 грн. з огляду на наступне. Верховний Суд у постанові від 22.05.2019 року по справі № 201/15248/16-ц (61-4862ск18) дійшов висновку про те, що положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, які негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні. Натомість, позивач не довела належними та допустимими доказами, що відвідування занять з англійської мови, програмування, робототехніки, тхейквондо зумовлене наявністю схильності дитини та спрямовано на розвиток особливих здібностей дитини і досягнень у вказаних сферах, а не є способом забезпечення дозвілля. Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідача половини витрат на навчання [PERSON] у спеціалізованій школі з поглибленим вивченням іноземних мов за програмою «Інтелект України» у розмірі 26177,49 грн., суд вважає, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Здійснені позивачем витрати на купівлю посібників для школи, шкільного приладдя, одягу та взуття для школи, витрати на харчування дитини в школі, відвідування дитиною екскурсій не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) і не є додатковими витратами на утримання дитини в розумінні статті 185 СК України. Крім того, позивач не узгоджувала з відповідачем влаштування дитини до навчання до спеціалізованої школи. За таких обставин суд відмовляє позивачеві у задоволенні позову в цій частині вимог. З приводу вимог позивача про відшкодування їй половини вартості витрат на путівку на базу відпочинку «Лиман» вартістю 8550,00 грн., суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря і вказані витрати були здійснені за рекомендацією лікарів, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині вимог. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь половини здійснених нею витрат на ремонт у кімнаті дитини та облаштування її новими меблями у розмірі 60866,94 грн., суд зазначає, що оздоблення кімнати дитини та придбання меблів не є додатковими витратами в розумінні діючого законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх стягнення. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що позов [PERSON] задоволено частково, у зв`язку з чим відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial