overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивував тим, що на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 15.03.2005 йому, [PERSON] належить житловий будинок №138 по вулиці Одинця в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. В зазначеному будинку на правах його донки зареєстрована відповідачка [PERSON]. Відповідно до довідки з місця проживання відповідачка в житловому будинку №138 по вулиці Одинця в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області фактично не проживає з 2008року. Самостійно відповідачка не бажає знятись з реєстрації в належному йому будинку, що й стало причиною звернення з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обємі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд\~вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. На підставі свідоцтва про спадщину за законом від 15.03.2005 [PERSON] належить житловий будинок №138 по вулиці Одинця в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області./а.с.7/ Разом з позивачем у вказаному житловому будинку прописана [PERSON], яка є донькою [PERSON]. Відповідно до довідки з місця проживання [PERSON],03.09.1980р.н., в житловому будинку №138 по вулиці Одинця в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області зареєстрована, але не проживає з 2008року./а.с.9/ В силу того, що відповідачка зареєстрована у належному позивачу житловому будинку №138 по вулиці Одинця в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому житловим будинком. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON],03.09.1980р.н., без поважних причин не проживає з 2008 року в житловому будинку №138 по вулиці Одинця в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області понад один рік, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свій позов обґрунтовує тим, що він є власником житлового приміщення, за адресою: [ADDRESS],на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 жовтня 2007 року, що пітверджуеться правочином за № 2422797, посвідченим приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 12953. Як зазначає позивач, з відповідачем, [PERSON], він уклав шлюб, зареєстрований15 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис за № 607. Відповідач була зареєстрована і проживала у квартирі позивача з 14.12.2007 року. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя не склалося. 22 листопада 2013 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/10655/2013-ц шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Спільне господарство не ведуть з липня 2012 року, коли відповідач вибула на постійне місце проживання у місті Києві. Позивачу про її місцезнаходження невідомо, відновлення сімейних стосунків не бажає. У зв'язку з цим, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні і підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Про час і місце розгляду повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення учасників процесу, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з витягу з Державного реєстру правочинів, наданий приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], житлове приміщення, за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності. Факт того, що відповідач не проживає за вказаною адресою, підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов депутатом Броварської міської ради Київської області Жеребцовою Л. В. від 11 грудня 2013 року і заявами сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним та власником житла або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Мелітопольський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивував тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру від 28.01.2016 йому, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Відповідачка по справі [PERSON] у вищевказаній квартирі була прописана на правах бабусі. Однак, починаючи з 2000року [PERSON] виїхала до родичів та він з ними не спілкується. Реєстрація відповідача у належній йому квартирі приводить до порушення його права розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Вирішити з відповідачем спірне питання у добровільному порядку неможливо, тому він вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не сповістила, однак неявка третіх осіб не перешкоджає розгляду позовної заяві по суті. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лайзорик О.Ф. 28.01.2016, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]./а.с.6/ Разом з позивачем у вказаній квартирі на правах бабусі прописана [PERSON], [INFO]. Довідкою КП «Житломасив» ММР ЗО від 21.04.2016 року підтверджується, що [PERSON], [INFO] прописана в квартирі [ADDRESS], але в ній не мешкає з 2000р. по теперішній час./а.с.8/ В силу того, що відповідачка зареєстрована у належній позивачу квартирі, але в ній не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою. Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст.72 ЖК України внаслідок відсутності особи понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] без поважних причин з 2000 року в квартирі [ADDRESS] понад півроку не проживає, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивував тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 1984року, йому [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS], зареєстровано в КП «ММБТІ» 24.05.2013року. Відповідачка по справі [PERSON] була прописана 24 січня 2006року в житловому будинку на правах невістки. 06 жовтня 2013року [PERSON] розлучилась з його сином, а з вересня 2013року зібрала свої речі та виїхала в невідомому напрямку. [PERSON] починаючи з вересня 2013року в житловому будинку [ADDRESS] не мешкає та не повідомляє йому свою нову адресу проживання. Вважає, що мають місце підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не сповістила, однак неявка третіх осіб не перешкоджає розгляду позовної заяві по суті. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 1984року, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS], зареєстровано в КП «ММБТІ» 24.05.2013року./а.с.5/ Разом з позивачем у вказаній квартирі прописана [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки голови квартального комітету №73 Мелітопольської міської ради народних депутатів [PERSON] дійсно мешкає та зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS], [PERSON] зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS], однак з вересня 2013року по теперішній час не проживає./а.с.9/ Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст.72 ЖК України внаслідок відсутності особи понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON] без поважних причин з вересня 2013року в житловому будинку [ADDRESS] понад півроку не проживає, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері - [PERSON], терміном три місяці з моменту вступу рішення в законну силу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON], яка мешкала в селі Авдіївка, Куликівського району, Чернігівської області. На випадок своєї смерті мати заповіту не склала. Інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку у спадщині, немає. Своєчасно у відведений законом шестимісячний строк він не міг звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки перебував у тяжкому матеріальному становищі. Звернувшись на даний час до нотаріуса для переоформлення спадкового майна, він отримав відмову на тій підставі, що пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи в його відсутності та позов задовольнити. Представник Авдіївської сільської ради в судове засідання також не з'явився. Подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом майна покійної матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Інших спадкоємців у померлої немає. Своєчасно, у визначений законодавством шестимісячний строк позивач спадщину не прийняв, оскільки перебував у тяжкому матеріальному становищі. За викладених обставин суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач позов визнав. Визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання позову відповідачем є підставою для його задоволення. При викладених обставинах є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 16.01.2015 року представниками Скадовського РЕЗ і ЕМ перевіркою житлового будинку [ADDRESS] виявлено порушення п.п. 3, 19, 42 «Правил користування електричною енергією для населення» шляхом втручання в роботу приладу обліку (демонтаж перемички напруги по фазі «А»), що призвело до недообліку спожитої електроенергії. Згідно п. 3.3-3.7 «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», завдані збитки складають 21995,55 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та 243,60 грн. сплачених судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього сум розрахованих позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Згідно Акту про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем № 224690 від 16.01.2015 року, в будинку [ADDRESS] виявлено втручання в роботу приладу обліку (демонтаж перемички напруги по фазі «А»), що призвело до недообліку спожитої електроенергії. Перевірка здійснена в присутності двох працівників позивача та відповідача. У відповідності до п. 53 Правил, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Згідно розрахунку збитків за Актом № 224690 від 16.01.2015 року відповідно п.п. 3.3, 3.5 «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» розмір шкоди завданої позивачеві відповідачем складає 21995,55 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода завдана неправомірними діями майну юридичної особи відшкодовується особою, яка її завдала в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом, яке розташоване за адресою с. Драниця, вул. Центральна, №78 Новоселицького району, що складається з житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В,Г,Д, гараж літ. Е, колодязя №1,2, огорожі №3,4, посилаючись на те, що після смерті баби позивача [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане домоволодіння та на дві земельні ділянки розташовані на території Драницької сільської ради Новоселицького району. Він як спадкоємець за законом другої черги спадщину прийняв своєчасно. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але від Драницької сільської ради Новоселицького району надійшов лист про те, що сільська рада позов визнає повністю та просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Суд вважає, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 22 грудня 2004 року відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В,Г,Д, гараж літ. Е, колодязя №1,2, огорожі №3,4 та розташована в с. Драниця, вул. Центральна, №78 Новоселицького району і мати покійного [PERSON] прийняла її своєчасно, що підтверджується довідкою Драницької сільської ради від 22.12.2009 року за №2270. 22 січня 2006 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Драницької сільської ради Новоселицького району від 23.01.2006 року і позивач [PERSON], як спадкоємець за законом другої черги своєчасно прийняв вищевказану спадщину, що підтверджується довідкою Драницької сільської ради Новоселицького району №2245 від 01.07.2008 року про те, що позивач та його сім»я проживають по вищевказаній адресі з 1989 року по даний час. Також за покійні [PERSON] та [PERSON] були власниками земельних ділянок площею 1,23 та 1,25 гектара, які розташовані на території Драницької сільської ради Новоселицького району та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЧВ №064983 та серії ЧВ №064983 виданими на імя покійних 19 серпня 2003 року Новоселицькою районною державною адміністрацією. Відповідно до довідки №2664 від 21.12.2009 року виданої виконкомом Драницької сільської ради спадкоємцем за законом першої черги є донька покійної [PERSON], яка відмовилась від спадщини на користь позивача, що також підтверджується її заявою до Новоселицької державної нотаріальної контори від 24.11.2009 року. Інших спадкоємців за законом першої черги у покійних [PERSON] та [PERSON] не було, що підтверджується довідкою Драницької сільської ради Новоселицького району від 21 грудня 2009 року. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до відповідача про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, який в судовому засіданні підтримав повністю і просив його задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Краснолиманської міської ради, в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. З огляду на це, за клопотанням позивача, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються відповідно матір»ю та відчимом позивача. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.03.1995 року [PERSON] та [PERSON] належала квартира [ADDRESS](а.с.16). З 1993 року по теперішній час позивач проживає та зареєстрована за вказаною адресою як член сім»ї матері та вітчима(а.с.6,21). [INFO] [PERSON] померла, спадкове майно, яке залишилося після її смерті - ? частина квартири [ADDRESS], прийняла у спадщину позивач (а.с.15,17-19). Після чого позивач продовжила проживати у вказаній квартирі разом з [PERSON] однією сім»єю як вітчим та падчерка, вели сумісне господарство, підтримували гарні родинні стосунки(а.с.21-23). [INFO] [PERSON] помер(а.с.35). Спадкоємці 1-3 черги за законом на спадкове майно померлого відсутні (а.с.36). В судовому засіданні позивач та свідки [PERSON], [PERSON] дали аналогічні один одному пояснення про те, що з 1993 року по день смерті позивач та [PERSON] проживали однією сім»єю як падчерка та вітчим, що також підтверджується актом та довідкою Краснолиманської СЄЗ від 20.11.2014 року(а.с.21-23). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Тобто в судовому засіданні з пояснень позивача, свідків та наданих доказів - актів, довідки Краснолиманської СЄЗ достовірно встановлено, що позивач з 1993 року проживала однією сім'єю з [PERSON] Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Надані суду докази свідчать про те, що на момент смерті спадкодавця позивач проживала з ним однією сім'єю біля десяти років. Тому суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] та сина [PERSON]. Спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у нас часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. На даний час, шлюб існує лише юридично, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають. В судовому засіданні позивач зазначив, що після спливу строку примирення з відповідачем не відбулося, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, прізвище після розірвання шлюбу просила змінити на дошлюбне «Кириленко». Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 30 липня 2005 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Васильківського МРУЮ Київської області, актовий запис № 227. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2017 року, за клопотанням відповідача сторонам надавався строк на примирення, терміном чотири місяці, однак після спливу терміну, примирення між сторонами не відбулося. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved