Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку (пай) вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку (пай) площею 3,292 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5320886600:00:008:0077, після померлої 13. 01. 2009 року [PERSON]. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, в якій свої позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначає, що проти позовних вимог не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в селі Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області 13 січня 2009 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 116221, виданим Ульяновською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 15 січня 2009 року, актовий запис про смерть № 02. (а.с.09). На час своєї смерті [PERSON] мала у власності земельну ділянку (пай) площею 3,292 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5320886600:00:008:0077 (а.с.10). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. Факт родинних відносин [PERSON] із [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІV-УР № 566521, виданим Ульяновською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 16 жовтня 1961 року, актовий запис про народження № 25 (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказану земельну частку (пай). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Після смерті [PERSON]П, окрім вищевказаної спадкової земельної ділянки до складу спадкового майна входить і житловий будинок, який розташований в селі Ульянівка (теперішнє Почаївка), по вул. Лесі Українки, 6. Між [PERSON] та [PERSON]М було досягнуто домовленості щодо розподілу спадкового майна після смерті їхньої матері, а саме: [PERSON] успадковує в цілому земельну ділянку (пай), а [PERSON]М в цілому залишається спадковий будинок. [PERSON], яка є відповідачем за позовом, на спадщину згідно заповіту та на спадкову земельну ділянку (пай) не претендує та не бажає оформляти належну їй частину, але у зв'язку з тим, що вона також подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, це унеможливлює нотаріально оформити спадкову земельну ділянку (пай) в цілій частині. [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] не претендує на вказану спадкову земельну ділянку (пай) і не бажає її оформляти. Подати до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини не може, оскільки вже сплинув строк, встановлений законодавством для подачі таких заяв та чинним законодавством встановлено, що не можна відмовлятися частково від спадщини. З метою реалізації свого права на спадщину на вищевказану земельну ділянку (пай) [PERSON] звернувся до нотаріальної контори за отриманням на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Ці обставини підтверджуються письмовою відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії за № 357/02-14 від 31. 05. 2016 року. (а.с.05). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини н е проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved