Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . 25.04.2008 року Другою Сумською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 7111667, на підставі листа Міськуправління Стройбанку № 6131 від 30.09.1975 року, внесено заборонне обтяження відносно об`єкта нерухомості - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний запис у Реєстрі позивач вважає незаконним, необґрунтованим і, таким, що внесений за відсутності правових підстав, а тому просить припинити обтяження та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження: тип обтяження - заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження - 7111667; зареєстровано 25.04.2008 року о 16:57:20 реєстратором - Друга Сумська державна нотаріальна контора; підстава обтяження - лист №6131 від 30.09.1975 року Міськуправління «Стройбанку»; об`єкт обтяження - будинок за адресою: [ADDRESS] ; власник - [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер 62966SUMY2, архівна дата: 21.04.1999 року; дата виникнення: 21.04.1999 року; № реєстру: 3704-61, внутр. № АВ013D3625F0482A5657, комментарий: 2-300975-45. Ухвалою суду від 21.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник ПАТ «Промінвестбанк», повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Представник Сумської міської державної нотаріальної контори до суду не прибув, надав заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку серія СХ №268622 від 20.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М., є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці міської ради (а.с.5). 25.04.2008 року Другою Сумською державною нотаріальною конторою внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі листа Міськуправління «Стройбанку» №6131 від 30.09.1975 року, заборонне обтяження за реєстраційним номером 7111667 відносно об`єкта нерухомості - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] (а.с.4) [PERSON] вважає запис про обтяження № 7111667 у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна відносно належного їй домоволодіння незаконним, необґрунтованим і таким, що внесений за відсутності достатніх правових підстав. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, які виникають з права власності. Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Згідно із положеннями ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 25.04.2008 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обмежень - єдина державна інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обмеження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом. Процедура функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, його невід`ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, визначаються Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою КМ України №1141 від 26.10.2011 року. Відповідно до пп. 6 п. 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ведення Державного реєстру прав передбачає відкриття та у випадках, передбачених законом, закриття розділів у Державному реєстрі прав, внесення до розділів або спеціального розділу Державного реєстру прав відомостей про набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав. У відповідності до ст. 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції станом на 25.04.2008 року, державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону. Документи щодо обмеження речових прав надаються особами, на користь яких встановлено обмеження, якщо інше не передбачено договором або законом. За правилом ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції станом на 25.04.2008 року, у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо із заявою про державну реєстрацію звернулася особа, яка відповідно до цього Закону не може бути суб`єктом права власності на даний об`єкт нерухомого майна або представником такого суб`єкта; подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Тобто, вищевказаними положеннями ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено виключний порядок та підстави для проведення державної реєстрації обмежень речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, згідно Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою для реєстрації обтяження на будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 7111667 від 25.04.2008 року, став лист Міськуправління «Стройбанку» №6134 від 30.09.1975 року, який не входить до визначеного переліку документів і не є актом органів державної влади чи місцевого самоврядування, на підставі яких можливе здійснення державної реєстрації обмежень відносно нерухомого майна. Крім того, під час вчинення оскаржуваної реєстраційної дії не було вжито достатніх заходів, спрямованих на перевірку відповідності заявленого права власності відносно будинку за адресою: [ADDRESS] , документам, що його посвідчують. Так, станом на день внесення відомостей про обтяження нерухомого майна до Реєстру - 25.04.2008 року, власником будинку, який став об`єктом обтяження, була [PERSON] , проте, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, нотаріальною дією обмежувалися речові права саме [PERSON] . До того ж, суд зауважує, що 20.07.2006 року під час вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення Договору купівлі продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що згідно довідки, виданої з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, житловий будинок з надвірними побутовими будівлями під забороною відчуження (арештом) не перебуває. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наданих позивачем доказів у їх сукупності, оскільки внесення реєстраційного запису про обтяження №7111667 відносно нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було вчинено державним реєстратором без достатньої правової підстави і таке обтяження порушує права [PERSON] як власника щодо володіння, користування і розпорядження належним їй майном, тому суд приходить до висновку, що порушене право підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved