Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду про стягнення з відповідача на її користь суми боргу за договорами позики та сплаченого ним судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на надану їй відповідачем розписку, згідно до якої остання 23.05.2014 року отримала від [PERSON] грошову суму в розмірі 11500 гривень, яку повинна була повернути протягом двох днів. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернула зазначені кошти, тим самим порушила умови укладеного між сторонами договору позики. Просить суд стягнути на їй користь суму боргу за договорами позики в розмірі 11500 гривень та сплачений нею судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, а разом 11743 гривні 60 копійок. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник позов не визнали і заперечуючи проти позову вказували на те, що надана позивачкою розписка не є підтвердженням договору позики, а вказує на примусове її написання у зв'язку із роботою [PERSON] продавцем в магазині [PERSON]. За даною сумою недостачі позивачка зверталася в органі міліції з метою порушення кримінальної справи стосовно відповідачки. Тому просять в позові відмовити. Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено в ході судового розгляду справи позивач, у травні 2014 року дійшовши усної згоди по всім питанням договору позики з [PERSON], дала їй в борг грошову суму в розмірі 11500 гривень, про що остання в письмовій формі взяла на себе зобов'язання повернути її протягом двох днів. Це підтверджується письмовою розпискою складеною власноруч відповідачем 23.05.2014 року, в момент передачі їй грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Неодноразово позивач звертався до відповідача з приводу отримання назад своїх коштів, однак на даний час в добровільному порядку [PERSON] позику не повернула. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До цього часу, в встановлений домовленістю термін, грошові кошти в розмірі, вказаному у розписці, відповідач позикодавцеві не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, не звільняється від відповідальності за неможливе виконання ним грошового зобов'язання. За правилами ст.1051 ЦК України якщо договір позики був укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не стосується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідачка не надала жодних доказів щодо написання та видачі розписки в підтвердження договору позики, під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Її посилання на те, що гроші вона не отримувала і розписку видала не в підтвердження боргу, а в підтвердження недостачі яка утворилася в магазині позивача при її роботі там продавцем, нічим не підтверджується і є безпідставними. Звернення позивача до органів міліції не як не пов'язано з договором позики, за яким вона звернулася до суду, тому наведені ствердження відповідача є по суті спробою оспорити договір позики в непередбачений законом спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved