Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в судовому засіданні підтримав її представник та мотивує тим, що [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина квартири № 85 за адресою м. Суми вул. Засумська, буд. 16б, також співвласником цієї квартири є відповідач [PERSON], з яким позивачка перебувала у зареєстровану шлюбі з 2002 по 2013 р.р. З часу розлучення і по цей час відповідач одноособово самовільно користується всією квартирою фактично проживаючи в ній. Позивач маючи намір користуватися спільною квартирою, повідомляла про це відповідача, а в разі недосягнення згоди щодо спільного користування квартирою, пропонувала її продати. На даний час у позивачки відсутні ключі від квартири і відповідач відмовляється їх надати. [PERSON] уповноважила [PERSON] на управління належній їй Ѕ частини вказаної квартири, про що видана довіреність від 03.04.2018 року, де серед інших повноважень останній має право вільного доступу до квартири. 15.05.2018 року [PERSON] намагався потрапити до спірної квартири для того, щоб повідомити позивачку про те, в якому стані вона знаходиться, чи можливе спільне користування квартирою, хто нам проживає на інше. Відповідач [PERSON] категорично відмовився допускати уповноважену довіреністю особу [PERSON] до квартири. На такі дії, [PERSON] викликав поліцію, але забезпечити безперешкодний доступ працівники правоохоронних органів довіреній особі не змогли, оскільки послалися на ознаки цивільно-правових відносин. Своїми діями, які виразилися у не допуску представника валсника до квартири, відповідач [PERSON] порушив права співвласника позивача [PERSON] щодо володіння та користування квартирою. Просить суд зобов»язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні квартирою № 85 в будинку № 16б по вул. Засумська в м. Суми, шляхом надання їй дублікатів ключів від дверей квартири. Ухвалою суду від 15.06.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.08.2018 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Дійсно [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою [ADDRESS] по Ѕ частині кожному. Останній раз [PERSON] з»являлася до спірної квартири у червні 2016 року, щоб повернути [PERSON] документи на квартиру, на мешкає на території Російської Федерації в м. Москва. Відповідачем сплачуються комунальні платежі за квартиру, проводить поточні ремонти. 12.05.2018 року до квартири з»явився невідомий відповідачу чоловік, якого він раніше ніколи не бачив, та повідомив, що хоче зайти до квартири і є представником [PERSON], на підтвердження надав довіреність видану 03.04.2018 року в м. Москва, але відповідачем було відмовлено останньому в доступі до квартири. Вважає, що права співвласника квартири [PERSON], відповідачем [PERSON] нічим не порушуються, оскільки перешкод в користуванні її власністю не створювалися ніколи, на цей час вона має можливість вільно зайти в квартиру, оскільки у неї в наявності є ключі. Доказів на підтвердження факту перешкод у користуванні її часткою квартири суду не надала. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на реєстру прав власності на нерухоме майно № 62988708 від 07.07.2016 року: квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності по Ѕ частині [PERSON] (рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.11.2015 року) та [PERSON] (договір купівлі-продажу від 02.11.2005 року) (а.с.7-10). Згідно з копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], квартира однокімнатна житлова площа 17,3 кв.м., кухні 5,0 кв.м., коридору 3,6 кв.м., вбиральні 2,4 кв.м., вбудованої шафи 0,6 кв.м. і балкон 2.7 кв.м., загальною площею 28,9 кв.м. (а.с.11-12). Відповідно до довіреності від 03.04.2018 року, виданою громадянкою України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за місцем перебування: [ADDRESS], яка уповноважила громадян України [PERSON] та [PERSON] управляти належній їй на праві власності Ѕ частини квартири, за адресою Україна, м. суми [ADDRESS] та мати вільний вхід до квартири. Довіреність посвічена нотаріусом м. Москви [PERSON] (а.с.13, 14). Згідно із висновком перевірки по факту повідомлення [PERSON] (ЖЕО Сумського ВП № 32214 від 15.05.2018 року) від 25.05.2018 року вбачається, що [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS], без будь-яких на те причин перешкоджав в доступі та користуванні зазначеною квартирою [PERSON], який на праві довіреності від власника [PERSON] намагався потрапити до квартири. Спірні відносини, що склалися між сторонами вказаного конфлікту стосовно перешкоджання в доступі та користування квартирою є цивільно-правовими і потребують вирішення в судовому порядку. Про що було повідомлено 29.05.2018 року [PERSON] (а.с.15.16). Між сторонами склалися цивільні правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 16 ч.1 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавстваУкраїни дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядженнясвоїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод,у тому числі шляхом зверненнядо суду за захистом свого майнового права,зокрем, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] мешкає та зареєстрована в [INFO], доручення надано нею 03.04.2018 року на ім»я [PERSON] та [PERSON] - управляти належній їй на праві власності Ѕ частини квартири, за адресою Україна, [ADDRESS] та мати вільний вхід до квартири. Але як вбачається з технічного паспорту на вказану квартиру, вона складається з однієї житлової кімнати площею 17,3 кв.м. та офіційно квартира перебуває у загальному володінні та користуванні двох співвласників сторін по справі та не розділена між ними. Позивач не\~довів,\~що відповідач\~[PERSON],\~не надавши\~можливостіпотрапити до спірної квартири її представнику за довіреністю [PERSON] для того, щоб повідомити позивачку про те, в якому стані знаходиться квартира, чи можливе спільне користування квартирою, хто нам проживає на інше, порушив її права як співвласника квартири та що їй особисто створено перешкоди для користування й розпорядження своїм майном. З огляду на положення ч.1 ст. 391 ЦК України позивач не довела того факту, що є будь які обмеження у здійснення її права користування та розпорядження її частиною квартири. Відповідно до викладеного суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом надання [PERSON] безперешкодного доступу до спірної квартири та надання дублікатів ключів від дверей квартири, оскільки вони є необгрунтовані, тому у суду немає законних підстав для задоволення позовних вимог. \~ \~

Outcome: dismissed