Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 03.06.2006 року Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03.06.2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з нею. З відповідачем сумісно не проживають один рік. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плану вони не сумісні, в сім'ї виникали сварки та скандали, які привели до того, що спільне життя стало неможливим, між ними не було порозуміння, подальше подружнє життя суперечить її інтересам. Спору про майно подружжя не має. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що сторони з 03.06.2006 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 03.06.2006 року Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №4. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 15.11.2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. Неповнолітні донька проживає з позивачем, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 16.02.2015 року за вих. № 187. Згідно позовної заяви, неповнолітня донька після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю - позивачем у справі. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Згідно позовної заяви, причиною розірвання шлюбу стало те, що в психологічному плані подружжя не сумісне, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки та скандали, які призвели до того, що спільне життя стало неможливим.. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У чинність ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружні відносини між сторонами припинені, згідно позовної заяви подружжя сумісно не проживає, шлюб існує формально, зважаючи, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved