Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивачі 12.05.2020 року звернулися до суду з позовними вимогами до відповідачів про визнання договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року недійсним та застосування до положень договору наслідків недійсності договору. 23.09.2020 року до суду подана заява про уточнення позову. В своєму позові позивачі посилаються на те, що 19.11.2007 року, ними укладено з Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком кредитні договори, яким відповідно присвоєно №У50/07 та У 49/07, кожен на суму 500 000 грн., загальна сума договорів склала 1000 000 грн. Виконання зобов`язань по кредитним договорам було ускладнено економічною кризою 2008 року, що спонукало банк звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. 17.10.2012 року по справі 2/1008/48/12 Васильківський міськрайонний суд Київської області частково задовольнив вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № У-50/07, укладеним між [PERSON] та банком. 24.10.2012 року, Васильківський міськрайонний суд Київської області по справі № 2-46-12 частково задовольнив позові вимоги по вимозі банку про стягнення заборгованості, яка виникла з умов кредитного договору № У-49/07, який укладено [PERSON] . Вказані рішення набрали законної сили. Зазначає, що незважаючи на факт наявності по кредитним договорам № У 49/07 та №У-50/07 рішень суду по справі № 2-46-12 та 2/1008/48/12, одне з яких № 2-46-12 вступило на той час в законну силу, банк 12.10.2012 року уклав з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір про відступлення права вимоги. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 10.07.2015 року по справі № 2-48-12 скасовано ухвалу Васильківського міськрайонного суду від 04.12.2014 року про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа. Ухвалою від 24.09.2015 року Васильківського міськрайонного суду по справі № 2-48-12, заяву банку про поновлення строків пред`явлення до виконання виконавчого листа №2/1008/48/12 ( № 2-48-12) залишено без розгляду. Васильківський міськрайонний суд Київської області 04.11.2014 року та 20.01.2015 року виніс ухвали, якими відмовив Банку-стягувачу в заміні сторони виконавчого провадження, через недоведеність відступлення права вимог банком новому кредитору, оскільки в судове засідання сторона заявника не змогла надати належним чином оформлений сторонами договору реєстр позичальників та належним чином оформлений сам правочин. По справі № 2-46-12, встановлено, що заміна сторони виконавчого провадження судом не проводилась, та в вимогах про заміну сторони відмовлено. Також зазначає, що своїми ухвалами по справі № 2-46-12 від 30.11.2015 року, 15.02.2016 року та в УІІ 2016 року, суд тричі відмовляв ТОВ «Кредитні ініціативи» з посиланням на те, що заявником не надано доказів письмового повідомлення боржника про відступлення права вимоги; заявником не надано підтвердження, що правочин про передачу прав за договорами забезпечення нотаріально посвідчений та підданий державній реєстрації, як того вимагає чинне законодавство держави; звернення з заявами мало місце не сторони виконавчого провадження. Також в своєму позові посилається на те, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 20.12.2019 по справі № 2/756/1770/18, ун. № 756/11610/18 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.В., вчинений 22.05.2016 та занесений в реєстрі під № 10766 таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що укладаючи спірні договори банком та новим кредитором порушено норми законодавства, оскільки вважають, що банк та новий кредитор проігнорували ст. 590 ЦК України та не врахували, що банк вже закінчив звернення стягнення на предмет застави. При укладенні спірних договорів проігноровано судові рішення у справі № 2-46-12 та по справі № 2/1008/48/12 , які набрали законної сили. Посилаючись на ст.ст. 8, 19,22, 55, 57, 58, 61, 124, 129 , 129-1 Конституції України, ст.ст. 1,2, 3, 5, 11-14, 15-16, 20, 24-26, 30, 80-82, 89-90, 93, 202-204, 210,215-216, 235, 256-257, 260-261, 316-319,328-329, 373-374, 379-381, 386, 393, 509-510, 512-514, 526-527, 572-577, 589-590, 626, 638, 651, 653-639, 1054-1055 ЦК України , ст.ст. 4-5,6, 23-24, 33, 35-36, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про нотаріат», «Про виконавче провадження» просять суд визнати договір відступлення прав вимоги укладений 17.12.2012, Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в частині відступлення прав вимоги по кредитним договорам № У-40/07 та У-50/07, укладеними 19.11.2021, «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони недійсним. Стягнути суму судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. та 5 200 грн. витрат на правову допомогу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 18.05.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження. 15.03.2021 року по справі проведено підготовче судове засідання. В судових засіданнях позивач , який також є представником позивача [PERSON] позовні вимоги підтримував та просив суд позов задовольнити, з обставин викладених в позові. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судовому засіданні 27.09.2021 року проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість. В судове засідання призначене на 29.11.2021 року не з`явився, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами. Представник відповідача - представник банку в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В ході розгляду справи встановлено, що 19.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № У-50/07, згідно якого позичальнику надано 500 000 грн. кредит до 19.11.2009 року. Рішенням Васильківського районного суду Київської області від 17.10.2012 року по справі № 2/1008/48/12 за позовом ПАТ «АКПІБ» в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ «Промінвестбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «АКПІБ» в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ «Промінвестбанк» про розірвання договору та припинення відносин позов банку задоволено частково. В рахунок погашення 500 000 грн. заборгованості за кредитом, 118027,40 грн . заборгованості за відсотками, 5000 грн. пені за простроченими відсотками, 60 000 грн. пені за простроченим кредитом, а всього на суму - 683027,40 грн. за кредитним договором № У-50/07 від 19 листопада 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії «Жовтневе відділення Промінвестбанк в м.Київ з [PERSON] звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 444,3 кв.м., власником якої на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.02.2007 року; земельну ділянку площею 0,0894 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 32214180903:02:006:0023, земельну ділянку площею 0,1050 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 3221480903:02:006:0023 власником яких є [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку № ЯД 666173 та серії ЯД № 666174, видані 04.09.2006 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження , визначивши початкову ціну для подальшої реалізації в сумі 2680914 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено . (а.с.58-62) 19.11.2017 року між банком та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № У-49/07, згідно якого позичальнику було надано 500 000 грн. до 18.11.2009 р. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2012 по справі за позовом ПАТ «АКПІБ» в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ «Промінвестбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «АКПІБ» в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ «Промінвестбанк» про розірвання договору та припинення відносин позов банку задоволено частково. В рахунок погашення 500 000 грн. заборгованості за кредитом 105945,22 грн. заборгованості за відсотками, 30 000 грн. пені за простроченими відсотками та за простроченим кредитом, а всього на суму 635945,22 грн. за кредитним договором № У-49/07 від 19.11.2008 р., укладеним ПАТ «АКПІБ в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Київ» з [PERSON] звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 444,3 кв.м., власником якого на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.02.2007 року є [PERSON] ; земельну ділянку площею 0,0894 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3221480903:02:066:0023, власниками яких є [PERSON] шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну для подальшої реалізації в сумі 2680914 грн. (а.с.63-66). Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 20.12.2019 по справі №2/756/1770/18, ун. №756/11610/18 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.В., вчинений 22.05.2016 та занесений в реєстрі під № 10766 таким, що не підлягає виконанню, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 19.11.2007 № У49/07 за період з 01 вересня 2015 року по 23 вересня 2016 року в сумі 1205976 грн. 72 коп.(а.с. 25-31) Як убачається з наданих позивачем доказів ухвалами Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2015, 20.01.2015, 06.07.2016 року та 15.02.2016 (а.с.44-55) відмовлено в задоволенні заяв про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвалою від 04.11.2014 року заяву ПАТ «АКПІБ» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа №2/1008/48/12 від 18.03.2014 року задоволено та поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом банку до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 56-57). Вказана ухвала скасована колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 10.06.2015 року (а.с.67-70) питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою від 24.09.2015 року Васильківського міськрайонного суду Київської області заяву про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/2008/12 від 18.03.2014 року залишено без розгляду. (а.с. 71-73). Позивачі оспорюють договір відступлення прав вимоги укладений між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 17.12.2012 р. в частині відступлення прав вимоги по кредитним договорам № У49/07 та У50/07, укладеними 19.11.2001 року між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині кожного з позивачів. (а.с.74-103). Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами ст.215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред`явлена однією із сторін правочину або заінтересованою стороною, права яких були порушені укладенням спірного правочину. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Суд вважає, що питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваний договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивачів безумовного обов`язку сплатити борг новому кредитору, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору чи то про відсутність заборгованості. З огляду на викладене, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд доходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним спірного договору в частині відступлення прав вимоги в частині позивачів та відмову в задоволенні позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed