Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про вилучення з їх володіння та користування автомобіль ІЖ 2117, 2002 року випуску, державний номерний знак ТС 48389 та повернення його позивачу, а також про стягнення з відповідачів 65250 грн. завданих збитків. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору оренди автомобіля з викупом від 12.01.2012 року передала [PERSON] автомобіль ІЖ 2117, 2002 року випуску, державний номерний знак ТС 48389, фургон малотоннажний, колір білий, а відповідач зобовязався сплачуваним щодня 120 грн., з них 80 грн. орендна плата, а 40 грн. в рахунок викупу автомобіля, всього 37500 грн. протягом одного року, тобто до 12.10.2013 року. Разом з тим, відповідач своїх зобов'язань не виконав та сплатив позивачу лише 3070 грн., при цьому відповідачі продовжують користуватися автомобілем. Крім цього, при укладенні договору сторонами не дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, відтак такий є нікчемним, тому просить застосувати наслідки нікчемності такого договору та повернути позивачу переданий за договором автомобіль ІЖ 2117, 2002 року випуску, державний номерний знак ТС 48389, а також стягнути з відповідачів завдані позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди, яка полягає у доходах, які позивач могла б одержати в розмірі 65250 грн. (68320 грн.(854 робочі дні за період з 12.10.2012 року по 25.03.2015 року * 80 грн.) 3070 грн. (сплачені відповідачем кошти). В судовому засіданні 14.07.2015 року позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. В останнє судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 14.07.2015 року позовні вимоги визнав. Суду пояснив, що дійсно отримав у позивача автомобіль та не заперечує свого обовязку повернути такий та сплатити позивачу грошові кошти. Разом з тим зазначив, що зараз не має можливості сплатити всю суму заборгованості. В судове засідання 13.08.2015 року відповідач не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено, однак в останнє судове засідання відповідач не з'явився повторно, причин неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із копії договору про оренду автомобіля з викупом (а.с.5-6) позивач надала відповідачу [PERSON] в оренду з викупом автомобіль ІЖ 2117, 2002 року випуску, державний номерний знак ТС 48389, а відповідач [PERSON] зобовязався оплачувати орендну плату в розмірі 80 грн. за кожен день крім неділі та по 40 грн. в рахунок вартості автомобіля. Разом з тим, судом встановлено, що при укладенні договору сторонами не додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, що відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України свідчить про його нікчемність. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вилучення з володіння та користування [PERSON] автомобіля ІЖ 2117, 2002 року випуску, державний номерний знак ТС 48389 та повернення його позивачу, а також про стягнення 65250 грн. завданих збитків підлягає до задоволення. Разом з тим, як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного суду України, наданих у п.10 Постанови 06.11.2009 N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Як вбачається з копії договору про оренду автомобіля з викупом (а.с.5-6), такий укладався між позивачем та одним з відповідачів [PERSON] За таких обставин, оскільки позивач звернулася до суду із позовом про застосування наслідків нікчемного договору, стороною якого відповідач [PERSON] не є, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. При цьому, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені (а.с.1, 1а, 14) судові витрати, що становлять 467 грн. 15 коп. (934 грн. 30 коп./2) судового збору.

Outcome: partial