overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 12.12.2012 року з відповідачем уклала договір про надання послуг, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався виконати роботи по виконанню кованих меблів строком до 08.03.2013 року, а замовник - прийняти та оплатити роботу. На виконання вказаних робіт виконавцем отримано від замовника грошову суму в розмірі 4200,00 грн., що підтверджується розпискою від 12.12.2012 року. Вказані роботи відповідачем не виконано. Станом на 29.08.2014 року сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 4911,07 грн., з яких: заборгованість - 4200,00 грн., інфляційні нарахування - 525,00 грн., 3% річних - 186,07 грн. Просить стягнути з відповідача борг в загальній сумі 4911,07 грн., та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки невідомі, про час слухання справи повідомлявся належним чином. Виходячи з наведеного та зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного. 12.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання послуг, відповідно до якого відповідач взяв на себе обов'язок з виготовлення кованих меблів до 08.03.2013 року, на виконання якого ним було отримано від позивача грошову суму в розмірі 4200,00 грн., про що відповідачем була складена власноручно письмова розписка. До теперішнього часу відповідач свої зобов'язання за договором про надання послуг не виконав. Станом на 29.08.2014 року сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 4911,07 грн., з яких: заборгованість - 4200,00 грн., інфляційні нарахування - 525,00 грн., 3% річних - 186,07 грн., що підтверджується розрахунками. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склалися договірні правовідносини, позивач надає відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов'язується надати позивачу послуги. Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 88 ЦПК України вказує на те, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вище наведені обставини суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.03.2005 р. померла її мати [PERSON], вона є спадкоємцем за заповітом, проте вона не звернулася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки захворіла і з 02.09.2005 року по 16.09.2005 року проходила лікування у м. Шостка, у МСЧ КП ШКЗ «Зірка». Від представника позивача надійшла заява, у якій той просив розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву, у якій просив розглянути справу за відсутності представника Березівської сільської ради, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON], померла 14.03.2005 р. у с. Береза Глухівського району у віці 87 років (а.с. 4-6). За інформацією Березівської сільської ради, заповіт від імені [PERSON] посвідчений Березівською сільською радою 09.03.1994 р., на день смерті [PERSON] проживала сама (а.с. 7, 10). За інформацією МСЧ КП ШКЗ «Зірка» м. Шостка, позивач дійсно хворіла і проходила лікування з 02.09.2005 року по 16.09.2005 року (а.с. 9). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~ цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи зазначені обставини у сукупності з віком позивача, її заінтересованістю у спадщині, відсутністю заперечень відповідача на поновлення позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини та з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, суд вважає, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, не буде суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 16, 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.06.2013 року між нею та відповідачем було досягнуто домовленості, згідно якої відповідач зобовязався виконати будівельні роботи за адресою: м. Маріуполь, вул. Азовстальська, 93/50, а строк виконання будівельних робіт було встановлено 30 днів з дня отримання відповідачем від позивача грошей. На виконання умов укладеного договору та придбання необхідних будівельних матеріалів відповідач отримав від позивача 14.06.2013 року 13000 грн. Факт укладення договору та передачі грошей посвідчено розпискою. Однак будівельні роботи відповідачем не виконані, а будівельні матеріали відповідач закупив та передав позивачу тільки на суму 2000 грн. Позивачем 17.09.2014 року було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою повернути отримані від неї кошти, однак претензію залишено без відповіді та виконання, а тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11000 грн. та судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про свідчать рекомендовані повідомлення, що повернулися до суду 07.08.2015 року та 24.09.2015 року, причини його відсутності суду не відомі, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Тому на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином. 14.06.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було досягнуто усної домовленості щодо виконання будівельних робіт по ремонту належного [PERSON] на праві власності житла за адресою: м. Маріуполь, вул. Азовстальська, 93/50. За виконання цієї домовленості по ремонту квартири [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] кошти на придбання матеріалів. При цьому відповідач зобов'язався виконати обумовлені сторонами роботи протягом 30 днів з дня отримання ним грошей. На підтвердження укладених договірних правовідносин, відповідач надав власноручно написану розписку від 14.06.2013 року, в якій обумовлено усі вищевикладені істотні умови договору (а.с. 7). Однак, у строк, обумовлений сторонами, договір виконаний не був і залишається не виконаним до цього часу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15.03.1996 р. померла її мати [PERSON], проте вона не звернулася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки була необізнаною про такий обовязок. Від представника позивача надійшла заява, у якій той просив розглянути справу без участі сторони позивача. Відповідач подав заяву, у якій не заперечував проти позову та просив розглянути справу без участі представника. Перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що матір позивача [PERSON], померла 15.03.1996 р. у с. Червоне у віці 83 років (а.с. 4-6). За інформацією нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 18). За інформацією Есманьської селищної ради, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала сама (а.с. 7). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~ цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи зазначені обставини у сукупності з віком позивача, його заінтересованістю у спадщині, наявністю згоди відповідача на поновлення позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини і відсутністю інших спадкоємців та з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, суд вважає, що визначення позивачу (спадкоємцю за заповітом) додаткового строку для прийняття спадщини, не буде суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 16, 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16.03.2010 р. померла її мати [PERSON], проте вона не звернулася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки захворіла і з 10.09.2010 року по 17.09.2010 року лікувалась у ФАП с. Студенок. Від представника позивача надійшла заява, у якій той просив розглянути справу без участі сторони позивача. Відповідач подав заяву, у якій не заперечував проти позову та просив розглянути справу без участі представника. Перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що матір позивача [PERSON], померла 16.03.2010 р. у с. Студенок у віці 79 років (а.с. 4-7). За інформацією нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 22). За інформацією Студеноцької сільської ради, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, на день смерті [PERSON] проживала сама (а.с. 10). За інформацією ФАП с. Студенок, позивач дійсно хворіла і проходила амбулаторне лікування з 10.09.2010 року по 17.09.2010 року, діагноз: остеохондроз поперекового відділу хребта (а.с. 9). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~ цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи зазначені обставини у сукупності з віком позивача, його заінтересованістю у спадщині, наявністю згоди відповідача на поновлення позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини і відсутністю інших спадкоємців та з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, суд вважає, що визначення позивачу (спадкоємцю за заповітом) додаткового строку для прийняття спадщини, не буде суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 16, 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.12.2011 р. померла її бабуся [PERSON], проте вона не звернулася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала, що спадщина бабусі не оформлена, бо проживає в іншій місцевості. Від представника позивача надійшла заява, у якій той просив розглянути справу без участі сторони позивача, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач подав заяву, у якій при винесенні рішення покладається на розсуд суду, просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що бабуся позивача [PERSON], померла 18.12.2011 р. у с. Кравченкове Глухівського району Сумської області у віці 87 років (а.с. 4-7, 10-13). За інформацією Семенівської сільської ради Глухівського району Сумської області, на день смерті [PERSON] проживала сама (а.с. 9). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~ цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи зазначені обставини, заінтересованістю позивача у спадщині, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, суд вважає, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, не буде суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 16, 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 вересня 2006 року вона з дозволу [PERSON] вселилася в будинок № 1 по пров. Чкалова в с. Плетений Ташлик Маловисківського району Кіровоградської області, яким відкрито, добросовісно і безперервно володіє по теперішній час. Позивач вважає, що вона набула право власності на будинок за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~Відповідач визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 18 вересня 2006 року по теперішній час проживає на правах домовласника в спірному житловому будинку № 1 по пров. Чкалова в с. Плетений Ташлик Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7). \~ \~ \~ \~Тому, для задоволення позову є законні підстави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.04.2003 року з відповідачем був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу сторони мають дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. Між сторонами шлюбні відносини припинено, мають різні погляди на життя, немає згоди з важливих для існування сімї питань, що викликало постійні сварки та суперечки і зробили спільне життя неможливим. Відповідач не приділяє належної уваги вихованню дітей та не бажає їх матеріально утримувати, також відповідач має вкрай неврівноважений характер, в стані алкогольного сп'яніння не контролює свої дії, стає вкрай агресивним. Намагання позивача позивача порозумітися з відповідачем та зберегти сімю результатів не принесли, примирення неможливе, сім'я розпалася остаточно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя та щодо місця проживання дитини немає. Вказуючи на дані обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог та в разі неявки в судове засідання відповідача просила винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 19.04.2003 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем (а.с.8, 10, 11). Між сторонами шлюбні відносини припинено, проживають вони окремо, примирення неможливе, сім'я розпалася остаточно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та щодо місця проживання дітей немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved