Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 03 листопада 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1181. Після реєстрації шлюбу, 24 травня 2013 року у них народилась дитина - [PERSON], про що видано свідоцтво про народження відділом ЗАЦС Центрального внутрішньо міського округу м. Краснодара управління ЗАЦС Краснодарського краю від 18 червня 2013 року, актовий запис № 1183. З моменту укладання шлюбу вони проживали разом на території Російської Федерації, потім деякий час в м. Києві, де орендували квартиру, влаштували дитину до дитячого закладу «Школа активної дитини». Потім проживали у м. Дніпро. Однак всі її спроби створити міцну родину не дали позитивного результату, подружнє життя між ними не склалося. Фактично Відповідач покинув її разом з дитиною. З листопада 2015 року їхня сім'я розпалася остаточно, спільне господарство не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають, проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Їхні погляди на життя, побут, сімейні цінності та традиції різко відрізняються, через що останнім часом вони дуже часто сварилися. Ці сварки інколи відбувались в присутності дитини, що негативно впливає на психічний стан дитини, а також погіршує її здоров'я. Крім того, Відповідач є людиною агресивною, неодноразово вчиняв щодо неї насильницькі дії, бив її, ображав, взагалі ставився до неї зневажливо, погрожував фізичною розправою. Отже, вже протягом шести місяців їхній шлюб існує формально, за цей час вони стали сторонніми людьми. Подальше спільне проживання, відновлення стосунків та збереження шлюбу між нею та відповідачем неможливі, і буде суперечити, насамперед, інтересам дитини, її інтересам, а також інтересам відповідача. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя між ними не існує. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. До початку відкритого судового засідання представник позивача надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримала не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Тому суд, з урахуванням думки представника позивача, яка дала згоду на заочний розгляд справи, вирішив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про шлюб серія І-НО №301986, актовий запис про шлюб №1181 від 03 листопада 2012 року, зроблений Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області, копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія ІV-АГ №685876. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved