Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15.02.2011 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], дитина знаходиться на її утриманні. На протязі останнього часу відповідач не надає і судячи з його поведінки, не збирається в подальшому надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини, що є його прямим обов'язком. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, починаючи з дня подачі заяви до суду і до настання повноліття дитини в розмірі 1/4 частини доходу з його заробітку в місяць. Позивач в судове засідання не з'явилась, але звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить суд розгляд справи провести у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою «вручено». Від відповідача заяв та клопотань до суду не надходило. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Так, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] являються батьками дитини, [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 - ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З довідки, виданої Іванівською сільською радою Богуславського району Київської області № 02-27/458 від 16.07.2018 року слідує, що [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач довідки про свої доходи суду не надав. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи слідує, що позивач звернулася до суду з позовом 01.08.2018 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 01.08.2018 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved