Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої сина - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 11.02.2015 по 16.11.2017 сторони перебували у шлюбі. В період шлюбу, [INFO] , у них народилася дитина - [PERSON] . Відповідач з дитиною не спілкується, не займається її вихованням, матеріально не утримує, тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, подала до суду клопотання разом із висновком щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, просила розглядати справу за відсутності свого представника. Оскільки позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 11.02.2015 по 16.11.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). [INFO] народилася їх спільна дитина - [PERSON] . Відповідач не спілкується з сином, дитина не отримує батьківського виховання, моральної та матеріальної допомоги від відповідача. Станом на 30.09.2019 р. заборгованість по сплаті аліментів складала 84616,00 грн. Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку, що був складений 3-ою особою 28.10.2020, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, вважає за доцільне позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до ст. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не утримує її матеріально. На підставі викладеного,

Outcome: approved