Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння в подружньому житті. Вказала, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважала неможливим. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою від 19.03.2019 було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою від 04.06.2019 зупинено провадження по зазначеній справі, для надання сторонам строку для примирення строком до 04.09.2019. Ухвалою суду від 04.09.2019 відновлено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Пояснила, що спільне життя не склалось, вони з відповідачем не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин. Почуття любові, поваги та довіри до відповідача втрачені. Вказала, що останній зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого між ними виникають конфлікти та сварки, а тому вона вважає, що сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу є неможливим. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, пояснивши, що відносини між ним та позивачем погіршилися через втручання матері позивача у їх сім`ю. Також зазначив, що почуття любові в нього до позивача не втрачені. Наполягав на тому, що шлюб можливо зберегти, оскільки рішення про розірвання шлюбу прийняте не позивачем, а її матір`ю. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27.10.2001 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №551. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітню [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] . Із пояснень позивача вбачається, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я існує формально, за час наданий судом на примирення сторони не примирились, позивач втратила почуття любові до відповідача і наполягала на розірванні шлюбу між сторонами, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved