Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить зобов'язати відповідача вчинити дії по списанню коштів та припинити заставу майнових прав на депозитні вклади. Посилається на те, що 26.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк Південкомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн Росавто-Україна» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №39К-51С. За договором відповідач відкриває третій особі відновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти на наступних умовах: · ліміт кредитування 160 000,00 грн.; · кінцевий строк дії кредитної лінії до 24 червня 2014 року; · ціль використання коштів - поповнення обігових коштів; · процентна ставка 20,00 % річних. Пунктом 2.1 договору про надання відновлювальної кредитної лінії передбачено, що видача кредитних коштів межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами (транш) на цілі, визначені п.1.1, шляхом зарахування на поточний рахунок [NUMBER] на підставі заяви позичальника. За п.2.2 договору про надання відновлювальної кредитної лінії, моментом (днем) надання траншу кредиту вважається день зарахування на поточний рахунок [NUMBER] суми відповідного траншу кредиту. Термін користування кожним траншем кредиту не може перевищувати кінцевого строку дії кредитної лінії. В той же час, кредитор нараховує проценти за фактичними залишками кредитної заборгованості позичальника перед кредитором. Позичальник у відповідності до п.п.3.3.4 і 3.3.5 зобов'язаний сплачувати кредитору проценти та комісії на умовах договору, а також повернути кредитору в повному обсязі суму отриманих кредитних коштів в строк, визначений п.1.1 договору. Як передбачено п.1.2.1 договору про надання відновлювальної кредитної лінії, виконання позичальником зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії забезпечується заставою майнових прав на грошові кошти, що розміщені позивачем у відповідача згідно договору банківського вкладу №355Д-51Ф «Стандарт» (без поповнення з виплатою процентів щомісяця) від 28.08.2012 року у розмірі 10 00,00 доларів США та договору банківського вкладу №356Д-51Ф «Стандарт» (без поповнення з виплатою процентів щомісяця) від 28.08.2012 року, у розмірі 10 00,00 євро. Посилається також на те, що 26.06.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір застави майнових прав на депозитний вклад №393-51С/1 та договір застави майнових прав на депозитний вклад №393-51С/2. За договорами застави майнових прав на депозитний вклад №393-51С/1 та №393-51С/2 від 26.06.2013 року забезпечуються вимоги заставодержателя, що витікають з договору відновлювальної кредитної лінії №39К-51С від 26.06.2013 року, а також усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, укладеного між заставодержателем та ТОВ «Концерн Росавто-Україна», за умовами якого позичальник зобов'язаний до 24.06.2014 року (включно) повернути Заставодержателю отримані за Кредитним договором кредитні кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 160 000,00 грн., сплатити проценти за його користування у розмірі 20 % річних, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках та розмірах, передбачених Кредитним договором, інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Згідно п.1.2 договорів застави майнових прав на депозитний вклад №393-51С/1 та №393-510/2 від 26.06.2013 року в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних у п.1.1 цього договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає в заставу заставодержателю майнові права на депозитний вклад в сумі не менше відповідно ніж 10 000,00 доларів США на рахунку [NUMBER] та 10 000,00 євро на рахунку [NUMBER], відкритих у ПАТ «КБ «Південкомбанк». На виконання умов договору відповідачем було перераховано на поточний рахунок ТОВ «Концерн Росавто-Україна» кредитні кошти на загальну суму 148 000,00 грн. На момент звернення до суду, строк дії кредитної лінії закінчився, проте третьої особою кредитні кошти з нарахованими процентами не повернуто. На сьогодні, заборгованість третьої особи за договором відновлювальної кредитної лінії №39К-51С від 26.06.2013 року складає 175 997 гривень 51 коп., а саме заборгованість за основним зобов'язанням 148 000,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 16 197,73 грн., пеня за порушення строків повернення кредиту та процентів 11 799,78 грн. Внаслідок невиконання третьою особою за договором відновлювальної кредитної лінії №39К-51C від 26.06.2013 року зобов'язання з повернення суми кредиту у визначений договором строк у відповідача як заставодержателя виникло право звернення стягнення на предмет застави - майнові права на депозитні вклади у сумі 10 000,00 доларів США та 10 000,00 евро, розміщених у ПАТ «КБ «Південкомбанк». Оскільки договорами застави майнових прав на депозитний вклад №393-51С/1 та №393-51С/2 від 26.06.2013 року передбачений особливий порядок звернення стягнення на предмет застави, на підставі цих договорів, до відповідача автоматично, в позасудовому порядку та без укладення додаткових угод, перейшли майнові права на депозитні вклади. Вважає, що відповідач набув право власності на її депозитні вклади у межах суми заборгованості третьої особи за договором про надання відновлювальної кредитної лінії. Оскільки на заяву від 26.11.2014 року про списання коштів з рахунку депозитного вкладу у зв'язку з набуттям банком права на депозитний вклад відповідачем відповіді не надано, просить задовольнити позов. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Представник позивача просить розглядати справу в його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Дослідивши матеріали справи та наявні докази суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та постановлення заочного рішення згідно з положеннями ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що 26.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк Південкомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн Росавто-Україна» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №39К-51С. За договором відповідач відкриває третій особі відновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти на наступних умовах: · ліміт кредитування 160 000,00 грн.; · кінцевий строк дії кредитної лінії до 24 червня 2014 року; · ціль використання коштів - поповнення обігових коштів; · процентна ставка 20,00 % річних (а.с. 18-26). Пунктом 2.1 договору про надання відновлювальної кредитної лінії передбачено, що видача кредитних коштів межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами (транш) на цілі, визначені п.1.1, шляхом зарахування на поточний рахунок [NUMBER] на підставі заяви позичальника. За п. 2.2 договору про надання відновлювальної кредитної лінії, моментом (днем) надання траншу кредиту вважається день зарахування на поточний рахунок [NUMBER] суми відповідного траншу кредиту. Термін користування кожним траншем кредиту не може перевищувати кінцевого строку дії кредитної лінії. В той же час, кредитор нараховує проценти за фактичними залишками кредитної заборгованості позичальника перед кредитором. Позичальник у відповідності до п.п.3.3.4 і 3.3.5 зобов'язаний сплачувати кредитору проценти та комісії на умовах договору, а також повернути кредитору в повному обсязі суму отриманих кредитних коштів в строк, визначений п.1.1 договору. Як передбачено п.1.2.1 договору про надання відновлювальної кредитної лінії, виконання позичальником зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії забезпечується заставою майнових прав на грошові кошти, що розміщені позивачем у відповідача згідно договору банківського вкладу №355Д-51Ф «Стандарт» (без поповнення з виплатою процентів щомісяця) від 28.08.2012 року у розмірі 10 00,00 доларів США та договору банківського вкладу №356Д-51Ф «Стандарт» (без поповнення з виплатою процентів щомісяця) від 28.08.2012 року, у розмірі 10 00,00 євро. 26.06.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави майнових прав на депозитний вклад №393-51С/1 та договір застави майнових прав на депозитний вклад №393-51С/2. За договорами застави майнових прав на депозитний вклад №393-51С/1 та №393-51С/2 від 26.06.2013 року забезпечуються вимоги заставодержателя, що витікають з договору відновлювальної кредитної лінії №39К-51С від 26.06.2013 року, а також усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, укладеного між заставодержателем та ТОВ «Концерн Росавто-Україна», за умовами якого позичальник зобов'язаний до 24.06.2014 року (включно) повернути Заставодержателю отримані за Кредитним договором кредитні кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 160 000,00 грн., сплатити проценти за його користування у розмірі 20 % річних, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках та розмірах, передбачених Кредитним договором, інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Згідно п.1.2 договорів застави майнових прав на депозитний вклад №393-51С/1 та №393-510/2 від 26.06.2013 року в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних у п.1.1 цього договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає в заставу заставодержателю майнові права на депозитний вклад в сумі не менше відповідно ніж 10 000,00 доларів США на рахунку [NUMBER] та 10 000,00 євро на рахунку [NUMBER], відкритих у ПАТ «КБ «Південкомбанк»(а.с.7-11, 12-17). На виконання умов договору відповідачем було перераховано на поточний рахунок ТОВ «Концерн Росавто-Україна» кредитні кошти на загальну суму 148 000,00 грн. Як передбачено п.5.3 договорами застави майнових прав на депозитний вклад, за рахунок коштів, що отримані внаслідок реалізації предмета застави, заставодержатель має право задовольнити свої вимоги, що випливають з кредитного договору по несплаті кредиту, процентів, суми неустойки. Згідно п.5.4 договорів застави майнових прав на депозитний вклад, звернення стягнення на предмет застави здійснюється у порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про заставу», а саме шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю права вимоги, що випливає із заставленого права. Статтею 23 Закону України «Про заставу», передбачено, при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про заставу» Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Зазначені норми кореспондуються зі статтями 589, 590 ЦК України. Договорами застави майнових прав на депозитний вклад, а саме частиною другою п.5.4, встановлено, що у разі настання обставин, передбачених Договором застави майнових прав на депозитний вклад та відповідно до яких у Заставодержателя з'являється безумовне право на звернення стягнення за цим договором, сторони домовилися, що право вимоги, що є Предметом застави, автоматично переходить до Заставодержателя з моменту набуття останнім права на звернення стягнення на Предмет застави у порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про заставу». При цьому уступка, права вимоги за Основним договором (договір банківського вкладу) здійснюється на підставі цього договору застави майнових прав на депозитний вклад, і не потребує укладення будь-яких додаткових угод. Наступним, частиною четвертою п.5.4 договорів застави майнових прав на депозитний вклад визначено, що після набуття Заставодержателем права на звернення стягнення на Предмет застави, на підставі ст.606 ЦК України, зобов'язання за цим договором застави майнових прав на депозитний вклад (в межах заборгованості Позичальника) припиняються, і на підставі меморіального ордеру Заставодержателем без будь-яких додаткових узгоджень із Заставодавцем здійснюється списання коштів з рахунку депозитного вкладу із зарахуванням цих коштів в рахунок виконання зобов'язань, забезпечених заставою. Як передбачено ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що застава щодо іншої суми коштів вкладів припинилася, а вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 20, 23, 28 Закону України «Про заставу», ст. ст. 293, 526, 589, 590 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 118, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved