Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просила стягнути аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Одночасно пояснила, що на даний час проживає з дитиною окремо від відповідача та останній не надає матеріальної допомоги, не зважаючи на те, що має реальну можливість виконувати свої обов'язки по утриманню дитини. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, погодився з визначеним позивачкою розміром аліментів на утримання дитини - 750,00 грн., проти задоволення позову не заперечував. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивачка з 21.05.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Однак, подружнє життя з відповідачем не склалося, позивачка та відповідач більше не підтримують подружніх стосунків, і позивачка разом із дитиною на теперішній час проживає окремо від відповідача. 17.07.2014 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/1688/14-ц, яке набрало законної сили 28.07.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] у шлюбі народилася дитина - син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 11.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, де в графі «батько» записаний «[PERSON]», актовий запис № 286. В судовому засіданні відповідач пояснив суду, що офіційно не працює. У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, окремо від відповідача, та знаходиться повністю на її утриманні. Встановивши виниклі між сторонами правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 -ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Детальний аналіз ст. 180 СК України дозволяє суду дійти висновку, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, зокрема обов'язком батьків є матеріальне утримання дітей. Суд повторює, що обов'язок батьків з утримання дітей не є солідарним, а індивідуальний, тобто кожний з батьків має брати рівну участь в утриманні дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», на які посилався суд при постановленні рішення, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача має визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Детальний аналіз змісту ст. 183, 184 Сімейного Кодексу України дозволяє дійти висновку, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, є правом суду та повинно розглядатись у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення. Обставин для визначення аліментів у відсотковій ставці судом не встановлено. Судом враховується, що згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум з 01 січня 2015 року становить 1 032 грн. Разом із тим, виходячи з принципу рівності участі батьків в утриманні дитини, однак враховуючи визнання відповідачем розміру аліментів, відсутності у нього заперечень, щодо їх розміру, у будь-якому разі суд виходить з виключних інтересів малолітньої дитини, і вважає, що сума 750 грн. є справедливою і розумною, і відповідає вимогам сьогодення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач на момент звернення до суду, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved