Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку право власності на земельну ділянку площею 2,7638 га. ( на плані зафарбовано в синій колір, варіант поділу №1), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташовану за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, яка утворилася в результаті поділу земельної ділянки (Державний акт серія IV ПЛ №008316 від 18.06.1999р.), згідно висновку № 66 від 25.09.2017р. експертного земельно-технічного дослідження наданого судовим експертом [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що оформити свої спадкові права не має можливості в звязку з відмовою іншого спадкоємця займатися реєстрацією земельної ділянки та необхідністю їх реального розподілу. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача, в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та покладається на розсуд суду. Відповідач будучи належним чином повідомленою про день та час слухання справи, у судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , проживала разом з батьками в с. Мачухи по вул. Л.Українки, 10. Моїми батьками є [PERSON] та [PERSON] ( свідоцтво про народження серія ІІІ КЕ №262388 видане виконкомом Мачухівської сільської ради 07.01.1988 року). Батьки знаходилися в шлюбі з 1975 року ( свідоцтво про укладення шлюбу серія І КЕ №295920 видане Мачухівською сільською радою 08.11.1975р.). Моя сестра [PERSON] народилася 25 серпня 1976 року( свідоцтво про народження (повторно) серії І-КЕ №240750 видане відділом ДРАЦС по Полтавському району Полтавського МУЮ Полтавської області). 25.02.2005 року [PERSON] помер ( свідоцтво про смерть серії І КЕ №004408 видане Мачухівською сільською радою 25.02.2005р.). Після смерті батька позивача залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння № 10 по вул. Л. Українки с. Мачухи Полтавського району, та приватизованої земельної ділянки. Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV ПЛ №008316 гр. [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 3,32 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташована за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування [PERSON] звернулася до суду. Згідно рішення Полтавського районного суду від 29.03.2016р. за [PERSON] визнано право власності на 5/6 часток земельної ділянки загальною площею 3,32 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташовану за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області ( Державний акт серія IV ПЛ №008316 від 18.06.1999р.), в порядку спадкування за померлим батьком [PERSON], за [PERSON],визнано право власності на 1/6 частку земельної ділянки загальною площею 3,32 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташовану за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Після отримання рішення суду позивач звернулася до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), було надано розяснення про необхідність звернення всіх співвласників. Звернувшись до відповідача [PERSON], яка є сестрою позивача, позивач отримала відмову у вчиненні такої дії. [PERSON], пояснила що на даний час не бажає оформляти право власності на її частку земельної ділянки. Для оформлення належної [PERSON] частини земельної ділянки немає іншої можливості, як виділення її в окремий обєкт нерухомого майна. Згідно кадастрового плану земельної ділянки ,виготовленого ФОП [PERSON],точний розмір ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, становить 3,3166 га. Згідно Висновку №66 експертного земельно-технічного дослідження від 25.09.2017 р.,виготовленого судовим експертом [PERSON], 5/6 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мачухівської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області від загальної площі 3,3166 га. складає 27638 кв. м. або 2,7638 га.; 1/6 частини земельної ділянки складає 5528 кв. м. або 0,5528 га.. В дослідній частині експертного земельно-технічного дослідження запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки, що розташована на території Мачухівської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області. Згідно листа міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, з урахуванням коефіцієнтів індексації 4,7964 та 1,756 станом на 01.01.2017 року середня нормативна грошова оцінка 1 га ріллі по області становить 34\~252,51 гривень. На даний час позивач не може зареєструвати право власності на належне їй майно, та вільно користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном. Відповідно до\~ст.356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожному із співвласників належить частка у праві спільної часткової власності, у зв'язку з цим кожен із них має право самостійно розпоряджатися своєю часткою, у тому числі вимагати виділу частки із майна, що є в спільній частковій власності. Відповідно до ч.1\~ст.364 ЦК України\~(співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності). Право на виділ частки майна в натурі підтверджує наявність у кожного зі співвласників усієї повноти повноважень щодо володіння, користування та розпорядження часткою. При цьому право на виділ обмежується лише у випадках: 1) прямою законодавчою забороною; 2) неможливістю виділу, якщо майно є неподільним. Частиною 2\~ст.364 ЦК України\~передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Відповідно до ч.2\~ст.183 ЦК України\~(неподільною є річ, яку неможна поділити без втрати її цільового призначення). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч.1 ст.183). У відповідності до п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~(зі змінами згідно Постанови № 15 від 25.05.1998 року) (судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки). \~Зазначені обставини позбавляють позивача можливості реалізувати свої правомочності володіння, користування та розпорядження щодо належного їй майна, відповідно до визначальних принципів власності, встановлених положеннями частин 1 4 статті 319 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття прав власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved