Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що її бабуся [PERSON] була членом Житлово-будівельного кооперативу № 7 в м. Буча Київської області; 02 лютого 1968 року [PERSON] був виданий ордер на житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки ЖБК-7 пайовий внесок за вищевказану кооперативну квартиру був виплачений у повному обсязі у грудні 1982 року. Відповідно до протоколу № 8 загальних зборів ЖБК-7 від 09 грудня 1989 року [PERSON] було виведено з членів ЖБК-7, за її проханням належний їй пай та лицьовий рахунок був переведений на її доньку (матір позивача) [PERSON], одночасно з цим [PERSON] було прийнято до членів ЖБК-7. З 1989 року по 2014 рік [PERSON] була членом ЖБК-7 та мешкала у квартирі [ADDRESS]. Позивач вказує, що 12 серпня 2014 року її мати - [PERSON] померла, після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. За життя її матірю не було оформлено правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, заповіту вона не залишила, після її смерті єдиним спадкоємцем першої черги за законом є вона, [PERSON] Для оформлення свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області, але нотаріус відмовив в оформленні спадщини по причині відсутності правовстановлюючих документів, про що була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 820/02-31 від 07.08.2015 року. Таким чином, оскільки на сьогоднішній день правовстановлюючі документи, наявність яких дозволили б їй безперешкодно оформити спадкове майно, відсутні, то іншої можливості здійснення цього, аніж шляхом звернення до суду вона не має. В звязку із викладеними обставинами позивач просила визнати за нею, [PERSON], [INFO] (паспорт серії СН № 947379), виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в м. Києві 20.10.1998 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 12 серпня 2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Бучанської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду листа, в якому просив розглядати справу без участі їх представника, позов визнає. Представник відповідача - Житлово-будівельного кооперативу-7 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області в судове засідання не зявився, надав суду листа, в якому просив розглядати справу без участі представника нотаріальної контори на підставі вже поданих заявником документів та наявних документів в матеріалах судової справи. В звязку із цим суд, враховуючи письмову заяву представника позивача [PERSON], лист представника відповідача - Бучанської міської ради Київської області, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2014 року померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. За життя [PERSON] заповіту не залишила, спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є її дочка [PERSON], яка 28 листопада 2014 року звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та у звязку із цим у зазначеній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 199/2014 до майна померлої 12 серпня 2014 року [PERSON]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено. Також встановлено, що 07 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 38 у будинку № 28, яка розташована за адресою Київська область, місто Буча, вулиця Польова, однак державним нотаріусом [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, що свідчили б про належність нерухомого майна спадкодавцю [PERSON], про що державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 серпня 2015 року № 820/02-31. В судовому засіданні також встановлено, що за життя [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [INFO]. Встановлено, що бабуся позивача та мати померлої [PERSON] - [PERSON] була членом Житлово-будівельного кооперативу № 7 в м. Буча Київської області; 02 лютого 1968 року [PERSON] був виданий ордер на житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки ЖБК-7 від 20 серпня 2015 року № 45 пайовий внесок за вищевказану кооперативну квартиру був виплачений у повному обсязі у грудні 1982 року [PERSON]. Відповідно до виписки з протоколу № 8 загальних зборів ЖБК-7 від 09 грудня 1989 року [PERSON] було виведено з членів ЖБК-7, за її проханням належний їй пай та лицьовий рахунок був переведений на її доньку (матір позивача) [PERSON], одночасно з цим [PERSON] було прийнято до членів ЖБК-7. З 1989 року по 2014 рік [PERSON] була членом ЖБК-7 та мешкала у квартирі [ADDRESS]. Згідно листа Комунального підприємства Бучанське бюро технічної інвентаризації від 13 березня 2015 року № 84, наявного в матеріалах спадкової справи № 199/2014, інвентаризаційна справа на квартиру [ADDRESS] в архіві підприємства відсутня (не передавалася з КП КОР Ірпінське БТІ, можливо була знищена вогнем під час пожежі в КП КОР Ірпінське БТІ), реєстраційні книги, які зберігаються в КП Бучанське БТІ також не містять інформації про реєстрацію за ким-небудь права власності на квартиру [ADDRESS]. Наведені обставини підтверджуються копіями паспорту позивачки, свідоцтва про укладення шлюбу, про смерть, спадкової справи № 199/2014 до майна померлої 12 серпня 2014 року [PERSON], іншими матеріалами справи. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб, (спадкоємців). Як встановлено в судовому засіданні за життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. За життя спадкодавець [PERSON] володіла та користувалася квартирою № 38 в будинку № 28 по вул. Польовій в м. Буча, яка знаходиться в ЖБК-7, пайовий внесок за вищевказану кооперативну квартиру був виплачений у повному обсязі у грудні 1982 року матірю спадкодавця [PERSON], відповідно до виписки з протоколу № 8 загальних зборів ЖБК-7 від 09 грудня 1989 року [PERSON] було виведено з членів ЖБК-7, за її проханням належний їй пай та лицьовий рахунок був переведений на її доньку (матір позивача) [PERSON], яка з 1989 року по 2014 рік була членом ЖБК-7 та мешкала у квартирі [ADDRESS] і цей факт ніким не оспорюється. Крім того, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON], заповіту за життя [PERSON] не залишила, інших спадкоємців судом не встановлено, а тому суд вважає, що за позивачкою [PERSON] слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 12 серпня 2014 року Таким чином суд задовольняє заявлений позов повністю. На підставі ст. ст. 15,16, 1216-1222, 1233-1235,1258, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 6, 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved