Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на свою користь на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі Ѕ частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області №321/1159/18 від 06.11.2018 року між сторонами було розірвано шлюб, від якого вони мають дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], - розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживаю з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач не приймає участі в утриманні дітей, тому вона змушена звертатися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Пояснила, що окрім дітей від шлюбу з відповідачем на її утриманні знаходиться ще двоє неповнолітніх дітей. Діти відвідують різні навчальні заклади (дитячій садочок, школа) та додаткові заняття, пов'язанні з розвитком їх здібностей, куди їх супроводжує вона. У зв'язку з доглядом за дітьми та їх вихованням вона позбавлена можливості працювати, жодного доходу не отримує. Вона та діти проживають з її матір'ю похилого віку в будинку в смт. Пришиб, де також зареєстроване місце проживання відповідача, який там фактично ніколи не мешкав, у зв'язку з чим вона не може оформити субсидію на ЖКП. Визнала, що після розірвання шлюбу відповідач добровільно надавав їй матеріальну допомогу в розмірі 2000 грн. щомісячно, проте зазначена сума не покриває половини її фактичних витрат на утримання дітей. Перешкод відповідачу у спілкуванні з дітьми вона не чинить. При цьому, проживаючи в іншому місті, відповідач погрожує забрати дітей до себе на постійне місце проживання, а потім вивезти в Туреччину, у зв'язку з чим між сторонами склалися конфліктні стосунки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві відповідача на позовну заяву. Так, вихованням та утриманням дітей займається бабуся, а позивач самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку з чим не має права на стягнення аліментів на свою користь. Крім того, відповідач надсилає позивачу грошові перекази на утримання дітей не менше ніж 2000 грн. щомісяця. При цьому, позивач є працездатною, проте не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває і всі витрати з утримання дітей намагається покласти на відповідача. Його заробітна плата складає приблизно 4000 грн, інші джерела доходу в нього відсутні, окрім неповнолітніх дітей інших осіб на утриманні не має. Крім того, позивач не надає відповідачу можливості спілкуватися з дітьми, налаштовує їх проти нього. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов'язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, закріплений і в ч. 2 ст. 12 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2008 року, який було розірвано рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області №321/1159/18 від 06.11.2018 року(а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Пришибською селищною радою Михайлівського району Запорізької області є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4), згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON], [INFO] (а.с.5) та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно довідки № 06-06/07, виданої виконавчим комітетом Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області 02.01.2019 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON]., [INFO]; матір'ю [PERSON], [INFO], колишній чоловік [PERSON][INFO], за вище вказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає (а.с.10). Згідно акту обстеження умов проживання від 28.01.2019 року за адресою: [ADDRESS], для виховання та утримання дітей створені належні умови, аліменти використовуються за призначенням (а.с. 33). Згідно квитанції за вказаною адресою оплата за спожитий газ здійснюється своєчасно (а.с. 34-35). Актом депутата Пришибської селищної ради, складеним 13.02.2019 року підтверджується, що вихованням дітей займається мати, яка позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою - характеристикою секретаря селищної ради (а.с. 38-39). З медичних документів вбачається, що [PERSON], [INFO], за станом здоров'я потребує додаткових матеріальних витрат у зв'язку з обстеженням та лікуванням (а.с. 36-37). В судовому засіданні встановлено, що позивач не працює, отримання доходу з будь-яких інших джерел не встановлено, відповідач працює продавцем непродовольчих товарів у ФОП [PERSON], де йому нараховується щомісячно заробітна плата, починаючи з січня 2019 року, в розмірі 4123 грн., отримання доходу з будь-яких інших джерел не встановлено. Згідно квитанцій (а.с. 23) відповідач здійснює щомісячні грошові перекази аліментів позивачу в сумі 2000 грн. щомісячно. При цьому, як визнано представником відповідача в судовому засіданні, інших осіб на утриманні він не має. Зазначені докази спростовують доводи відповідача про те, що діти сторін не мешкають з позивачем та вона не здійснює за ними догляд, у зв'язку з чим на її користь на утримання дітей підлягають стягненню аліменти. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідача. При цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дітей сторін, визначений ч.2 ст. 182 СК України, з урахуванням їх віку складає 2840 грн., розмір заробітної плати відповідача складає 4123 грн. Враховуючи зазначені обставини, а також положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких із заробітної плати у разі стягнення аліментів може бути утримано 50 відсотків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі Ѕ частини заробітку (доходу) ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні. Обставин щодо можливості стягнення аліментів в меншому розмірі, судом не встановлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі Ѕ частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved