Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд ухвалити рішення, згідно якого встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт володіння [PERSON] земельною ділянкою, площею 2,0283га. з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області; визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 2,0283га. з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, але оформити свої спадкові права вона не має змоги, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, що спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом. Представник відповідача Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, але надав до суду лист, згідно якого просить справу слухати без представника селищної ради та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.34). Позивач до суду не з'явилася, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с.35). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно заповіту від 20 березня 2000 року, який посвідчено державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Столяренко Н.В, реєстровий № 2-343, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] (а.с.9). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15 серпня 2007 року Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 56 (а.с.15). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, ч. 2 даної статті визначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] Позивач прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29.06.2010р. на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], яке посвідчено державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Редіною І.А., реєстровий № 3-435 та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09 вересня 2015 року на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Люботинська птахофабрика» (смт. Манченки, Харківського району, Харківської області), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено 09.09.2015р. державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Соловйовою Н.Є., реєстровий № 3-309 (а.с.11, 13). Також, [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації № 500 від 23.12.2002р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю № 407, належала земельна ділянка, площею 2,0283га. з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, що підтверджується копією вищевказаного Державного акту та повідомленням управління держгеокадастру у Харківському районі Харківської області від 14.06.2016р. за № П-403/0-368/6-16 (а.с.7, 8). З метою оформлення права власності після смерті [PERSON] на зазначену земельну ділянку Позивач звернулася до державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та 30 червня 2016 року у державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Соловйової Н.Є., отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку, площею 2,0283га. з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області (а.с.6). Згідно відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 17.01.2017р. за № 52/01-16 після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та від імені [PERSON] складено заповіт, яким все своє майно остання заповідала [PERSON] (а.с.30). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки на земельну ділянку видано на ім'я спадкодавця Державний акт на право власності на земельну ділянку, вона входить до складу спадщини та являється спадковим майном, а Позивачем вчинені всі дії передбачені законом щодо прийняття спадщини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за рахунок Позивача.

Outcome: approved