Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Комишани, вул.. Піонерська,29, посилаючись на ті обставини, що відповідач [PERSON] (син) значиться зареєстрованими але не проживає у вищевказаному будинку з 2012 року, його особисті речі у будинку відсутні. У звязку з наведеним просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за адресою: м. Херсон с. Комишани, вул.. Піонерська,29. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістили про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: м. Херсон, с. Комишани, вул.. Піонерська,29, відповідно до договору дарування від 16.02.1996 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за реєстровим №98. Відповідно до довідки від №2133 від 25.08.2016 р. виданої головою квартального комітету [PERSON] де зазначено, що у спірному будинку за адресою: м. Херсон, с. Комишани, вул.. Піонерська,29, окрім власника [PERSON], [INFO] значаться також прописаними, але не проживає з 07.04.2012 року відповідач по справі син позивача - [PERSON], [INFO], що також підтверджується копією домової книги №29. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником вищевказаного будинку, а відповідачі більше року у спірному будинку не проживають.

Outcome: approved