Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 14.07.2001 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 28. Від даного шлюбу у сторін є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] які проживають разом з нею. У позовній заяві позивач посилається на те, що за останній час їх спільного проживання відповідач значно погіршив своє ставлення до неї як до дружини, між ним стали часто виникати безпідставні сварки, вони перестали любити одне одного та з розумінням ставитися одне до одного. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує. Просить суд слухати дану справу у її відсутності та просить дітей залишити проживати біля неї. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає на розірвання шлюбу згідний. Просить справу слухати у його відсутності. Не заперечує, щоб діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишилися проживати біля матері [PERSON]. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.07.2001 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 28, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.08.2009 року.(а.с.5) Від даного шлюбу у сторін є троє дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , що стверджено копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (а.с.6-8). За клопотанням відповідача 19.03.2015 року ухвалою суду сторонам було надано строк на примирення 5 (п'ять) місяців (а.с. 16-17). Однак, відповідно до заяв позивача і відповідача поданих до суду 17.09.2015 року, сторони за наданий судом термін на примирення не помирилися і бажають розірвати шлюб. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Судом встановлено, що відповідач та позивач шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам позивача у зв'язку з чим даний шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін, місце проживання дитини, яка досягла 10 років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просила місцем проживання дітей визначити її місце проживання, а відповідач не заперечив проти цього, зважаючи, що сини сторін і так проживають з матір'ю, що не спростовується відповідачем, суд, вважає, що місцем проживання синів сторін: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище «[PERSON]» . Враховуючи вище зазначене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110,112,113,160 СК України,

Outcome: approved