Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 13.11.1999 рок вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого має сина [PERSON],[INFO], який рішенням суду від 09.04.2012 року був розірваний. За час перебування в шлюбі ними було придбано нерухоме майно: житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] жилою площею 33,3 кв.м. та загальною площею 48,3 кв.м., який був придбаний за 47000 грн. та земельні ділянки, розташовані під житловим будинком площами 0,10 га та 0,0714 га. В догововорах купівлі-продажу нерухомого майна вказаний відповідач, але вона, як дружина, давала згоду на укладення даних договорів. Після розірвання шлюбу вони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна подружжя, тому позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила: визнати за сторонами право спільної сумісної власності на наступне майно: - житловий будинок загальною площею 48,3 кв.м. та жилою площею 33,3 кв.м., вартістю 47000 грн., з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] -земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,10 га та 0,0714 га для обслуговування житлового будинку та споруд вартістю 4392,90 грн та ведення особистого селянського господарства вартістю 1109,06 грн.; а також визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та споруд, а також на 1/2 частину вказаних земельних ділянок. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви, згідно яких позивач свої вимоги підтримує, а відповідач згоден на поділ майна подружжя. З огляду на це, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та без фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України постановивши рішення, на підставі матеріалів справи, про задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, що 11 листопада 1999 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON],2000 р.н., який рішенням Тростянецького райсуду Сумської області від 09.04.2012 року був розірваний (а.с.14). За час перебування в шлюбі сторонами, на підставі договорів купівлі-продажу від 15.08.2008 року, було придбано нерухоме майно: житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] жилою площею 33,3 кв.м. та загальною площею 48,3 кв.м., який був придбаний за 47000 грн., а також придбані земельні ділянки, розташовані під житловим будинком площами 0,10 га та 0,0714 га для обслуговування житлового будинку та споруд та ведення особистого селянського господарства (а.с.4-8,12,13). В договорах купівлі - продажу вищевказаного нерухомого майна покупцем вказаний [PERSON], але позивач, як дружина, давала згоду на укладення даних договорів. Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна подружжя. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, виходячи з вищевказаних норм, домоволодіння по [ADDRESS] та земельні ділянки належать на праві спільної сумісної власності сторонам, частки у праві спільної власності якої є рівними, тобто по 1/2 частці кожному. Зважаючи на визнання відповідачем, пред'явленого позову, що не суперечить закону та інтересам інших осіб, а також враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому суд вважає за необхідне провести поділ спільного майна колишнього подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved