Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок та присадибна ділянка, розташовані по [ADDRESS] та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 2,57 га, розташована на території Слобідської селищної ради Подільського (раніше Кодимського) району Одеської області. Все своє майно [PERSON] заповів [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки під час складення заповіту було допущено описку в написанні прізвища заповідача, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Крім того, державні акти, якими посвідчене право власності на земельні ділянки були втрачені. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] , склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт було посвідчено 04.12.2018 року секретарем виконавчого комітету Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №33. Однак при складанні заповіту було помилково зазначено прізвище заповідача « [PERSON] », хоча відповідно до паспорта серії [NUMBER] , виданого 25.02.2003 рок Кодимським РВ УМВС України в Одеській області та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.03.2019 року Кодимським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, його прізвище вірно « [PERSON] ». Тобто в заповіті допущена помилка. За положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом також встановлено, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшло наступне майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.57 га, що розташована на території Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №062461, виданим 23.03.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, житловий будинок та земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розміром 0,1292 га, розташовані по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, що підтверджується повідомленням Кодимської районної державної нотаріальної контори №322/02-14 від 23.04.2021 року, однак нотаріусом було відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судовому засіданні встановлено, що правовстановлюючі документи на спадкове майно були втрачені. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування. Проаналізувавши наведені правові норми, правовідносини та обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved