Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24.04.2010 вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. З 2014 року вони разом не проживають, спільне господарство ними не ведеться. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач не з'явилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.04.2010 року Виконавчим комітетом Нововасилівської селищної ради Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 03, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження (а.с.8). Судом встановлено, що сторони з 2014 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Ч.1ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що у підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, інша частина судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved