Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа - Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем у справі перебувала у шлюбі, зареєстрованому 14 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 766. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2010 року шлюб розірвано. З 2010 року вони з відповідачем проживають окремо, малолітній син залишився проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу [PERSON] не проявляє будь-якого інтересу до сина, його не бентежить стан здоров`я дитини, уклад її життя. Всі питання з виховання та утримання дитини вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному утриманні позивача, батько ж дитини будь-якої матеріальної допомоги ніколи не надавав й не надає по теперішній час. З сином не спілкується, не відвідує його вдома, про його фізичний і духовний розвиток не дбає, виказує до дитини повну байдужість, тим самим не виконує батьківських обов`язків, покладених на нього законодавством. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій зазначено, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить позов задовольнити, провести розгляд справи за її відсутності (а.с.34) Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів, просить розглядати справу без його участі (а.с. 33). Представник третьої особи через канцелярію суду в судове засідання надали заяву про підтримання позову та розгляду справи без їх участі (а.с.36). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 14.08.2004 року. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції по актовому запису № 766 - розірвано (а.с.13). Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції 27 липня 2007 року (а.с.8). Дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30.09.2019 року № db9faaca-0984-47f9-a0bc-330501b27226, виданою адміністратором Скаб`як В.В. та сформованою із застосуванням програмних та апаратних засобів на підставі відомостей Реєстру територіальної громади міста Харкова (а.с14). Відповідно до інформації Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 122 Харківської міської ради Харківської області від 07.10.2019 року № 702 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається у вказаному навчальному закладі. Мати учня, [PERSON] , відвідує батьківські збори, розважальні заходи, що проводяться в навчальному закладі, здійснює благодійні внески, спілкується з класним керівником. За період навчання учня [PERSON] , його батько - [PERSON] , не цікавився навчальними досягненнями сина, не зустрічався та не телефонував класному керівникові (а.с. 16). Згідно з довідкою № 884 від 11.10.2019 року, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , спостерігається у вказаному закладі охорони здоров`я із народження й по теперішній час. До поліклініки дитина приходить у супроводі матері і під час відвідувань дитини вдома також була присутня мати (а.с. 17). Як вбачається з довідки від 30.10.2019 року б/н, виданої Учбовим центром комп`ютерних технологій «Кит», [PERSON] з 05.09.2017 року й по теперішній час навчається у даному учбовому закладі за програмою «Захоплююча інформатика» та «Інформаційно-комп`ютерні технології» один раз на тиждень по 3 години. Плату за навчання дитини в учбовому закладі перераховувала мати - [PERSON] (а.с. 18). Мати дитини - [PERSON] , працює в ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» з 18.12.2017 року по теперішній час, займає посаду фахівця з просування медичних препаратів, що знаходить своє підтвердження довідкою за вих. № 9772 від 03.10.2019 року, виданою ТОВ «Санофі-Авентіс Україна». Батько дитини - відповідач по справі [PERSON] участі у вихованні, дозвіллі, навчанні, лікуванні дитини не приймає. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За правилами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами ст. 164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина, не проявляє до нього батьківського піклування, з урахуванням рішення органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав, згідно зі ст. 164 СК України, враховуючи визнання позову самим відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що не протирічить положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідає вимогам ч. 3 ст. 200 ЦПК України, не порушує права та інтереси інших осіб. Положеннями ч. 2, ч. 3 ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Серед іншого, правилами ч. 2 ст. 166 СК України та Закону України «Про охорону дитинства», особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей і тому, одночасно із позбавленням батьківських прав, суд на вимогу позивача може вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Виходячи з приписів ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, те, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне на підставі ст. 181, ст. 182, ст. 183 СК України стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам вимоги ст. 192 СК України, згідно з якими, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 768,40 грн., сплачену суму судового збору за вимогою про позбавлення батьківських прав у розмірі 768,40 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved