Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач звернулася із позовом до суду, в якому просить скасувати рішення державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко Володимира Васильовича, індексний номер: 52447314 від 30.05.2020 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:06:014:0007, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 60046532231 за Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 3223151000:06:014:0007, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, площею 0,12 га. В червні 2020 року, позивачу стало відомо про рішення державного реєстратора Ревненської сільської ради № 52447314 від 30.05.2020, відповідно до якого право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано за Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області. Вважає, що реєстрацію проведено незаконно, оскільки, чинним законодавством не передбачено право органів прокуратури представляти інші державні органи у відносинах з приводу державної реєстрації речових прав на майно та їх обтяжень. Працівники органів прокуратури не мають повноважень подавати документи для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно за іншим державним органом, за відсутності передбаченого законом документу, що уповноважує їх вчиняти такі дії, зокрема, нотаріально посвідченої довіреності, виданої суб`єктом права власності, в інтересах якого подається заява про проведення державної реєстрації. Крім того, однією з підстав для державної реєстрації права власності за оскаржуваним рішенням державного реєстратора, вказана постанова Київського апеляційного від суду від 18.12.2019, у справі № 372/4149/18. Проте, ухвалою Верховного Суду від 24.01.2020, зупинено дію постанови від 18.12.2019 до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Станом на день звернення до суду перегляд постанови в касаційному порядку не завершено. Інші судові рішення, які вказані як підстави для проведення державної реєстрації, а саме № 372/1335/16-ц та № 372/4156/18 від 05.12.2019, жодним чином не стосуються земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:06:014:0007. Відтак, державний реєстратор не мав права приймати оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на вищезазначену земельну ділянку за Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області. З огляду на вище викладені обставини позивач вважає, що вилучення інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про позивача, як законного власника земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:06:014:0007 та незаконна реєстрація права власності за іншим суб`єктом, грубо порушує право власності позивача на вказану земельну ділянку та суперечить нормам Конституції України, а тому її вимоги є правомірними, і такими, що підлягають задоволенню. 19.10.2020 представник третьої особи Прокуратури Київської області, подала письмові пояснення щодо позову, в яких просить відмовити в задоволенні позову, оскільки доводи викладені у ньому є необґрунтованими, безпідставними, права позивача не порушенні та ним обрано не вірний спосіб захисту. Так, на момент прийняття рішення від 30.05.2020 № 52447314 про державну реєстрацію за державою права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:06:014:0007 за Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області, [PERSON] не була власником вказаної земельної ділянки, оскільки її право право власності на неї, було скасовано рішенням державного реєстратора Горохівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Гречінської Наталії Петрівни від 23.01.2020 за № 50779324, на виконання постанови Київського апеляційного суду від 18.12.2020, у справі № 372/4149/18. Вказане рішення державного реєстратора є чинним. Також зазначила, що при виконанні судових рішень у справах, в яких прокурор здійснював представництво інтересів держави в суді, він наділений повноваженнями на направлення запиту з метою виконання судових рішень та поновлення порушених інтересів держави. Крім того, позивачем обрано не вірний спосіб захисту, оскільки навіть у разі можливого задоволення позову, позивач [PERSON] не набуде права власності на земельну ділянку, оскільки залишиться чинним рішення державного реєстратора, яким скасовано її право власності на спірну земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причин неявки суд не повідомив, відзив, заяв, клопотань не надав. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Київській області в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причин неявки суд не повідомив, заяв, клопотань не надав. Представник третьої особи Київської обласної прокуратури в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст.\~280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В судовому засіданні встановлено наступні фактичні обставини справи. 07 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер 3223151000:06:014:0007, розташованої на території Української міської ради, Обухівського району, київської області, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., зареєстровано в реєстрі № 2283. Згідно постанови Київського апеляційного суду від 18.12.2019, рішення Обухівського районного суду Київської області від 30.07.2019 скасовано та ухвалено нове, яким визнано недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 року №506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» в частині надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,12 га, з кадастровим номером 3223151000:06:014:0007. Витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,12 га, з кадастровим номером 3223151000:06:014:0007, яка розташована в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області. Згідно ч. 1\~ст. 378 ЦК України\~право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України, закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав,\~не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 227426447 від 08.10.2020, 23.01.2020 державним реєстратор Горохівської сільської ради Кагарлицького районк, Київської області Гречінською Наталією Петрівною, на підставі постанови 372/4149/18, виданої 18.12.2019 Київським апеляційним судом, видалено державний акт на право власності на земельну ділянку серія та номер 010995001096, виданий 21.09.2009 управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі; договір купівлі-продажу, серія та номер 2283, виданий 07.09.2010 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. та додано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер 986060140007523, виданий 01.02.2011 відділом Держкомзему в м. Українка Обухівського району Київської області. Разом з тим, 30.04.2020 державним реєстратором Гостомельської селищної ради Київської області Кириловою Наталією Миколаївною, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯГ № 297721, виданого 21.09.2009 Управлінням земельних ресурсів у Обухівському районі; договору купівлі-продажу, серія та номер 2283, виданого 07.09.2010 приватним нотаріусом Щур Н.Р., здійснено реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:06:014:0007 за [PERSON] , номер запису 36384017. Ухвалою Верховного суду від 24.01.2020 зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 18.12.2019, до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Згідно рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~№52447314\~від 30.05.2020\~державного реєстратора\~Ревненської сільської\~ради Бориспільського\~району Київської\~області Гаращенко\~Володимира Васильовича, проведено державну\~реєстрацію права\~власності на\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 3223151000:06:014:0007,\~площею 0,12\~га зареєстровано\~за Головним\~управлінням Держгеокадастру\~у Київській\~області,\~на підставі\~постанови,\~серія та\~номер: 372/4149/18, видавник: Київський апеляційний суд; рішення суду, серія та номер: 372/1335/16-ц, виданий 10.08.2016, видавник: Обухівський районний суд; рішення суду, серія та номер: 372/4156/18, виданий 05.12.2019, видавник: Обухівський районний суд; вимога, серія та номер: 05/09/1-926вих-20, виданий 26.05.2020, видавник: Прокуратура Київської області. Тобто, твердження представника третьої особи, що на момент прийняття рішення від 30.05.2020 № 52447314 про державну реєстрацію за державою права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:06:014:0007 за Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області, [PERSON] не була власником вказаної земельної ділянки, оскільки її право власності на неї, було скасовано рішенням державного реєстратора Горохівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Гречінської Наталії Петрівни від 23.01.2020 за № 50779324, спростовується матеріалами справи. Позивачем оскаржуються дії державного реєстратора, способом захисту прав обрано скасування рішення державного реєстратора, підстава - порушення державним реєстратором законодавства. Так, пунктом третім частини першої статті 10 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зобов`язано державного реєстратора встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року(далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку). Відповідно до пункту 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. За таких обставин суд приходить висновку про те, що 30.05.2020 року, при наявності ухвали Верховного суду від 24.01.2020, якою зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 18.12.2019, до закінчення її перегляду в касаційному порядку, державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій. Відтак, рішення державного реєстратора індексний номер 52447314 від 30.05.2020, про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:06:014:0007 за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області підлягає скасуванню. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141\~затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 41 вказаного Порядку, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже, рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до частини 3\~статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора підлягають до задоволення. Інші доводи на які посилалась позивач, як на підставу позову, зокрема подання заяви про державну реєстрацію прав неналежною особою, а саме прокурором не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки відповідно до ЗУ «Про прокуратуру», у справах, в яких прокурором здійснювалось представництво інтересів держави в суді, прокурор наділений повноваженнями щодо виконання судових рішень. Також суд бере до уваги, що спір стосується саме майнового права позивача, а від так підлягає розгляду судом загальної юрисдикції, а тому доводи прокурора, що дана справа підсудна адміністративній юрисдикції не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: approved