Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 всіх доходів відповідача щомісячно. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 20.08.2016 року сторони уклали шлюб. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно не надає допомогу на утримання неповнолітньої дочки. Дочка відвідує садочок та логопеда, вартість чого в місяць становить 1300 грн., щомісячна вартість гуртка танців буде становити 1200 грн. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] до повноліття останньої, починаючи з 26.04.2021 року . В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження дитини, копію довідки про реєстрацію місця проживання від 07.10.2019 року), суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів, у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 20.08.2016 року та мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо та не досягли домовленостей щодо способу та розміру участі батька в утриманні дитини. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З врахуванням того, що законом визначена частка від заробітку в залежності від кількості утриманців, за якою стягнення може здійснюватись в безспірному порядку (шляхом видачі судового наказу), то для того, щоб на відповідну кількість утриманців стягнення могло здійснюватись в більшому розмірі, позивач має довести необхідність відступу від визначеного законом принципу в бік збільшення, а відповідач, має довести необхідність відступу від визначеного законом принципу в бік зменшення. Проте позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що є підстави для відступу від вказаного вище принципу. З урахуванням встановлених вище обставин щодо наявності у сторін малолітньої дитини, яка перебуває на утриманні позивача, та за відсутності обставин, які звільняють відповідача від його обов`язку по сплаті аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів, починаючи з 26.04.2021 року, то суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно з постановою Верховного Суду від 06.08.2018 року по справі №748/2340/17 аналіз статті 191\~СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Встановивши, що позивачем не доведено, що ним вживались заходи, щодо одержання аліментів, але він не зміг їх отримати у зв`язку з ухиленням відповідачів від їх сплати,\~суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову в цій частині. Глава 15 Сімейного кодексу України передбачає ряд самостійних способів отримання аліментів: за рішенням суду (ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України), за ініціативою платника чи одержувача (ст. 187 Сімейного кодексу України, шляхом подачі відповідних заяв за місцем роботи заявника), за договором між батьками про сплату аліментів на дитину (ст. 189 Сімейного кодексу України, при цьому, такий договір підлягає укладенню в письмовій формі та нотаріальному посвідченню, тому факт його укладення не може підтверджуватись показаннями свідків). За такого, для підтвердження вжиття позивачем відповідних заходів він для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів за минулий час має надати належні достатні та допустимі докази про вжиття будь-яких заходів, спрямованих на отримання від відповідача аліментів одним з описаних вище способів та докази того, що такі заходи не принесли результату у зв`язку з ухиленням відповідача від надання утримання дитині. В протилежному випадку позов не може бути задоволений. Оскільки позивачем не надано суду вказаних вище доказів щодо дійсної наявності описаних вище обставин в задоволенні позову в частині стягнення аліментів за минулий час належить відмовити. В даному випадку, позов надійшов до суду 19.05.2021 року, а зданий до відділення зв`язку 17.05.2021 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з 17.05.2021 року. За такого позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки за\~даною категорією\~справ позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору та\~позов підлягає\~задоволенню,\~тому з\~відповідача на\~підставі ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial