Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем розірвано. На підставі рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року на утримання доньки з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача в розмірі 1/ 4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини. З 01 червня 2015 року відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 63 805,49 грн. Позивачем також була нарахована пеня за прострочення сплати аліментів, яка за період з 01 червня 2015 року по 16 грудня 2019 року складає 212 725,98 грн. Оскільки нарахований розмір пені перевищує суму заборгованості по аліментам, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам в сумі 63 805,49 грн. та пеню за період з 01 червня 2015 року по 16 грудня 2019 року в сумі 63 805,49 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила. Від представника позивача надійшло клопотання з проханням розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року (а.с.11,13-14). [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12). Дитина проживає з матір`ю (а.с.15). На підставі рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року по справі 213/1301/13-ц видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2013 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с. 7). Із копії листа Відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції від 01.04.2016 року видно, що вказаним листом [PERSON] повідомлено про наявність заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] за виконавчим листом №213/1301/13-ц в розмірі 11150,77 грн, необхідність її погашення та надання довідки про доходи за 2015 рік (а.с. 8). Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих Жовтоводським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23.10.2019, заборгованість відповідача по аліментам по виконавчому листу №213/1301/13-ц від 16.06.2013 станом на 01 січня 2019 року складає 42738,74 грн, станом на 01 жовтня 2019 року заборгованість складає 63805,49 грн. З грудня 2018 року боржник аліменти не сплачує (а.с.9,10). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст. 196 СК України. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIX «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.01.2017 року) та статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із ч. 3 ст. 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIX «Про виконавче провадження», розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Аналогічний порядок визначення заборгованості містить і ч. 3 ст. 71 Закону № 1404-VIII. У ч. 9 ст. 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIX «Про виконавче провадження» та у ч. 8 ст. 71 Закону № 1404-VIII, зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Оскільки аліменти на користь позивача вже стягнуті рішенням суду, то повторному стягненню вони не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». При відсутності спору про розмір заборгованості, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. У зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Норма статті 196 СК України не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла відображення в Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Постанова містить правовий висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Позивачем надано розрахунок пені, суд перевіривши його, погоджується із сумою неустойки за прострочення сплати аліментів відповідачем, яка за період з 01 червня 2015 року по 16 грудня 2019 року складає 212 725,98 грн. Враховуючи положення ст. 196 СК України, відповідно до яких розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, позивачем зменшено пеню до суми заборгованості по аліментам, яка складає 63805,49 грн. З урахуванням того, що відповідачем не надано жодних доказів щодо поважності причин прострочення сплати аліментів, суд вважає, що з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, а саме в розмірі 63805,49 грн. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial