Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON]. [INFO] та не надає належну матеріальну допомогу на її утримання, а тому просила стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 49 ). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами, суду надано клопотання про відкладення розгляду справи до розгляду іншої про визначення порядку участі у вихованні дитини. Суд вважає, що поважні причини неявки відсутні, розгляд іншої справи про визначення порядку участі у вихованні дитини жодним чином не перешкоджає розгляду питання про стягнення аліментів. Відповідачем суду надано відзив на позов, у зв'язку з чим, суд прийшов до висновку щодо можливості згідно ст. 223 ЦПК України розгляду даної справи у відсутність сторін за наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 4). Шлюб розірвано згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.12.17 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON]. [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.5), яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1010 від 02.01. 2018 року (а. с.6). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Згідно ст.121 СК України, права та обов'язки батька ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною. Відповідно до роз»яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково , оскільки відповідач не виконує належним чином свій обов'язок по утриманню дитини, з нього на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду до досягнення дитиною 18 років . При цьому , суд виходив з того, що шлюб розірвано в грудні 2017 року, позов про стягнення аліментів подано 09.01.18 року, заробітна плата позивача з січня місяця по травень 2018 року складала від 3350грн. до 2755грн. Відповідач надав довідку , відповідно до якої його заробітна плата складає в січні 2018 року 75137,29грн., а в лютому 39019,47грн. ( а.с. 40). Згідно даної довідки вбачається, що стягнення аліментів у розмірі , визначеному позивачем є безпідставним, оскільки принцип справедливості , закладений в основу принципу верховенства права включає в себе рівність батьків в тч. і при вирішенні питання утримання дітей. Враховуючи , що і мати дитини має приймати участь в утриманні дитини , частка , визначена судом буде достатньою для задоволення всіх потреб дитини , оскільки за січень місяць 2018року з отриманої заробітної плати відповідача має бути нараховано заборгованість близько 7700грн., а за лютий 2018року близько 4500грн. Таким чином, розмір витрат обох батьків на дитину в місяць буде значно перевищувати прожитковий мінімум для дітей , визначений законодавцем , відповідно до всіх вище перелічених вимог міжнародного законодавства. В іншій частині в більшому розмірі ніж визначено судом , вимоги є недоведеними і не підлягають задоволенню. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 704,80 грн. судового збору. На підставі ст. ст.. 180-182, 187, 194 СК України,

Outcome: partial