Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 30 вересня 2011 року в Радивилівському відділі РАЦС актовий запис №69. Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач негідно поводив себе в сім»ї, зловживав алкогольними напоями, дебоширив, не дбав про матеріальне забезпечення дружини і сина. Все це стало причиною припинення подружніх стосунків з лютого 2015 року. Вважає, що сім»я не може зберегтися. Просить розірвати шлюб, дитину передати на утримання і виховання їй, а з відповідача стягнути аліменти на утримання сина в розмірі по 1000 грн. щомісячно, а також кошти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні після закінчення терміну, наданого сторонам для примирення, позивач підтримала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу в повному обсязі. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину зменшила і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 650 грн. щомісячно. Від стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку відмовилася. Показала, що через негідну поведінку відповідача вона змушена була залишити його. В лютому 2015 року забрала сина і переїхала на проживання до своїх батьків. З того часу вона з відповідачем проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. За весь період роздільного проживання в т.ч. за період, наданий судом їм для примирення, відповідач не зробив жодної спроби порозумітися і зберегти сім»ю. Відповідач на даний час проживає з іншою жінкою, а тому зберегти сім»ю неможливо. За період роздільного проживання відповідач надсилав їй кошти на утримання сина в розмірі по 500 грн. щомісячно. За період з травня по вересень 2015 року сплатив 2500 грн.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі: згідний на розірвання шлюбу і не заперечує передачу позивачу на виховання малолітнього сина. Згідний сплачувати аліменти на утримання дитини по 650 грн. щомісячно. Підтвердив покази позивача про те, що не проживають спільно і не підтримують подружніх стосунків з лютого 2015 року. Спроб примиритися не було і вважає, що сім»я зберегтися не може. Заслухавши сторін, адвоката [PERSON], який представляє інтереси позивача, повно, всесторонньо і обєктивно дослідивши письмові докази по справі суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.4ст.. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Шлюб між сторонами зареєстровано 30.09.2011 року в Радивилівському відділі РАЦС актовий запис №69. Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] З лютого 2015 року сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Сторонам надавався термін для примирення, однак примирення не відбулося. Після закінчення наданого терміну на примирення сторони в судовому засіданні настоюють на розірванні шлюбу посилаючись на відсутність спроб примирення з обидвох сторін і неможливість збереження сім»ї. Позивач заявляє, що відповідач має іншу сім»ю і перебуває в фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою. Відповідач цього не заперечує. При таких обставинах суд знаходить, що сім»я розпалася остаточно, збереження її неможливе, шлюб сторін носить формальний характер. Сім»я базуються на добровільній згоді сторін на спільне проживання. Примусити сторони спільно проживати проти їх волі неможливо. Малолітній син [PERSON] з лютого 2015 року по даний час проживає з матір»ю і знаходиться на її утриманні. За спільною згодою сторін дитина залишиться проживати з матір»ю і надалі. Враховуючи вік дитини суд знаходить, що це відповідає її інтересам. Сторони є батьками дитини, що доводиться свідоцтвом про народження І-ГЮ №206623, виданим відділом РАЦС Радивилівського РУЮ Рівненської області 18.03.2014 року, а/з №28. Відповідач, як батько, зобовязаний утримувати свою малолітню дитину. В судовому засіданні встановлено, що в добровільному порядку відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, а саме на протязі останніх п»яти місяців сплачував кошти на утримання сина по 500 грн. щомісячно. Разом з тим він не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Тому з нього слід стягнути аліменти. Зі слів сторін суду відомо, що відповідач на даний час офіційно ніде не працює, працює неофіційно і не має сталого заробітку. Доказів, які б спростували це, суду не представлено. Оскільки відповідач на даний час офіційно ніде не працює, не має сталого заробітку і має нестабільні доходи, аліменти з нього слід стягнути в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст..182 СК України розмір аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З 01 січня 2015 року прожитковий мінімум на дитину віком від до 6 років становить 1032 грн.. Відповідач згідний сплачувати аліменти по 650 грн. щомісячно. Що не суперечить закону. За період розгляду справи в суді, а саме за період травень-вересень 2015 року відповідач в добровільному сплатив позивачу кошти на утримання сина по 500 грн. щомісячно на загальну суму 2500 грн.. Відповідно до ст..191 СК України аліменти стягуються з дня подання позову до суду. Враховуючи добровільну сплату коштів відповідачем у згаданий період до стягнення підлягає різниця між розміром стягнутих аліментів і сплаченими відповідачем в добровільному порядку коштами за період з 08 травня до 24 вересня 2015 року. Виходячи з викладеного з відповідача слід стягнути різницю в сумі 600 грн..(650-500=150х4=600) Позову майнового характеру по справі не заявлено.

Outcome: approved