Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай), із земель колишнього КСП «Україна», що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 30 вересня 1987 року була прийнята в члени колгоспу «Україна» на території Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, де працювала на різних посадах до 2005 року. 30 червня 2005 року звільнилася з роботи за згодою сторін. При розпаюванні земель колишнього колгоспу «Україна», який перетворений був на АТ та КСП, позивача не було внесено до списків осіб пайовиків, які мали право на отримання земельної частки (паю) із земель колишнього колгоспу, сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримувала. Вважає, що має право на земельну часку (пай), так як на момент отримання державного акту на право колективної власності на землю сільськогосподарським підприємством «Україна» була його членом, хоча і не була внесена до списку громадян до державного акту, членів колективного сільськогосподарського підприємства. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просить справу розглядати у її відсутності. Представник Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. При цьому вказав, що підтримати вимоги позову на даному етапі його розгляду не може, так як сільська рада не приймала участь в розпаюванні земель сільськогосподарського підприємства АТ «Україна». Представник відповідача Знамянської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до трудової книжки [NUMBER], [PERSON] 30 вересня 1987 року прийнята в члени колгоспу «Україна», 01 липня 1988 виключена із списків. 10 жовтня 1988 року прийнята в члени колгоспу «Україна», звільнена за власним бажанням 02 травня 1996 року. Далі, 1 січня 1998 року прийнята на роботу в АО «Україна» різноробочою (а.с.7,8). Також, відповідно до вказаної трудової книжки встановлено, що колгосп «Україна» 05 грудня 1992 року перейменован в АТ «Україна», 1 березня 2000 року АТ «Україна» реорганізовано в СТОВ «Україна». Звільнена [PERSON] з роботи за угодою сторін 30 лютого 2005 року (а.с.9-11). Відповідно до інформації відділу у Знамянському районі Головного управління держгеокадастру у Кіровоградській області, у відділі відсутній архівний примірник Державного акту по АТ «Україна» Дмитрівської сільської ради та додаток до вищевказаного акту, отже надання інформації стосовно включення [PERSON] до даного списку не є можливим. Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на прав на земельну частку (пай) колишнього АТ «Україна» по Дмитрівській сільській раді, відомості щодо реєстрації та видачі сертифікату на прав на земельну частку (пай) [PERSON] відсутні (а.с.19). В судовому засіданні встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю АТ «Україна» [NUMBER] виданий 27 грудня 1995 року (а. с.49). Відповідно до вказаного Державного акту розраховувалася вартість земельної частки (паю) та її розмір в умовних кадастрових гектарах (а.с.49-50). Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Таким чином суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] мала право на земельну часку (пай), так як Державний акт на право колективної власності на землю АТ «Україна» [NUMBER] виданий 27 грудня 1995 року, на момент отримання державного акту АТ «Україна» [PERSON] була його членом, що підтверджується її трудовою книжкою та витягом з протоколу № 28 від 10 жовтня 1988 року, встановити внесення її чи не внесення до списку громадян до державного акту не вдалося, тому суд вважає захистити право позивача в судовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved