Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є власником зазначеної нерухомості, у якій, в свою чергу, зареєстрований відповідач, який не проживає у даному будинку, а факт його реєстрації перешкоджає заявнику у повній мірі розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 27.04.2010 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №437 (а.с. 12). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.09.2012 року [PERSON] передав у власність, а [PERSON] купила житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 3). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.09.2012 року [PERSON] передав у власність , а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Вказані договора купівлі-продажу посвідчені приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. Відповідно до п. 5.5 договору купівлі-продажу житлового будинку та п. 5.3 договору купівлі-продажу земельної ділянки, покупець довела до відома продавця, а він взяв до уваги, що чоловіком покупця - [PERSON] (відповідачем) надана нотаріально засвідчена згода на укладання цих договорів та набуття житлового будинку та земельної ділянки у спільну сумісну власність подружжя. Як убачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 30.10.2019 року, відповідач зареєстрований у спірному житловому будинку, але фактично в ньому не проживає з вересня 2017 року (а.с. 17). В той же час, відповідно до інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, отриманої судом 19.11.2019 року, відповідач, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований (а.с. 23). Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Позивач заявленими вимогами ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком. Разом з тим, суду не надано жодних підтверджуючих доказів зареєстрованих прав власності позивача на спірний житловий будинок та земельну ділянку. Більше того, відповідно до договорів купівлі-продажу спірні житловий будинок та земельна ділянка знаходяться у спільній сумісній власності подружжя сторін. Аналіз вищевказаних судом норм матеріального закону дає підстави вважати, що право на звернення до суду з позовом про визнання особи права користування житловим приміщенням має виключно власник такого житла, що виключає факт порушення прав заявника і, як наслідок, підстави для їх захисту судом. Згода іншого співвласника (відповідача) житлового будинку на такі дії суду не підтверджена. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed