Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернулася з позовом про розподіл майна подружжя та визнання права власності на квартиру, в якому зазначила, що з 16.12.1988 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO]. В період шлюбу, в 2003 році сторони взяли в оренду нежитлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, буд.76. Зазначене нежитлове приміщення використовували як крамницю, яка була оформлена на позивача та на відповідача. Документи на крамницю знаходяться у відповідача. Також в період шлюбу у 2007 році сторони приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS], де квартиронаймачем була зареєстрована мати позивача, [PERSON], яку в подальшому сторони продали. 07.08.2007 року позивач та відповідач прийняли рішення взяти кредит, в сумі 166113, 89 грн. для придбання квартири. Кредит надано на строк до 06.08.2017 року, позивач була фінансовим поручителем свого чоловіка. Таким чином, відповідно до ст. 65 СК України, сторони повинні повернути банку в рахунок погашення кредиту по 83056, 95 грн. кожний. Згідно договору іпотеки заставна вартість квартири за адресою: [ADDRESS], складає 195152, 00 грн. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, сторони, у разі розподілу майна, мають рівні частки квартири вартістю 97576,00 коп. 07.08.2007 року за гроші отримані від продажу квартири та в кредит: мати позивача, позивач та відповідач, придбали квартиру за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу № 4708 від 07.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Особистий рахунок був відкритий на відповідача, але всі комунальні платежі сплачував син та мати позивача за кошти, які висилала позивач з Ізраїлю. 18.12.2007 року для скорішого погашення кредиту позивач вимушена була виїхати до Ізраїлю на заробітки, а відповідач на початку 2008 року покинув неповнолітнього сина та став проживати з іншою жінкою, припинив погашення кредиту з доходу спільної продовольчої крамниці, а робив погашення кредиту тільки з грошей, які позивач висилала майже протягом року з Ізраїлю. Всі документи на квартиру, а саме договір купівлі-продажу, технічний паспорт знаходяться у відповідача. З 13.10.2008 року по теперішній час погашення кредиту здійснював син позивача за її довіреністю та за гроші, які позивач пересилала з Ізраїлю сину на банківську картку. Позивач зазначає, що її колишній чоловік не дбав про забезпечення сім'ї, а навпаки приховував гроші, отримані від сумісного бізнесу та витрачав їх на іншу жінку. Про те, що чоловік позивача розлучився з нею 10.02.2009 року, не повідомивши її та одружився з іншою жінкою, вона дізналась лише 29.05.2013 року, коли вперше за більш ніж пять років повернулась з Ізраїлю в Україну. В 2010 році відповідач припинив діяльність спільної продовольчої крамниці та фактично здав у суборенду приміщення, але так і не почав сплачувати кредит. Таким чином, фактично не перебуваючи в шлюбі позивач повинна виплачувати кредит за квартиру. Згідно висновку експерта вартість квартири на теперішній час складає 292\~250,00 грн.. На теперішній час позивач повністю виплатила кредит відповідно до кредитного договору № 014/17-41/1239-38 від 07.08.2007 року. В звязку з погашенням кредиту припинена іпотека та обтяження на квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 33918979 від 20.02.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень № 33920469 від 20.02.2015 року. Вважає, що відповідно до ст. 364 ЦК України, так як виділ в натурі ? частки квартири неможливий в рахунок матеріальної компенсації вартості частки чоловіка позивачка на момент подання позову в рахунок погашення кредиту сплатила 286965,35 грн. Позивач просить суд відступити від рівності часток подружжя та визнати особисте право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], оскільки відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховував кошти від спільного бізнесу, покинув неповнолітнього сина, розлучився з нею та проживає з іншою жінкою. На теперішній час сторони не домовились про порядок поділу майна, в звязку з чим, позивач просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, б. 76 кв.43, визнати сплачену нею суму по кредиту у розмірі 286\~965,35 грн. як компенсацію відповідачу вартості його частки квартири, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, та на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, допитавши в судовому засіданні свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено. З 16.12.1988 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). В період шлюбу, 07.08.2007 року відповідач [PERSON] у ВАТ «[PERSON] Аваль» уклав кредитний договір №014/17-41/1239-38 на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] у сумі 166113,89 грн.. Кредит надано на строк до 06.08.2017 року (а.с.16-19). В забезпечення зобовязань за кредитним договором, 07.08.2007 року позивач [PERSON] уклала договір поруки №№014/17-41/1239-38 (а.с.20-21). Також, згідно договору іпотеки від 07.08.2007 року заставна вартість квартири за адресою: [ADDRESS], складає 195152, 00 грн.(22-24). Згідно договору купівлі-продажу № 4708 від 07.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] сторони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки МКП «Основаніє» від 25.06.2015 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.14). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сином сторін. Його батьки взяли іпотеку для розвитку бізнесу. Мати в 2008 році виїхала до Ізраїлю на заробітки, а батько почав проживати з іншою жінкою. В 2007 році батьки разом сплачували кошти на погашення кредитного договору. З восени 2008 року мати почала надсилати гроші з Ізраїлю. З цього часу по час погашення кредиту-весну 2014 року, кошти на погашення кредиту сплачував він особисто, за кошти, які надсилала матір, про що наявні всі квитанції. За весь цей період батько жодного разу не сплачував кошти на погашення кредиту. Кредит повністю сплатили весною 2014 року. Згідно копії паспорту, позивач 18.12.2007 року виїхала до Ізраїлю на заробітки (а.с.12-13). З 13.10.2008 року по теперішній час погашення кредиту здійснював син позивача за її довіреністю та за гроші, котрі позивач пересилала з Ізраїлю сину на банківську картку, що підтверджується банківськими квитанціями (а.с.25-65). 10.02.2009 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6). Позивач дізналась про розірвання шлюбу з відповідачем лише 29.05.2013 року, коли вперше за більш ніж пять років повернулась з Ізраїлю в Україну. Згідно Висновку експерта про вартість квартири [ADDRESS], м. Запоріжжя на теперішній час вартість квартири складає 292\~250,00 грн..(а.с.68). В звязку з погашенням кредиту припинена іпотека та обтяження на квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 33918979 від 20.02.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень № 33920469 від 20.02.2015 року (а.с.66-67). Відповідно до\~ст. 60 Сімейного\~\~кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3\~ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності (ст. 355 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 3\~ст. 61 Сімейного кодексу України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше мано, в тому числі гонорар, виграші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до\~ст. 65 Сімейного кодексу України\~дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 2, 3\~ст. 57 Сімейного кодексу України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Статтею 63 Сімейного кодексу України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним. Частиною 2\~ст. 69 Сімейного кодексу України\~визначено, що\~\~дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до\~ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Крім\~\~того, у п. 30\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2,3\~ст. 70 СК України\~в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей. Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважних причин самостійного заробітку чи доходу. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що спірна квартира розташована за адресою: [ADDRESS] набута сторонами за час шлюбу та належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Враховуючи, що позивачем заявлялись вимоги щодо збільшення її частки в спільному майні подружжя з підстав визначених ч.ч. 2, 3\~ст. 70 СК України, в звязку з тим, що вона сама надавала кошти, зароблені за кордоном, на погашення кредиту, повністю його сплатила, а відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховував кошти від спільного бізнесу, покинув неповнолітнього сина, розлучився з нею та проживає з іншою жінкою, а також аналізуючи взаємовідносини сторін, повязані з утриманням неповнолітньої дитини, участі кожного з сторін у здійсненні матеріального забезпечення сімї, суд вважає за необхідне збільшити частку позивача у спільному майні подружжя та визнати права особистою власності на спірну квартиру. Відповідно до частини 4\~ст. 71 Сімейного кодексу України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його части у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Частиною 3\~ст. 370 Цивільного кодексу України\~визначено, що виділ частики із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. Статтею 364 Цивільного кодексу України, встановлено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що позивачем повністю сплачений кредит, відповідно до кредитного договору № 014/17-41/1239-38 від 07.08.2007 року, суд вважає за необхідне визнати сплачену [PERSON] суму по кредиту у розмірі 286\~965,35 грн. як компенсацію відповідачу [PERSON] вартості його частки квартири, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, б. 76 кв.43. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved