Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.10.2015 р. помер її батько [PERSON], якому за життя на підставі сертифікату на право власності належав земельний пай. Після його смерті відкрилась спадщина на цю земельну ділянку, проте позивач не звернулась у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, мотивуючи це тим, що вона знаходилась у тяжкому матеріальному стані і в неї не було достатніх коштів для оформлення прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду пояснення, у яких наполягала на задоволенні позовних вимог та додатково вказувала, що про спадкове майно вона дізналась після спливу строку для прийняття спадщини. Відповідач просив розглянути справу без його участі та у прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність або ж через відсутність інформації про спадкову масу, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям, що викладені у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 р. по справі № 6-85цс12 та від 04.11.2015 р. по справі № 6-1486цс15, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, позивач не надала доказів, що по-перше вона довідалась про спадкове майно лише після пропуску строку, а по-друге, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, були повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Також позивач і не надала достатніх доказів того, що її матеріальний стан був такий важкий, що не дозволяв подати у встановлений строк до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, попри невелику вартість мита. Крім того, за змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини можуть бути спадкоємці, а за їх відсутності територіальні громади відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З матеріалів справи слідує, що померлий [PERSON] до смерті був зареєстрований у своїй квартирі разом з сином [PERSON] Попри те, що позивач знає про спадкоємця, який в силу зазначених вище обставин міг прийняти спадщину, позов предявлений до неналежного відповідача. Також суд не може й не прийняти до уваги, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували її родинні стосунки з померлим. Враховуючи зазначене, суд намагався знайти законні підстави для задоволення позову, але їх не знайшов, а тому відмовляє у позові, що не позбавляє позивача права заявити позов з інших підстав або обрати інший спосіб захисту свого права. На підставі викладеного та відповідно до статей 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed