Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: житлову прибудову (літера «А1») до житлового будинку (літера «А»), загальною площею 112,1 кв.м. яка складається з: прихожої 4-1 (площею 12,4 кв.м.), кухні 4-2 (площею 13,1 кв.м.), жилої кімнати 4-3 (площею 12,9 кв.м.), прихожої 5-1 (площею 18,8 кв.м.), жилої кімнати 5-2 (площею 15,4 кв.м.), кухні 5-3 (площею 17,4 кв.м.), жилої кімнати 5-4 (площею 17,6 кв.м.), санвузла 5-5 (площею 4,5 кв.м.) та будівлю гаражу (літера «Д») що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Романа Шухевича, 8, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником ? частини житлового будинку № 8 по вул. Романа Шухевича, 8. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0627 га кадастровий номер 1810136300:06:009:0058, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Щодо спільного використання вказаної земельної ділянки між співвласниками складено нотаріально посвідчену заяву від 14.11.2015 року про спільне використання земельної ділянки без встановлення меж в натурі. Співвласниками будинку та земельної ділянки також є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з частками по ? кожен. В 2012 році позивачем [PERSON] було здійснене господарським способом самочинну добудову до будинку літ. «А1» до складу якої входять приміщення: прихожа 4-1 площею 12,4 кв.м., кухня 4-2 площею 13,1 кв.м., кімната 4-3 площею 12,9 кв.м., прихожа 5-1 площею 18,8 кв.м., кімната 5-2 площею 15,4 кв.м., кухня 5-3 площею 17,4 кв.м., кімната 5-4 площею 17,6 кв.м., санвузол 5-5 площею 4,5 кв.м. Крім вказаних житлових приміщень (добудови «А1»), до самочинної забудови [PERSON] відносяться сарай (літ. «Г») та гараж (літ. «Д»). До початку здійснення самочинного будівництва [PERSON] не отримувала у встановлений Законом спосіб дозвіл на початок виконання будівельних робіт та не виготовляла проектно-кошторисну документацію. 23.05.2017 року [PERSON] звернулась з заявою до судового експерта [PERSON] з метою проведення дослідження на предмет відповідності об'ємно-планувальних робіт та конструктивних рішень прибудови до житлового будинку та гаражу, що розташовані за адресою: м. Житомир, вул. Романа Шухевича, 8, вимогам державних будівельних норм, на підставі чого експертом складено висновок № 538/06-2017 від 06.06.2017 року. 31.07.2017 року, [PERSON] звернулась до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції з заявою, в якій виклала фактичні обставини справи та просила надати роз'яснення з приводу можливого позасудового порядку узаконення самочинного будівництва. 03.08.2017 року вих. № 1006-3-18/2135/17 за результатами розгляду звернення [PERSON] було роз'яснено, що відповідно до пункту 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, замовник заповнює та подає до органу державного архітектурно - будівельного контролю два примірники декларації за встановленою формою (додаток № 5 до Порядку). Тобто, щодо самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. В судове засідання позивач не зявилася, від її представника [PERSON] надійшла до суду заява, у якій він просив розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, у матеріалах справи міститься заява, у якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, у матеріалах справи міститься заява, у якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, та у якій вона зазначила, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду та вважає, що позивачка обрала вірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, як власник самочинно збудованого майна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником земельної ділянки з кадастровим номером 1810136300:06:009:0058 площею 0,0627 га, яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Романа Шухевича, 8 та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить їй на праві приватної спільної часткової власності у розмірі ? частини (а.с. 11). У 2012 році [PERSON] на належній їй частині земельної ділянки самочинно здійснила добудову житлового будинку. 23.05.2017 року ФОП [PERSON] було виготовлено технічний паспорт, у якому зазначено наявність прибудови (літ. А-1), сарай (літ. Д), гараж (літ. Г). Самочинно збудована [PERSON] частина житлового будинку позначена на плані літ. А-1 та складається з: прихожої 4-1 (площею 12,4 кв.м.), кухні 4-2 (площею 13,1 кв.м.), жилої кімнати 4-3 (площею 12,9 кв.м.), прихожої 5-1 (площею 18,8 кв.м.), жилої кімнати 5-2 (площею 15,4 кв.м.), кухні 5-3 (площею 17,4 кв.м.), жилої кімнати 5-4 (площею 17,6 кв.м.), санвузла 5-5 (площею 4,5 кв.м.) (а.с. 7-9). Відповідно до висновку експертного дослідження № 538/06-2017 від 06.06.2017 року, за результатами проведеного дослідження, встановлено, що об'ємно-планувальні та конструктивні рішення самочинно побудованої прибудови (літера «А1») до житлового удинку, загальною площею 112,1 кв.м, яка складається із прихожої №4-1 (площею 12,4 кв.м), кухні №4-2 (площею 13,1 кв.м), жилої кімнати №4-3 (площею 12,9 кв.м), прихожої 5-1 (площею 18,8 кв.м), жилої кімнати №5-2 (площею 15,4 кв.м), кухні №5-3 (площею 17,4 кв.м.), жилої кімнати №5-4 (площею 17,6 кв.м), санвузла №5-5 (площею 4,5 кв.м.), та будівлі гаражу (літера «Д») по вул. Романа Шухевича, 8 у м. Житомирі, відповідає вимогам будівельної нормативно-технічної документації. Виконані будівельно-монтажні роботи з будівництва зведених конструктивних елементів прибудови (літера «А1») до житлового будинку та гаражу (літ. «Д») по вул. Романа Шухевича, 8 в м. Житомирі забезпечують експлуатаційну надійність будівлі: міцність, стійкість, жорсткість несучих конструкцій. Якість виконаних будівельно-монтажних робіт відповідає вимогам діючих будівельних норм і правил, зокрема СНіП 3.03.01-87 «Несучі та огороджувальні конструкції», ДБН В.1.2-2:2006 «Навантаження та впливи». Прибудова (літера «А1») до житлового будинку, загальною площею 112,1 кв.м, та гараж (літера «Д»), що знаходяться по вул. Романа Шухевича, 8 у м. Житомирі, а також технічний стан несучих та огороджуючи конструкцій, в стані на час проведення обстеження, відповідає вимогам нормативних документів, чинних в галузі будівництва та після завершення будівництва може безпечно експлуатуватися в межах свого функціонального (цільового) призначення за умови дотримання відповідних технічних правил щодо порядку її експлуатації та технічного обслуговування. Вартість вищевказаної прибудови складає 148000,00 грн. (а.с. 13-28). 31.07.2017 року [PERSON] звернулась до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції з заявою, в якій виклала фактичні обставини справи та просила надати роз'яснення з приводу можливого позасудового порядку узаконення самочинного будівництва (а.с. 29-30). 03.08.2017 року Управлінням державної архітектурно будівельної інспекції у Житомирській області за у листі за вих. № 1006-3-18/2135/17, за результатами розгляду звернення [PERSON], було роз'яснено, що відповідно до пункту 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, замовник заповнює та подає до органу державного архітектурно - будівельного контролю два примірники декларації за встановленою формою (додаток № 5 до Порядку). Тобто, щодо самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку (а.с. 31). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до п.10 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» затвердженого\~постановою КМУ від 13.04.2011року №461\~у разі, коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно даного порядку. Виходячи із зазначеної норми закону та з урахуванням наведених роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», з урахуванням відсутності доказів наявності порушень права інших осіб, відповідності самочинного будівництва будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам, суд вважає, що позивачем доведено його позовні вимоги належними і допустимими доказами. У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору, та у звязку з визнанням позову відповідачами до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved