Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1», реєстраційної служби [PERSON] РУЮ Київської області, треті особи: ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань», Баришівська селищна рада Київської області про визнання правочинів з відчуження гуртожитку недійсними. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є мешканцями гуртожитку, розташованого по вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області і вже багато років зареєстровані та проживають за даною адресою, що підтверджується реєстраційними відмітками в їхніх паспортах (копії паспортів з реєстраційними відмітками долучені до позовної заяви). Помешкання гуртожитку є постійним і єдиним місцем проживання для позивачів та їхніх родин. Нещодавно без відому позивачів був створений для «задоволення житлових інтересів мешканців гуртожитку «[PERSON] кооператив «Перспектива 34/1» (ЖБК), який запропонував всім мешканцям гуртожитку укласти з ЖБК договори найму житлового приміщення. Звернувшись до відповідача за роз'ясненням підстав укладення запропонованих договорів, з пред'явлених їм для ознайомлення документів жильці гуртожитку довідалися, що 27.08.2013 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» № 12 від 27.08.2013 року, в якості вступного внеску до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» внесено житлове приміщення за адресою: вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області. Після чого, рішенням загальних зборів членів [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» № 6 від 30.09.2013 року до складу майна ЖБК «Перспектива 34/1» прийнято вступний внесок від ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» у вигляді житлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Пархоменка, 34/20 смт. Баришівка, Баришівського району, Київської обл. З наведеного вбачається, що до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» було передано саме житлове приміщення, а не гуртожиток, як зазначено в свідоцтві про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 18883678 від 12.03.2014 року, що посвідчує право власності ЖБК «Перспектива 34/1» на гуртожиток, розташований по вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської обл. Згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2012 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1731, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вказаний гуртожиток, ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» придбало у СТОВ «Баришівське» (копія [PERSON] БТІ про державну реєстрацію прав від 25.10.2012 року). В свою чергу СТОВ «Баришівське» право власності на гуртожиток набуло на підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 13.12.2005 року. Позивачі вважають зазначені правочини з відчуження гуртожитку незаконними та такими, що порушують гарантовані державою майнові права мешканців гуртожитку на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. В першій половині 90-х років радгосп «Баришівський» реорганізовано в КСП «Баришівське», а потім у СТОВ «Агрофірма «Нива». До 2005 року гуртожиток по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області перебував на балансі правонаступника державного підприємства радгоспу «Баришівський». СТОВ «Баришівське» правонаступником вищезазначених підприємств не являється. На даний час такого підприємства, як радгосп «Баришівський» не існує, не існує і його правонаступників, що підтверджується відомостями в базі даних ЄДР. Позивачі вважають, що всупереч вимог частини 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» СТОВ «Баришівське», як правонаступник державного підприємства радгоспу «Баришівський» у спосіб не передбачений законом незаконно отримало гуртожиток у приватну власність ,та те що законом також не передбачено право балансоутримувача вчиняти дії по відчуженню державного житлового фонду, (у тому числі гуртожитків), що знаходиться у нього на балансі. Позивачі також вважають, що правочини, за якими гуртожиток в якому вони зареєстровані і проживають досить тривалий час по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області спочатку незаконно було передано у приватну власність, а потім протягом дії мораторію декілька разів було незаконно відчужено і тому повинні бути визнані судом недійсними. Просять суд: 1. Визнати договір купівлі-продажу гуртожитку по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області укладений між СТОВ «Баришівське» та ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд бортових зобов'язань», зареєстрований в реєстрі за № 1731, посвідчений 28.09.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним; 2. Визнати рішення загальних зборів учасників ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» № 12 від 27.08.2013 року, за якими житлове приміщення (гуртожиток) по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області у якості вступного внеску внесено до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» недійсним; 3. Визнати рішення загальних зборів членів [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» № 6 від 30.09.2013 року, за яким до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» прийнято вступний внесок від ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» у вигляді житлового приміщення (гуртожитку) по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області недійсним; 4. [PERSON] рішення державного реєстратора [PERSON] служби [PERSON] районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 11557010 від 12.03.2014 року, згідно якого за [PERSON] кооперативом «Перспектива 34/1» зареєстровано право власності на гуртожиток за адресою: вул. Пархоменка, 34/20 смт. Баришівка, Баришівського району, Київської обл.; 5. [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 18883678 від 12.03.2014 року, що посвідчує право власності [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» на гуртожиток, розташований по вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської обл.; 6. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18883911 від 12.03.2014 року, що підтверджує державну реєстрацію за [PERSON] кооперативом «Перспектива 34/1» права власності на гуртожиток, розташований по вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської обл. В судовому засіданні позивачі подали до суду заяву про збільшення підстав позову та зазначили, що при укладенні договору купівлі-продажу гуртожитку від 28.09.2012 року були порушені вимоги, які є необхідними для чинності правочину, та те що іпотеко держателем ПАТ «КЛАСИКБАНК» не було направлено іпотекодавцю СТОВ «Баришівське» письмову вимогу про усунення порушення виконання порушеного зобовязання у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, чим було порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Позивачі, які з,явились в судове засідання: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали, викладені в позовній заяві вимоги. Окрім того [PERSON], пояснила суду, що у позивачів мешканців гуртожитку іншого помешкання немає. Вона безпосередньо проживає в гуртожитку 27 років та зареєстрована в кімнаті №21, сама робить ремонти в кімнаті. На ремонт кухні мешканці самі збирали гроші, купляли газову плиту. За всі ці роки мешканцям гуртожитку ніхто не пропонував приватизувати помешкання, в якому кожний проживає. Весною 2013 року жильці дізналися про існування власника гуртожитку і їм було запропоновано викупити кімнати за 250-300 тис. грн. В минулому році жильці зібрали збори, запросили колишнього голову районної ради [PERSON], але вони втекли від народу. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений до суду позов та пояснив суду, що позивачі по справі вже пройшли всі позасудові інстанції і звідусіль їм або робили відписки, або просто відправляли і не бажали спілкуватися з ними. [PERSON] звертає увагу на те, що позивачі мають право на безкоштовну приватизацію, але їх безпідставно було позбавлено права на приватизацію, що є грубим порушення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», де приміщення гуртожитку повинно було бути передане у комунальну власність. До складу розпаювання окрім іншого нерухомого майна був включений гуртожиток по вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Київської області без повідомлення про це мешканців гуртожитку та переданий у приватну власність разом з людьми та в послідуючому декілька разів відчужений. 28.09.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений договір купівлі продажу нерухомого майна, де продавцем зазначене СТОВ «Баришівське», покупцем ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань», а іпотеко держателем ПАТ «КЛАСИКБАНК». Тобто людей разом з малолітніми дітьми, майном, без дотримання прав мешканців, не зясувавши чи дійсно проживають там люди та діти, чи зареєстровані там люди з дітьми, у відсутність дозволу органів опіки та піклування, без визначення площі та розмірів земельної ділянки, на якій знаходиться гуртожиток, була здійснена така угода. Дана угода здійснена в супереч Законодавства України, а саме під час дії мораторію на відчуження гуртожитків. [PERSON] компанія не мала права відчужувати гуртожиток на користь 3-х осіб. У рішенні зборів від 27.12.2013 року, де було обмежене коло осіб - учасників зборів, в якості вступного внеску не був зазначений гуртожиток, а вказане житлове приміщення. У складі вступного внесу приймався не гуртожиток, а житлове приміщення. А тому для Державного реєстратора реєстраційної служби така невідповідність повинна бути підставою для відмови в реєстрації. Також були допущені грубі порушення при переході права на гуртожиток до кооперативу, де мешканці гуртожитку повинні були включені до членів кооперативу та приймати участь у його роботі. СТОВ «Баришівське» не є правонаступником гуртожитку, його будував в 1972 році радгосп «Баришівський» і гуртожиток перебував на його балансі та являвся державною власністю. А так, як розпаювання відбувалось під час існування Агрофірми «Нива», то воно було правонаступником гуртожитку. При проведенні розпаювання гуртожиток був внесений до пайового майна Агрофірми «Нива». [PERSON] вважає, що нерухоме майно (гуртожиток) був незаконно відчужений. Якби позивачі мали інше житло то не ютилися б в гуртожитку. Мешканці гуртожитку, які працювали в радгоспі «Баришівський» були поселені туди за рішенням адміністрації радгоспу та профкому і проживають там більше 20 років. На 28.09.2012 року в гуртожитку було зареєстровано 12 дітей, що підтверджується актом депутата та довідкою [PERSON] селищного голови. Представник відповідача [PERSON] кооперативу «Перспектива, 34/1» [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову та зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими. ЖБК вважає, що жильці не довели своє заселення в кімнати гуртожитку на законних підставах. Засновниками кооперативу був створений кооператив і всі дії кооперативу були відкритими. В гуртожитку з,явився представник кооперативу охоронник і жильцям пропонувалось укласти договори з кооперативом. Вступним внеском в кооператив є житлове приміщення. Станом на 2009 рік гуртожиток перебував у приватній власності і відчужувався обєкт нерухомості, який знаходився у приватній власності і мовляв жильці не скористалися своїм правом на приватизацію. Представник відповідача [PERSON] служби [PERSON] районного управління юстиції до суду на розгляд справи не з,явився. Надали суду листа про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» до суду на розгляд справи свого представника не направили. Про розгляд справи повідомлялися належним чином, в тому числі в засобах масової інформації через газету «Час Київщини» за 02 жовтня 2015 року. Представник третьої особи [PERSON] селищної ради Київської області [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений колективний позов та просив його задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що відповідно до частин 1, 3 ст. 92, ст. 143 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону; порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом; орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень; установчим документом господарського товариства є його статут; статут товариства, крім відомостей, передбачених ст. 88 цього Кодексу, має містити, зокрема, відомості про склад і компетенцію органів управління товариством та про порядок ухвалення ними і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Згідно ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Згідно ст. 241 ЦК України правочин, вчинений з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину. Так статтею 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Частина 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вказує, що у разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. Передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів (ст. 3 п. 3 Закону). Зокрема статтею 5 п. З Закону встановлено, що прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою). Після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування (ст. 5 п. 6 Закону). Однак всупереч вимог вищевказаних норм закону, СТОВ «Баришівське», як правонаступник державного підприємства радгоспу «Баришівський» у спосіб не передбачений законом отримало гуртожиток у приватну власність. Законом також не передбачено право балансоутримувача вчиняти дії по відчуженню державного житлового фонду, (у тому числі гуртожитків), що знаходиться у нього на балансі. Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», що набув чинності 01.01.2009 року в дію введено мораторій на відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад) гуртожитків, які перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форм власності. Мораторій діє на відчуження у будь-який спосіб зазначених гуртожитків, як цілісних майнових комплексів або їх окремих будівель, споруд, жилих та нежилих приміщень та іншого майна на користь фізичних чи юридичних осіб. Мораторій на відчуження гуртожитків не скасований і діє на сьогоднішній день. З урахуванням викладених обставин та на переконання суду, правочини за якими гуртожиток по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області спочатку було передано у приватну власність, а потім протягом дії мораторію декілька разів було незаконно відчужено не можуть бути дійсними. Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Суд, даючи правову оцінку діям приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], щодо посвідчення договору купівлі-продажу гуртожитку від 28.09.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №1731, вважає такі дії незаконними, так як завдяки таким його діям двоповерховий гуртожиток фактично був проданий при наявності в гуртожитку жильців в кількості більше 30 осіб та їх малолітніх дітей в кількості 12 осіб, які зареєстровані в гуртожитку відповідно до займаних ними кімнат, про що свідчать відповідні записи в паспортах громадянина України на аркушах 11, 12 з позначкою в паспорті місце проживання та досліджені судом. Нотаріус не пересвідчився в тому чи проживають в гуртожитку люди, а саме не витребував відповідну довідку з ЖЕКу та від [PERSON] районного сектору УДМС України в Київській області щодо проживання та реєстрації громадян. Від органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації не було отримано згоду на реалізацію нерухомого майна, в якому мешкають неповнолітні діти. Частина 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», передбачає, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності, на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Отже відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові. Так, у відповідності до діючих на момент посвідчення правочину з відчуження гуртожитку положень підпунктів 1.9, 1.10. п.1, Глави 1, Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною, нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім,ї з житлово-експуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання. При виявленні в поданих відчужувачем документах того, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні діти або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Баришівська районна державна адміністрація Київської області 15.10.2015 року за №06-23-397 за підписом голови адміністрації [PERSON] надала суду довідку про те, що згідно вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» протягом 2012 року Органом опіки та піклування [PERSON] РДА Київської області не надавалася згода для здійснення будь-яких правочинів, повязаних з відчуженням гуртожитку, розташованого за адресою: Київська обл., смт. Баришівка, вул. Пархоменка, 34, буд. 20 у звязку з відсутністю звернення з цього питання (т. 3 а.с.11). Відповідно до акту обстеження фактичного проживання осіб від 25.08.2015 року, складеного депутатом [PERSON] селищної ради Київської області, що шляхом обстеження кімнат гуртожитку за адресою: смт. Баришівка, вул. Пархоменка, 34, буд. 20 було встановлено, що за даною адресою з 01.09.2012 року разом зі своїми батьками, які зареєстровані за вищевказаною адресою проживали і до теперішнього часу безперервно проживають їхні неповнолітні діти в кількості 12 осіб (т.1 а.с.143). Відповідно до довідки [PERSON] селищної ради від 25.08.2015 року №874/02-29 в гуртожитку за адресою: смт. Баришівка, вул. Пархоменка, 34, буд. 20 з 01.09.2012 року проживали з батьками та зареєстровані і до теперішнього часу проживають 12 неповнолітніх дітей (т.1 а.с.144). Правова позиція щодо неповнолітніх дітей викладена у Постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України по справі №6-39 цс15 від 01.07.2015 року (з підстав неодноразового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права), де зазначено: відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. У постанові також зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров,я, в якому вона проживає. До позовної заяви позивачі окрім ксерокопій своїх паспортів, в яких зазначена їх реєстрація в смт. Баришівка, вул. Пархоменка, 34, буд. 20, надали суду також ксерокопії свідоцтв про народження їх неповнолітніх дітей (т. 1, а.с. 126, 128, 130, 131, 133, 136, 138, 139, 141, 142). Істотною умовою договору про перехід права власності на житловий будинок будівлю або споруду згідно вимог ст. 377 ЦК України та ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу України є кадастровий номер та площа (розмір) земельної ділянки, на якій розташована зазначена нерухомість. Із наданих приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] копії договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 28.09.2012 року за реєстровим номером 1731 та копій документів, на підставі яких нотаріусом посвідчувався даний договір, відсутній документ про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, на якій знаходиться обєкт нерухомого майна гуртожиток, в якому проживають позивачі. Стаття 22 Конституції України зазначає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожна особа має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Законом України «Про забезпечення та реалізацію прав мешканців гуртожитків» від 01.08.2013 року та відповідно до аналізу судової практики ВССУ від 01.08.2013 року, щодо застосування даного Закону, Вищий Спеціалізований Суд України зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України №500-V1 дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Обставиною з якою повязане право на захист особи відповідно до Закону №500-V1 є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. У ст. 1 Закону №500-V1 обовязковою складовою статусу мешканця гуртожитку (окрім відсутності власного житла та законної реєстрації за місцем проживання у гуртожитку), яка є обовязковою умовою для реалізації конституційного права на житло на підставі вказаного закону є фактичне проживання протягом пяти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Таким чином позивачі мають всі істотні підстави для реалізації захисту свого права на користування гуртожитком відповідно в кімнатах, в яких вони проживають [INFO] в смт. Баришівка, Київської області, як такі що не мають власного житла, більше пяти років зареєстровані за місцем проживання в гуртожитку та фактично проживають в гуртожитку. Відповідно до п. 3 постанови КМ України від 16.01.2003 року №35 «Про затвердження тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання», що втратила чинність 15.01.2004 року, до місця проживання фізичної особи, у якому вона зобовязана була реєструватись, віднесено також гуртожиток. З 15.01.2004 року набрав чинності Закон №1382-1V, і реєстрація фізичних осіб в Україні здійснюється відповідно до цього Закону. Судом встановлено, що позивачі проживають в гуртожитку досить тривалий час. Вони та їх неповнолітні діти мають постійну реєстрацію в гуртожитку з відміткою в паспортах та заселились до гуртожитку не самостійно (самовільно). Вселення позивачів до гуртожитку відбувалось за згодою адміністрації, у віданні якої знаходився гуртожиток. Суд вважає, що позивачі вселились в гуртожиток на законних підставах, де питання їх вселення та набуття права користування житловою площею, проживання в гуртожитку вирішувалось за спільним рішенням адміністрації підприємства і профкому підприємства та проживають постійно більше 10 років і не мають іншого житла. Суд вважає, що житлово-будівельний кооператив «Перспектива 34/1 набув права власника на гуртожиток за №20 по вул. Пархоменка в смт. Баришівка, Київської області незаконно, так як сторони, які вирішували питання про створення кооперативу та передачу гуртожитку кооперативу, де в гуртожитку налічується біля 40 кімнат і в 30 ти кімнатах проживають люди з неповнолітніми дітьми, які народилися в гуртожитку і проживають в ньому разом з батьками, був грубо порушений статус жильців гуртожитку. Вони взагалі не були повідомлені і не залучені до цього процесу. Нерухоме майно відчужувалося без урахування прав та бажань жильців. Станом на 01.01.1996 року гуртожиток по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району Київської області перебував на балансі державного підприємства - радгосп «Баришівський». У 1996 році радгосп «Баришівський» реорганізовано КСП «Баришівське», потім у СТОВ «Баришівське. В березні місяці 2009 року створена СТОВ Агрофірма «Нива», яка не являється правонаступником СТОВ «Баришівське». На даний час радгосп «Баришівський» не існує, не має його правонаступників, що підтверджується відомостями в базі даних ЄДР. Частина 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що у разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. Передача гуртожитків згідно із ним Законом, у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів (ст. 3 п. 3 Закону). Статтею 5 п. 3 цього Закону встановлено, що прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою). Після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування (ст. 511. 6 Закону). Таким чином, гуртожиток по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області рішенням загальних зборів власників майнових паїв (СТОВ «Агрофірма Нива» № 3/1 від 22.10.2005 року до пайового фонду включено незаконно і не мала права виступати в якості продавців зазначеного гуртожитку. СТОВ «Баришівське», як правонаступник державного підприємства радгоспу «Баришівський», а також як балансоутримувач державного житлового фонду (гуртожитку) не мав права вчиняти дії щодо його відчуження у 2012 році. Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який набув чинності 01.01.2009 року в дію введено мораторій на відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад) гуртожитків, які перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форм власності. Мораторій діє на відчуження у будь-який спосіб зазначених гуртожитків як цілісних майнових комплексів або їх окремих будівель, споруд, жилих та нежилих приміщень та іншого майна на користь фізичних чи юридичних осіб. 19.06.2013 року відповідно до протоколу №1 установчих зборів ЖБК «Перспектива 34/1» був створений кооператив з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу, забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей. Із протоколу вбачається, що на зборах були присутні три особи, які голосували та приймали рішення. Ніхто із них не є мешканцем гуртожитку і ніхто із жильців гуртожитку не був запрошений на ці збори (т. 2, а.с. 67-69). 27.08.2013 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» № 12 від 27.08.2013 року в якості вступного внеску до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» внесено житлове приміщення за адресою: вул. Пархоменка, 34/20, смт. Баришівка, Баришівський р-н., Київська обл. (копія протоколу загальних зборів № 12 від 27.08.2013 року, т. 2, а.с. 90). Згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2012 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1731, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вказаний гуртожиток, який Товариство з обмеженою відповідальністю «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» придбало у СТОВ «Баришівське» (копія [PERSON] про державну реєстрацію прав від 25.10.2012 року, т. 2, а.с. 71). Суд вважає таке рішення загальних зборів учасників ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» № 12 від 27.08.2013 року, за яким житлове приміщення, а насправді гуртожиток по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області у якості вступного внеску внесено до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» є недійсним, де своїм рішенням [PERSON] компанія гуртожиток озвучила, як житлове приміщення. Відповідно, суд піддає сумніву і обєктивність прийнятого рішення загальними зборами членів [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» № 6 від 30.09.2013 року в кількості 3-х осіб без відома та залучення до проведення даної процедури жильців гуртожитку, (т. 2, а.с. 94-95), за яким до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» прийнято вступний внесок від ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» у вигляді житлового приміщення, а не гуртожитку по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області та вважає таке рішення недійсним. Суд також критично ставиться до рішення державного реєстратора [PERSON] служби [PERSON] районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 11557010 від 12.03.2014 року, згідно якого за [PERSON] кооперативом «Перспектива 34/1» зареєстровано право власності на гуртожиток за адресою: вул. Пархоменка, 34/20 , смт. Баришівка, Баришівського району, Київської обл. Таке рішення винесено державним реєстратором без зясування зазначених обставин і його слід скасувати. Так, у складі вступного внесу приймався не гуртожиток, а житлове приміщення і тому для Державного реєстратора реєстраційної служби така невідповідність повинна бути підставою для відмови в реєстрації. Були допущені грубі порушення при переході права на гуртожиток до кооперативу «Перспектива 34/1», де мешканці гуртожитку повинні були включені до числа членів кооперативу та приймати участь у його роботі, а натомість лише трьома особами не жильцями гуртожитку були проведені збори та вирішені процедурні питання в обхід жильців гуртожитку. Відповідно підлягає скасуванню і свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 18883678 від 12.03.2014 року, що посвідчує право власності [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» на гуртожиток, розташований по вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського р-ну, Київської обл. (т. 1, а.с. 74); [PERSON] підлягає і [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18883911 від 12.03.2014 року, що підтверджує державну реєстрацію за [PERSON] кооперативом «Перспектива 34/1» права власності на гуртожиток, розташований по вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського р-ну, Київської обл. (т. 1, а.с. 75 та т. 2, а.с. 20). Стаття 9 ЖК України зазначає, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопіями паспортів позивачів з зазначенням реєстрації в гуртожитку по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області та ксерокопіями свідоцтв про народження їх дітей; - ксерокопією договору купівлі-продажу гуртожитку по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області, укладеного між СТОВ «Баришівське» та ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань», зареєстрований в реєстрі за № 1731, посвідчений 28.09.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; - ксерокопією рішення загальних зборів учасників ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» № 12 від 27.08.2013 року, за якими житлове приміщення (гуртожиток) по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області у якості вступного внеску внесено до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1»; - ксерокопією рішення загальних зборів членів [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» № 6 від 30.09.2013 року, за яким до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» прийнято вступний внесок від ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» у вигляді житлового приміщення (гуртожитку) по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області; - ксерокопією рішення державного реєстратора [PERSON] служби [PERSON] районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12.03.2014 року, згідно якого за [PERSON] кооперативом «Перспектива 34/1» зареєстровано право власності на гуртожиток за адресою: вул. Пархоменка, 34/20 смт. Баришівка, Баришівського району, Київської обл.; - ксерокопією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 18883678 від 12.03.2014 року, що посвідчує право власності [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» на гуртожиток, розташований по вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського р-ну, Київської обл.; - ксерокопією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18883911 від 12.03.2014 року, що підтверджує державну реєстрацію за [PERSON] кооперативом «Перспектива 34/1» права власності на гуртожиток, розташований по вул. Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського р-ну, Київської обл.; - ксерокопіями матеріалів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], витребуваних судом; - ксерокопією протоколу №1 установчих зборів ЖБК «Перспектива 34/1» 19.06.2013 року про створення кооперативу; - ксерокопією протоколу загальних зборів учасників ТОВ «[PERSON] компанія «Фонд боргових зобов'язань» № 12 від 27.08.2013 року в якості вступного внеску до складу майна [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» про внесення житлового приміщення за адресою: вул. Пархоменка, 34/20 смт. Баришівка, Баришівський р-н., Київська обл.; - ксерокопією протоколу загальних зборів членів [PERSON] кооперативу «Перспектива 34/1» № 6 від 30.09.2013 року; - актом обстеження фактичного проживання осіб в гуртожитку від 25.08.2015 року; - довідкою [PERSON] селищної ради Київської обл. від 25.08.2015 року №874/02-29; - довідкою [PERSON] районної державної адміністрації Київської області від 15.10.2015 року за №06-23-397; - ксерокопією витягу про державну реєстрацію прав про право власності на гуртожиток по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] компанія, Фонд боргових зобовязань» від 25.10.2012 року; - ксерокопією витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на гуртожиток по вулиці Пархоменка, 34/20 в смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівське»; - ксерокопією технічного паспорта на гуртожиток по вул. Пархоменка 34/30 в смт. Баришівка, Київської області; - іншими матеріалами справи. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до п. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, ст. 128 ЖК Української РСР передбачено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Таким чином позивачі мають законні підстави проживати в гуртожитку в кімнатах, які займають по вул. Пархоменка, 34, буд. 20 в смт. Баришівка Київської області.

Outcome: approved