Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, зазначила, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому у виконкомі Степківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області 27 серпня 2011 року за актовим записом № 2. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на шлюб та сімю між ними втрачено почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, виникають постійні скандали та суперечки, які негативно впливають на психологічний стан дитини. На даний час подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Розірвання шлюбу відповідає інтересам кожного з них. Добровільно допомогу на утримання дитини відповідач не надає, хоча працездатний, інших осіб, яких він повинен утримувати по закону не має. Син перебуває на її утриманні. Просила розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилася,направила заяву про розгляд справи в її відсутність,позов підтримала повністю. В судове засідання відповідач повторно не зявився,будучи належним чином повідомлений про час і місця розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання,про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України,на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи,суд вважає,що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України,шлюб розривається, якщо судом буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей,що мають істотне значення. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим,що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливе. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідач працездатний, інших осіб, яких він повинен утримувати по закону не має тому суд прийшов до висновку, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в зазначеному позивачем розмірі. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні просила присвоїти їй прізвища, яке вона мала до державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, позивачу присвоїти прізвище, яке вона мала до державної реєстрації шлюбу, що розривається - [PERSON]. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів та на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved