Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства «Добробут» Литвиніської сільської ради Донського Ярослава Сергійовича, треті особи: [PERSON] , Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Шевченко Інна Леонтіївна, про визнання протиправним, скасування рішення про державну реєстрацію та визнання права власності. Ухвалою від 14.01.2019 року позовну заяву залишено без руху з посиланням на те, що за подання позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., тобто за одну вимогу немайнового характеру, тоді як заявлено три вимоги немайнового та одну майнового. Отже, на виконання вимог даної ухвали, позивачу необхідно визначити ціну позову щодо вимоги майнового характеру (визнання права власності на квартиру), надати докази на її підтвердження та доплатити судовий збір у відповідності до кількості заявлених вимог, а саме: за дві вимоги немайнового характеру у сумі 1536,80 грн. та за майнову вимогу у розмірі 1% від вартості спірної квартири, але не менше 768,40 грн. та не більше 9605,00 грн. 04.02.2019 року позивач звернувся до суду з заявою про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати. Свої вимоги мотивує тим,що в зв`язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки сума судового збору складає 6119,57 гривень не має фінансової можливості сплатити судовий збір, так як на сьогоднішній день не працює, не має ніякого іншого доходу. Просила винести ухвалу якою зменшити розмір судового збору за майнову вимогу про визнання права власності та визначити у мінімальному розмірі 768,40 грн; зменшити розмір судового збору за дві вимоги немайнового характеру на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення позову, тобто до сплати 1008,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Частиною 2 вищенаведеної статті Закону визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. З аналізу вищенаведених приписів чинного законодавства України убачається, що суд наділений правом відстрочити, розстрочити, зменшити або звільнити позивача від сплати судового збору лише позивачів, які є фізичними особами та за наявності конкретних підстав, які зазначаються у відповідному клопотанні позивача. Враховуючи те, що позивач є фізичною особою та матеріали справи не містять докази про його скрутний матеріальний стан, суд вважає, що заява про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed