Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Щастинської міської ради, Відкритого акціонерного товариства «Луганськобленерго», арбітражного керуючого Карпенка А.А., відокремленого підрозділу ВАТ «Луганськобленерго» - Північні електричні мережі ВАТ «Луганськобленерго» про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони проживають і зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є уповноваженим наймачем вказаного житлового приміщення - квартири, і проживає в ньому з 19.02.1992 року. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за цією ж адресою з 16.10.2000 року. Малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за цією адресою з 2011 року. [PERSON] є дочкою [PERSON] , [PERSON] є сином [PERSON] та онуком [PERSON] , [PERSON] є донькою [PERSON] та онукою [PERSON] Вказана квартира знаходиться у користуванні сім`ї з 1992 року, що підтверджується Ордером № 0751 на право заняття квартири [ADDRESS] , який було видано [PERSON] 08.01.1992 року на підставі рішення виконкому Щастинської районної ради народних депутатів міста Ворошиловграда від 27.12.1991 року № 135. З того часу позивачі проживають у даній квартирі. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано у 2002 році. З 2006 року [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою знятий. [ADDRESS] на даний час є [PERSON] . Жоден з позивачів правом на приватизацію житла ще не скористався. Будинок, у якому знаходиться квартира, у якій вони проживають, знаходиться у державній власності та у господарському віданні ВАТ «Луганськобленерго». На даний час ВАТ «Луганськобленерго» знаходиться в стані припинення юридичної особи, за рішенням про банкрутство Господарського суду Луганської області від 16.07.2013 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.04.2018 року № 23577815. До 2014 року приватизація квартир у вищевказаному будинку здійснювалася Відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської ради. Однак, з 2014 року Луганська міська рада не функціонує. Місто Щастя на даний час територіально входить до Новоайдарського району Луганської області. 02.04.2018 року [PERSON] як уповноважений наймач звернулася до виконуючого обов`язки міського голови міста Щастя Богині О.О. з заявою про надання дозволу на приватизацію квартири. Листом від 17.04.2018 року № 654 секретар Щастинської міської ради, в.о. міського голови Богиня О.О. надав відповідь на дану заяву, згідно якої виконавчий комітет Щастинської міськради відмовив [PERSON] в приватизації квартири, у зв`язку з тим, що вказана квартира не є комунальною власністю. Позивачам було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просили суд визнати за ними право власності на вищевказану квартиру за набувальною давністю. Представник позивачів - адвокат Лободюк Н. [PERSON] . (а.с.64), яка діє в інтересах позивачів на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ЛГ №005755 (а.с.65), у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Щастинської міської ради Богиня О.О. у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення позовних вимог не надав (а.с.69). Представник відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Луганськобленерго» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач - арбітражний керуючий [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вказана квартира не є у складі ліквідаційної маси підприємства - банкрута ВАТ «Луганськобленерго» відповідно до ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у зв`язку з чим підприємство - банкрут не заперечує щодо визнання права власності на житлову квартиру за позивачами (а.с.83). Представник відповідача - відокремленого підрозділу ВАТ «Луганськобленерго» - Північні електричні мережі ВАТ «Луганськобленерго»у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань до суду не надавав. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 01.11.2018 року № 3421, виданою ЖКГ КП «Жилбудсервіс» (а.с.4). Вказана квартира знаходиться у користуванні сім`ї з 1992 року, що підтверджується копією Ордеру № 0751 на право заняття квартири [ADDRESS] , який було видано [PERSON] 08.01.1992 року на підставі рішення виконкому Щастинської районної ради народних депутатів міста Ворошиловграда від 27.12.1991 року № 135 (а.с.13). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21.05.2002 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію розірвання шлюбу у паспорті [PERSON] , копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.5-6). З 2006 року [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою знятий на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 22.03.2006 року (а.с.14). Наймачем вказаної квартири на даний час є [PERSON] , що підтверджується довідкою ЖКГ КП «Жилбудсервіс» № 3473 від 08.11.2018 року (а.с.15) та довідкою ЖКГ КП «Жилбудсервіс» від 08.11.2018 року №3474 (а.с.16). Жоден з позивачів правом на приватизацію житла до цього часу не скористався. Будинок, у якому знаходиться квартира, у якій вони проживають, знаходиться у державній власності та у господарському віданні ВАТ «Луганськобленерго», що підтверджується листом ВАТ «Луганськобленерго» від 06.12.2006 року № 1106 (а.с.17). На даний час ВАТ «Луганськобленерго» знаходиться в стані припинення юридичної особи, за рішенням про банкрутство Господарського суду Луганської області від 16.07.2013 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.04.2018 року № 23577815(а.с.21-23). До 2014 року приватизація квартир у вищевказаному будинку здійснювалася Відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської ради, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 07.02.2002 року на квартиру [ADDRESS] (а.с.20). Однак, з 2014 року Луганська міська рада не функціонує. Місто Щастя на даний час територіально входить до Новоайдарського району Луганської області. 02.04.2018 року [PERSON] як уповноважений наймач звернулася до виконуючого обов`язки міського голови міста Щастя Богині О.О. з заявою про надання дозволу на приватизацію квартири (а.с.24). Листом від 17.04.2018 року № 654 секретар Щастинської міської ради, в.о. міського голови Богиня О.О. надав відповідь на дану заяву, згідно якої виконавчий комітет Щастинської міськради відмовив [PERSON] в приватизації квартири, у зв`язку з тим, що вказана квартира не є комунальною власністю, а позивачам було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання (а.с.25). Відповідно до абз. 2 преамбули до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється, зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. У відповідності до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи те, що вимоги позивачів є виправданими, направлені на захист їхніх майнових прав, беручи до уваги те, що позивачі добросовісно та відкрито володіють вказаною квартирою тривалий час, а саме квартира перебуває у володінні окремих членів сім`ї з 1992 року, з урахуванням того, що відповідачі заперечень проти задоволення позову не надали, та можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в повному обсязі. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст.ст. 16, 328, 344 ЦК України, , ст.ст. 3, 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved