Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 1540 євро, що в гривневому еквіваленті, згідно курсу Національного банку України станом на 28.07.2017 року становить 46\~643 грн. 17 коп., а також відсотків за прострочення боргового зобовязання у розмірі 221\~090 грн. 04 коп. та судового збору в сумі 2680 грн.00 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в січні 2006 року відповідач позичила у неї 1540 євро та зобовязалася повернути суму боргу до 11.04.2016 року, а в разі прострочення строків повернення боргу відповідач зобовязалася за кожен день прострочки платити 1% від загальної суми боргу. При отриманні вказаної суми позичальником [PERSON] була надана розписка, згідно якої вона зобов'язалася повернути позивачу [PERSON] борг 11.04.2016 року, однак неодноразові пропозиції позивача здійснити повернення боргу в добровільному порядку, залишені відповідачем без уваги та задоволення, тому просить стягнути з відповідача суму позики відповідно до договору та відшкодування відсотків за прострочення боргового зобовязання. Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів та передбачених законодавством підстав. У відповідності зі\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею\~1047 ЦК України\~визначено, що договір позики укладається у письмовій\~формі,\~якщо\~його сума\~не\~менш\~як\~у\~десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Напідтвердження\~укладення\~договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або\~інший\~документ, якийпосвідчує\~передання\~йому\~позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За наявною в справі розпискою вбачається, що між сторонами був укладений договір позики грошей, за яким відповідач отримала у позивача і зобов'язувалася повернути їй 1540 євро в строк до 11.04.2016 року, однак відповідно до умов договору відповідач не виконала свого зобов?язання. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв та ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 2 ст. 625, ст. 1050 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач порушила грошове зобов?язання за договором позики, тому з неї підлягає стягненню сума позики у розмірі 1540 євро, що в гривневому еквіваленті, згідно курсу Національного банку України станом на 28.07.2017 року становить 46\~643 грн. 17 коп. Також, оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобовязання, з неї до стягнення підлягають відсотки за прострочення боргового зобовязання у розмірі 221\~090 грн. 04 коп. Всього до стягнення підлягає сума у розмірі 267733 грн. 21 грн. Суд приймає до уваги, як належний та допустимий доказ суми заборгованості відповідача [PERSON] розрахунок ціни позову, проведений на наданий позивачем станом на 28 липня 2017 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконала свого зобовязання перед позивачем щодо повернення позики, а тому розглядаючи позов у межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що такий слід задоволити. В силу дії ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню в користь позивача сплачені ним 2680 грн. судового збору.

Outcome: approved