Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. В мотивування позову зазначила, що 03 липня 2009 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 828. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх стосунків, дітей не мають. Вважає, що подальше спільне проживання й збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась, шлюб існую формально. За вищенаведених обставин просить шлюб розірвати. Спору стосовно поділу майна немає. Позивач в судове засідання не з`явився до суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, 51, ч. 1 ст. 110 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено основний принцип перебування чоловіка і жінки у шлюбі - добровільність. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03.09.2009 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 828. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, позивач наполягає, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 21, 24, 56, 104, 109,112, 114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76, 81, 247, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 316 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved