Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 05 жовтня 1996 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Під час перебування в шлюбі, 15 серпня 2001 року вони придбали квартиру [ADDRESS], ринкова вартість якої складає 363065,00 грн. Пізніше, а саме у 2007 році ними було придбано автомобіль KIA CERATO, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, ринкова вартість якого складає 107748,00 грн. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, що привело до відчуження та втрати почуття любові та взаємної згоди. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2014 року, сім`я повністю розпалася. Просить розірвати шлюб, припинити право спільної сумісної власності на вищевказане майно, визнати за відповідачем право власності на квартиру, а за нею - на автомобіль, витребувавши у відповідача ключі та документи на нього, стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості частки у праві власності на спільне майно подружжя у розмірі 127658,50 грн., а також судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу та поділу майна подружжя не заперечували. Вислухавши позивача, відповідача та їх представників, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 жовтня 1996 року сторони уклали шлюб. 15 серпня 2001 року [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 23 березня 2007 року [PERSON] було придбано автомобіль KIA CERATO, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, що привело до відчуження та втрати почуття любові та взаємної згоди. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2014 року, сім`я повністю розпалася, дані обставини були визнані сторонами, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Вжити судом заходи до примирення позитивних результатів не дали, з чого суд дійшов до висновку, що характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Тому суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до вимог ст. 22 КПШС України (діючої на час виникнення правовідносин) та ст. 60 СК України придбана під час подружнього життя за спільні кошти квартира [ADDRESS] та автомобіль KIA CERATO, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами як ст. 22 КПШС, ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири, а за [PERSON] - на 1/2 частину вказаного автомобіля. Крім того, відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 2) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Однак, позивачем не взяті до уваги вказані норми закону, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо припинення права власності та стягнення компенсації вартості частки майна не знайшли свого законного обґрунтування та задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 243,60 грн. та судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 2354,06 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial