Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі в якому народилася дитина [PERSON] - [PERSON], [INFO]. В подальшому між ними шлюб було розірвано та дитина залишилася проживати з позивачем. З липня 2014 року відповідач з позивачем та своєю дитиною не спілкується, проживає в іншій країні, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не надає матеріальну допомогу. З огляду на викладене просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно доньки [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася до суду надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Надав висновок Органу опіки та піклування стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]. З огляду на викладене, суд ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності учасників справи на підставі наявних доказів, згідно положень ч.2 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] - [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серії [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається що відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2004 року по 04.09.2017 року, проживали разом до липня 2014 року. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. На теперішній час дитина [PERSON] - [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю у [ADDRESS] та знаходиться на її вихованні. Декларацією від 26.09.2017 р., підтверджену адвокатом Шмуель Евен, засвідчену Апостилем від 28.09.2017 р. № 2/507/1, відповідач [PERSON] затверджує, що він не має прав відносно дочки [PERSON] - [PERSON], [INFO], не є її батьком та відмовляється від прав батька. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач є батькам малолітньої [PERSON] - [PERSON], однак не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не надає матеріальної допомогу на її утримання. Тривалий час, не спілкується з донькою, не цікавиться її життям, розвитком і вихованням, та зовсім відмовляється від прав на дитину затверджуючи , що він не являється батьком дитини. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Згідно висновку Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], з яким суд погоджується, так як він відповідає вимогам законодавства, є обґрунтованим і винесеним після належного з'ясування обставин невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків. Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки щодо своєї доньки, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не відвідує і взагалі не спілкується з дитиною без поважних причин, що свідчить про свідоме ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved