Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила суд: визнати [PERSON], [INFO], від імені та в інтересах якої діє представник за законом [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], місце проживання якої зареєстровано разом із матір'ю у квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.11.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. за реєстровим №4338. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2017 р. у справі №761/38534/16-ц, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. З жовтня 2016 року [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає, а позивач здійснює додаткові витрати, пов'язані з реєстрацією проживання доньки у квартирі. Реєстрація місця проживання [PERSON] створює перешкоди для позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки [PERSON] вимушена постійно здійснювати зайві витрати на утримання своєї квартири, зокрема за житлово-комунальні послуги. Позивач вважає, що оскільки рішенням суду визначено місце проживання [PERSON] з її батьком [PERSON] у будинку [ADDRESS], місце реєстрації проживання дитини має бути зареєстроване за фактичним місцем проживання за вказаною адресою. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що дійсно рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2017 р. у справі №761/38534/16-ц було визначено місце проживання [PERSON] з її батьком [PERSON] Відповідач дійсно проживає у [ADDRESS]. Зазначений будинок був обстежений органами опіки та піклування, та актом обстеження було встановлено, що умови проживання для дитини в зазначеному будинку є належними та відповідають встановленим нормам, проте, зазначений будинок на сьогоднішній день є об'єктом незавершеного будівництва, а тому зареєструвати своє місце проживання [PERSON] не в змозі, відповідно, не може зареєструвати в ньому свою доньку [PERSON] Місце реєстрації [PERSON] - [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності сестрі останнього. Також зазначає, що після розірвання шлюбу, піклуючись про свою дитину, яка залишилася з матір'ю, він передав у власність позивача ? частину квартири [ADDRESS], що належала йому із позивачкою на праві спільної сумісної власності. Третя особа своїх пояснень на позовну заяву до суду не надала. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала, що позов задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28.11.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., за реєстровим №4338. Відповідно до договору від 15.06.2006 року, посвідченого державним нотаріусом третьої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за вільним волевиявленням визнали право власності кожного з них на квартиру [ADDRESS] в рівних частинах по 1/2. Сторони домовились, що [PERSON] передає безоплатно, а [PERSON] приймає ? частину квартири [ADDRESS]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2017 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2003 року та мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03.08.2004 р. відділом РАЦС Шевченківського районного управління юстиції м. Києва. Шлюб між сторонами розірвано 08.07.2005 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №430. Вищевказаним рішення визначено місце проживання [PERSON], [INFO] разом із батьком [PERSON]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, служби у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради від 23.11.2016 р., в приватному будинку [ADDRESS], проживають [PERSON] разом із своїм батьком [PERSON] та його дружина [PERSON], яка є власником будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» в квартирі [ADDRESS] проживають і зареєстровані: [PERSON], [INFO], власник квартири та її донька [PERSON], [INFO] Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що [PERSON] є рідною донькою та членом сім'ї позивача, вона має право на користування квартирою [ADDRESS] нарівні з [PERSON] Щодо доводів позивача, про те, що Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2017 р. у справі №761/38534/16-ц, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON], суд ставиться критично, оскільки дане рішення не свідчить, про те, що відповідач не проживала та не проживає у вищевказаній квартирі, без поважних причин. Крім того, [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS], яка належить позивачу, як член сім'ї власника, оскільки є рідною дочкою [PERSON], та до досягнення [PERSON] повноліття, вона, в силу діючого законодавства, не може самостійно обирати місце свого проживання, а тому неповнолітня [PERSON] не проживала в спірній квартирі з поважних причин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано до суду доказів, що дають підстави стверджувати про наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO], від імені та в інтересах якої діє представник за законом [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] З огляду на вищезазначене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позову [PERSON] до [PERSON] від імені та в інтересах якої діє представник за законом [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв'язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed