Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просила звільнити її від сплати заборгованості по аліментам у сумі 26\~672,52 грн., посилаючись на те, що 28.10.2008 року рішенням Чугуївського міського суду Харківської об між [PERSON] та відповідачем по справі - [PERSON] розірвано шлюб. На підставі рішення суду, після розірвання шлюбу, їх спільній неповнолітній дитині - [PERSON], [INFO], визначено місце проживання разом з батьком, без зазначення адреси конкретного місця мешкання. У січні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання спільної дитини - [PERSON]. 20.03.2009 року по справі №2-210 Чугуївським міським судом Харківської області постановлено рішення, згідно якого [PERSON] зобовязано сплачувати на користь [PERSON] аліменти в розмірі 233 грн. щомісячно до досягнення повноліття [PERSON] У березні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментам та неустойки. 16.05.2011 року рішенням Чугуївського міського суду Харківської області задоволено у повному обсязі дані позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки. З [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 30\~930,74 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області по справі № 2- 665/11 від 14.07.2011 року, вказана сума заборгованості була зменшена до 26 672,52 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, про звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами, позивач зазначає те, що з 2009 року, після розірвання шлюбу між нею та відповідачем, вона не має можливості мешкати у власному домоволодінні, посилаючись на копію рішення Чугуївського міського суду Харківської області по справі №636/4147/14-ц від 11.03.2015 року, яким задоволено вимоги [PERSON] про її вселення до житлового будинку №15 по провулку Першотравневому у с. Кам'яна Яруга Чугуївського району Харківської області. Рішення набрало законної сили. Однак, з травня 2009 року позивач вимушена винаймати житло, сплачуючи за це чималі кошти, у період з 02.05.2009 року по 01.05.2012 року нею було сплачено на користь орендодавця 72 000 грн. Про це свідчить копія договору оренди квартири та майна у приватної особи від 02.05.2009 року та додатки до нього. З травня 2012 року орендодавець підняв щомісячну плату за оренду його квартири та майна що знаходиться в ній до 2 500 грн. Таким чином, у період з травня 2012 року по теперішній час, згідно договору оренди від 01.05.2012 року, [PERSON] сплачено на користь орендодавця ще 90 000 грн. Усього, за минулі 72 місяців сплачено на користь орендодавця 162 000 грн. (72000 грн. + 90000 грн.). Позивач вважає, що ці витрати прямо пов'язані з протиправною та незаконною дією відповідача за чинним позовом. Також зазначає, що по відношенню до відповідача Чугуївським РВ ГУМВС України у Харківській області порушене кримінальне провадження за ст. 356 КК України (самоправство), у якому позивач також має намір заявити цивільний позов. Слідство триває. Позивач вважає, що заборгованість по аліментам виникла виключно на підставі винних дій відповідача, який витрачає отримані від неї кошти на судові тяжби з метою заволодіння належним позивачці майном, а саме: житловим будинком №15 по провулку Першотравневому у с. Кам'яна Яруга Чугуївського району Харківської області. І що цей факт є обставиною, що має істотне значення для всебічного та справедливого розгляду справи по суті. Також [PERSON] зазначає те, що відповідачу достовірно відомо, що з 16.08.1995 року позивач офіційно не працює та має постійну проблему щодо офіційного працевлаштування. Це пов'язано з тим, що [PERSON] не має певного рівня фаху у будь-якій галузі. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, в повному обсязі, просив суд задовольнити позов, пояснив, що в теперішній час [PERSON] працює, але не офіційно, сплачує аліменти, що ж стосується заборгованості, то позбавлена можливості її виплатити з підстав, вказаних в позові. Відповідач та його представник проти позову категорично заперечували, посилаючись на те, що відсутні жодні підстави для звільнення позивачки від наявної в неї заборгованості по аліментам. Вислухавши представників сторін та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно зі ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 18.03.2000 року. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28.10.2008 року даний шлюб було розірвано (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20.03.2009 року, [PERSON] зобовязано сплачувати аліменти на користь [PERSON] у розмірі 233 грн. щомісячно до досягнення повноліття [PERSON] Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16.05.2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по аліментам та неустойка у розмірі 30\~930,74 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.06.2011 року зазначене рішення суду було змінено, зменшено розмір стягнень, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам в період з 14.11.2008 року по 22.02.2011 рік та неустойки за прострочення сплати аліментів за цей період в сумі 26\~672, 52 грн. (а.с.25-31). Однак, [PERSON] не має можливості виплатити зазначену заборгованість по аліментам, тому, що на її думку, вона виникла у зв'язку з обставиною, що має істотне значення, а саме: після розірвання шлюбу між нею та відповідачем, [PERSON] не має можливості мешкати у власному домоволодінні, вимушена винаймати житло і сплачувати орендну плату, в той час, коли [PERSON] офіційно не працює. В якості доказів зазначеного надає суду копію трудової книжки (а.с.12-13) та нотаріально завірену заяву [PERSON] з копіями договору оренди квартири, з яких слідує, що позивачка дійсно офіційно не працевлаштована. З 02.05.2009 року по 01.05.2012 рік винаймала житло у зазначеної особи, при цьому орендна плата становила 2\~000 грн. щомісячно, без урахування комунальних платежів, а з 02.05.2012 року по 01.05.2015 рік орендна плата вказаної квартири вже склала 2\~500 грн., без урахування комунальних платежів. Таким чином за період оренди зазначеного житла позивачка вимушена була заплатити орендарю162\~000 грн. Дійсно, відповідно до ст. 197 СК України\~з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зі змісту вказаної статті слідує, що залежно від різних обставин, які зумовили виникнення заборгованості по аліментам, стаття 197 передбачає 4 способи правового реагування, в тому числі і повне звільнення від сплати заборгованості, яке можливе лише тоді, коли невиконання аліментного обовязку було зумовлене тяжкою хворобою або іншими обставинами, які мають істотне значення. Постанова ПВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», теж вказує на те, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Стаття 180 СК України наголошує на тому, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 60 ЦПК України зазначає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір зазначено в частині 3 цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка виправдовує своє ухилення від обовязку утримувати дитину відсутністю офіційної роботи та необхідністю винаймати собі житло. -2- На думку суду, жодних доказів того, що заборгованість за аліментами у [PERSON] виникла внаслідок обставин, які мають істотне значення, в розумінні статті 197 СК України і які б давали підстави повністю звільнити [PERSON] від її сплати, позивачкою суду не надано, а тому її вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed