Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з [PERSON] на її користь 24022, 50 грн боргу за договором позики. Як на підставу позову посилається на невиконання відповідачем умов договору щодо повернення коштів у визначений договором строк. Позов мотивує тим, що відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 750 доларів США та 3000 грн, на підтвердження чого власноручно написала розписку, у якій зазначила, що зобов`язується повернути вказані кошти через один місяць. Разом з тим, відповідачка у визначені строки грошових коштів позивачці не повернула та уникає виконання свого обов`язку, а тому просить стягнути основну суму боргу в розмірі 24022, 50 грн, що еквівалентно 750 доларам США за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним банком України та 3000 грн станом на день підготовки позову. Ухвалою судді від 24 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу надавався п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, однак такий суду не було надано. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав та мотивів наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем реєстрації, причин неявки суду не повідомила, відзив не подала. У відповідності до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач не заперечила. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265, 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримала від [PERSON] 750 доларів США та 3000 грн, які зобов`язалася повернути до 29.01.2021, що підтверджується копією розписки (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з позовної заяви відповідач у встановлений договором строк зобов`язання не виконала, гроші не повернула, чим порушила майнові права позивача, а тому суд приходить до висновку, що такі підлягають відновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача еквівалент 750 доларів США боргу, разом з тим за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним банком України станом не на день підготовки позову, а на дату ухвалення судового рішення, що в сумі становить 23422,50 грн. та 3000 грн, що в сукупності становить 23422, 50 грн (750 доларів США * 27,2301 грн. + 3000 грн). З врахуванням положень ст.12 ЦПК України щодо принципу змагальності сторін, слід зазначити, що відповідачем відзив на позов суду не надано, доводи позивача не спростовані. При цьому, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідачки на користь позивачки підлягають до стягнення, понесені останньою судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 875,60 гривень.

Outcome: approved