Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернулася з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що відповідач [PERSON] не виконує батьківських обов'язків щодо дітей: неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] та неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO]. Крім того, позивач зазначила, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], але фактично проживає з 2004 року без реєстрації в [ADDRESS], з дітьми не проживає на протязі 10 років, не цікавиться їх життям, здоров'ям та утриманням, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Також 14.12.2006 року [PERSON] згідно вироку Катеринопільського районного суду було засуджено за ч.1 ст. 164 КК України. Крім того на даний час в Звенигородському районному суді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст. 121, ст.. 164 КК України. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Радчиської сільської ради [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог повідомила, що відповідач самоусунувся від виховання дітей, не цікавиться їх життям, жодного разу не відвідував дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність передбачених ч. 1, 2 ст. 164 СК України Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені обставини, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини полягає у тому, що він: не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: жодного разу не бачив дітей; не спілкувався з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не звертався до органу опіки та піклування чи суду з приводу вирішення спору щодо участі у вихованні дітей, які проживала окремо від нього, чим фактично залишив дитину без батьківського піклування. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність передбачених ч. 1,ч. 2 ст. 164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки судом встановлено факт його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved