Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля ВАЗ 21150 д.н.з. [NUMBER], виділивши [PERSON] автомобіль та стягнувши з нього 94500 грн. Надалі зменшила розмір позовних вимог та просила визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та стягнути Ѕ частину вартості автомобіля в розмірі 40743,40грн. В обґрунтування позову зазначено, що 20.08.2011 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON], а рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.10.2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Під час шлюбу було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме автомобіль марки ВАЗ 21150 д.н.з. [NUMBER], 2006 року випуску, зеленого кольору, та який був придбаний у торгівельній організації у липні 2013 року за 5000 доларів США. Згоди на добровільний поділ майна між ними не досягнуто, тому просила позов задовольнити повністю. Відповідач заперечуючи щодо задоволення позову позивача, звернувся до суду з зустрічним позовом, просить визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль ВАЗ 21150, д.н.з. [NUMBER]; в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати право власності на автомобіль ВАЗ 21150, д.н.з. [NUMBER] за [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі половини ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21150, д.н.з. [NUMBER], що складає 40743, 40 коп. Судом встановлено наступні факти . [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2011 року по 15.11.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 559 від 20.08.2011 року (а.с.4) та копією рішення суду про його розірвання (а. с. 5). В період шлюбу куплено автомобіль ВАЗ 21150 д.н.з. [NUMBER], який є об'єктом спільної сумісної власності, що не заперечується сторонами. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено - об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором - є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При чому, ч. 2 ст. 65 СК України передбачає, що при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно із ст. 68 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна - суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статті 69-71 СК України передбачають, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим ЦК України. Частиною 1 статті 218 ЦК України передбачено - недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 368, 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Також, стаття 369 ЦК України вказує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.п. 22,23,25,30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК України, ч. 3ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2,3ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути : квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст.65 СК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, щодо задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя частково, та відмови у зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Оскільки автомобіль ВАЗ 21150 д.н.з. [NUMBER] є спільною сумісною власністю так як придбаний в період шлюбу в розумінні Сімейного Кодексу є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами даний факт не оспорюється позови в цій частині не підлягають задоволенню за відсутності між ними спору в цій частині. Відповідно до звіту № 7/18 про оцінку транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21150 д.н.з. [NUMBER] станом на 06.02.2018 року складає 81486,81 грн. (а.с.39-42), дане майно підлягає поділу між ними в рівних частках. Дана оцінка та рівність часток є також безспірною між сторонами. Оскільки судом було встановлено, що зазначений автомобіль зареєстрований на відповідача, а також знаходився і знаходиться у його користуванні, суд вирішує стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі половини ринкової вартості автомобіля - 40743,40 грн. Припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль ВАЗ 21150 д.н.з. [NUMBER], залишивши автомобіль у одноосібній власності саме [PERSON] Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у звязку з чим суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 915,60 грн. судового збору .

Outcome: partial