Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], зареєстрованого 26.10.2007р. у відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 ХМУЮ, актовий запис № 1827; стягнути на свою користь із відповідача аліменти на дітей: [PERSON], [INFO] та на [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини доходу, щомісячно до досягнення дітьми повноліття та по 1000грн. на місяць на утримання позивача до досягнення сином 3-х літнього віку; стягнути витрати на правову допомогу та судові витрати. В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, почуття любові, у звязку з чим з липня 2014р. розлучилися. З того часу разом не проживають, діти перебувають лише на утриманні позивача, відповідач добровільно матеріально допомагати не бажає. Продовження сімейних відносин неможливо, сімя розпалась та поновлена бути не може. Позивач надала до суду заяву, якою просить розглянути справу за її відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином про день та час розгляду справи, заяв паро слухання справи за його відсутністю або про поважні причини неявки не надав, тому суд зі згоди позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляю заочне рішення, що не суперечить правилам ст.. 224 ЦРПК України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено, сторони з 26.10.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво серії 1-ВЛ № 076401), актовий запис № 1827, з липня 2014 року шлюбно-сімейні відносини не підтримують, на теперішній час сімя фактично не існує, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та на [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд розриває шлюб, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення та фактично встановлено у судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження (а.с. 6,7). Із довідки ОЖК «Контакт» № 70 від 03.02.2015р. позивач разом із дітьми постійно проживає та зареєстрована за адресою: м. Харкові, пр.. Тракторобудівників, 128-«а», кв. 3 (а.с.5). Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки забов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Далі, позивач просить стягнути із відповідача аліменти на своє утримання до досягнення молодшою дитиною трьох років в розмірі 1000грн. Відповідно до вимог ч.4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, право позивача на аліменти на її утримання виникло незалежно від її матеріального становища. Відповідно до ст.. 79 ЦПК України судові витрати складається з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки обґрунтовані і належним чином доведені.

Outcome: approved