overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачем вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2018 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю. \~Шлюбні відносини припинені з 03.12.2020 року, через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що їх шлюб має формальний характер. Просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище - « [PERSON] ». Ухвалою суду\~від 19.01.2021р.відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов\~підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2018 року. Шлюб зареєстровано Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №113. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який після припинення шлюбних відносин проживає з матір`ю. На даний час сторони припинили подружні відносини, через несумісні погляди на життя. Спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Згідно з ч.1 ст.21, ч.1 ст.\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з\~ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні\~відносини подружжя,\~які припинили\~подружні відносини,\~тривалий час\~не підтримують\~подружні стосунки,\~суд вважає\~встановленим,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя та\~збереження шлюбу\~суперечило би\~інтересам одного\~з них,\~інтересамнеповнолітньої дитини,\~що має\~істотне значення,\~у зв`язку\~з чим\~шлюб між\~сторонами слід\~розірвати.\~Після розірвання\~шлюбу залишити\~позивачу прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачем вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24.09.1981 р., від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені більше року назад з причини різних характерів, поглядів на життя, між ними немає взаєморозуміння. . На даний час відповідач перебуває у виправній колонії м. Горлівка. Вважає, що примирення між ними неможливо, тому що втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спору про поділ майна немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про слухання справи у його відсутність, позов не визнає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.09.1983 р. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 566. Сторони не підтримують подружніх відносин понад рік, оскільки в родині часто відбувалися сварки, збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін, примирення між ними неможливе. Спору щодо поділу майна на час розгляду справи між сторонами немає. Суд не приймає при постановленні рішення позицію відповідача, який позов не визнав, оскільки він ніяким чином не обґрунтував свою позицію, клопотання про надання строку для примирення не заявляв, але фактичні обставини справи свідчать про те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. При таких обставинах шлюб між сторонами необхідно розірвати, після розірвання шлюбу залишити дружині прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивачка як інвалід 2 групи звільнена від сплати судового збору при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просив: скасувати наказ директора комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» № 158 від 14.05.2018 року; поновити його на роботу на посаді виконуючого обов'язки директора комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс»; стягнути з комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.05.2018 року по 14.06.2018 року у сумі 19141 грн. 52 коп.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі на стягнення заробітку за один місяць. Позивач посилається на те, що його звільнення було незаконним, оскільки він був призначений на посаду виконуючого обов'язки директора комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» Миколаївським міським головою, а тому вважає, що звільнити його мав Миколаївський міський голова. Тим більш, Міністерством інфраструктури України, за № 3196/10/10-18 від 30.03.2018 року було погоджено кандидатуру [PERSON] на посаду керівника комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», а тому, вважає, що на звільнення його з посади повинно було бути отримане погодження Міністерства інфраструктури України. Зазначає, що оскільки призначення [PERSON] директором КП ММР «Миколаївелектротранс» без погодження міністерства є незаконним, а тому відсутня підстава його звільнення. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що розпорядженням секретаря міської ради Казакової Т.В. від 13.02.2018 року за № 63 на [PERSON], заступника директора КП ММР «Миколаївелектротранс» покладено виконання обов'язків директора КП ММР «Миколаївелектротранс». Враховуючи, що покладення обов'язків на заступника директора з розвитку та управління фінансами [PERSON] було тимчасове та носило інший процедурний характер відмінний від процедури призначення директором, то контракт з [PERSON] не укладався. Оспорюваним наказом № 158 від 14.05.2018 року припинено тимчасове виконання обов'язків директора КП ММР «Миколаївелектротранс» [PERSON], а не звільнено його ні з посади директора, ні з основної посади заступника, яку займав позивач. Посада заступника директора КП ММР «Миколаївелектротранс», яку раніше займав [PERSON], наказом № 86 від 01.03.2018 року з 05.03.2018 року особисто ним виведена зі штатного розкладу підприємства та на теперішній час відсутня. Таким чином, [PERSON] сам скоротив посаду заступника, достеменно знав про відсутність можливості повернутися на свою посаду після тимчасового припинення виконання ним обов'язків директора з моменту призначення директора підприємства, тобто сам себе позбавив посади. Розпорядженням міського голови від 14.05.2018 року за № 189 рк директором КП ММР «Миколаївелектротранс» з 14.05.2018 року призначено [PERSON] на умовах контракту. А тому в силу своїх повноважень,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила витребувати у [PERSON] м'які меблі, спальню та стінку. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 26.11.2014 року їй у власність виділено: м'які меблі, вартістю 17810 грн.; спальню, вартістю 19820 грн.; стінку, вартістю 13570 грн., всього на суму 51\~200 грн. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, відмовляється у добровільному порядку передати зазначене майно. У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Представник відповідача надав заперечення проти позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб тощо. За змістом ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 26.11.2014 року їй у власність виділено: м'які меблі, вартістю 17810 грн.; спальню, вартістю 19820 грн.; стінку, вартістю 13570 грн., всього на суму 51\~200 грн. Приймаючи до уваги викладене, а також зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду від 26.11.2014 року, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі встановленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, протягом двох років взагалі не спілкувався із дитиною, не надає їй достатнього матеріального утримання, не займається вихованням, не проявляє інтересу до стану здоров'я, фізичного і духовного розвитку дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав, додатково пояснивши, що донька після розірвання шлюбу сторін взагалі не бачила батька. Представник третьої особи органу опіки і піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та представник прокуратури Личаківського району м. Львова у судове засідання не з'явилися з невідомих причин, відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації проживання. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності та зі згоди позивача постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є сторони. Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Крім того, встановлено, що дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] та перебуває виключно на її вихованні. Відповідач, як вбачається із пояснень позивача та письмових доказів, наявних у матеріалах справи, протягом двох років взагалі не спілкувався із дитиною, не надає їй достатнього матеріального утримання, не займається вихованням, не проявляє інтересу до стану здоров'я, фізичного і духовного розвитку дитини. Висновком органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.11.2013р. № 35-4527 визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку щодо виховання дитини. Враховуючи вищенаведене, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, протягом семи років взагалі не спілкувався із дитиною, не надає їй достатнього матеріального утримання, не займається вихованням, не проявляє інтересу до стану здоров'я, фізичного і духовного розвитку дитини. В судовому засіданні позивач та представник третьої особи позов підтримали із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглядати справи у його відсутності. З врахуванням наведеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є сторони. Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Крім того, встановлено, що дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] та перебуває виключно на її вихованні. Відповідач, як вбачається із пояснень позивача та письмових доказів, наявних у матеріалах справи, протягом семи років взагалі не спілкувався із дитиною, не надає їй достатнього матеріального утримання, не займається вихованням, не проявляє інтересу до стану здоров'я, фізичного і духовного розвитку дитини. Висновком органу опіки та піклування в особі Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 04.12.2013р. № 66 визнано за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку щодо виховання дитини. Враховуючи вищенаведене, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, протягом декількох років практично не спілкувався із сином, не надавав йому достатнього матеріального утримання, не займався вихованням, не проявляв інтересу до стану здоров'я, фізичного і духовного розвитку дитини. В судовому засіданні позивач та представники третіх осіб позов підтримали із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечив, оскільки дійсно з об'єктивних причин не приділяв достатньо уваги сину протягом останніх двох років, рідко спілкувався із ним у цей період, не займався його вихованням та не проявляв інтересу до стану його здоров'я, не цікавився його навчанням. Заслухавши пояснення сторін та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO],, є позивач та [PERSON], яка померла [INFO] Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про народження дитини та свідоцтва про смерть матері. Крім того, встановлено, що дитина проживає з рідною тіткою (сестрою матері) за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її вихованні. Відповідач, як вбачається із пояснень сторін з врахуванням думки дитини [PERSON], [INFO], який у судовому засіданні висловився за доцільність позбавлення батьківських прав позивача відносно нього, та письмових доказів, наявних у матеріалах справи, протягом двох років практично не спілкувався із сином, не надавав йому достатнього матеріального утримання, не займався вихованням, не проявляв інтересу до стану здоров'я, фізичного і духовного розвитку дитини. Висновком органу опіки та піклування в особі Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 25.03.2014р. № 33-зв-262 визнано за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку щодо виховання дитини. Враховуючи вищенаведене, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Позов в частині вимог про встановлення піклування та призначення піклувальника задоволенню не підлягає, оскільки подання про призначення піклувальника над неповнолітнім органом опіки і піклування до суду не вносилось, відтак вирішити дане питання в даній справі є неможливим в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з останнього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця. Позов мотивує тим, що із відповідачем шлюб вона розірвала 26.04.2012р. Син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, однак її доходів недостатньо для забезпечення останнього всім необхідним. Відповідач сину достатньої матеріальної допомоги не надає з моменту фактичного припинення між сторонами сімейних відносин. Хоч офіційно він ніде не працює, однак має періодичні заробітки у формі мінливого доходу, а тому повинен сплачувати аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за місцем реєстрації проживання, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З копії свідоцтва про народження дитини, вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] З рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26.04.2012р. вбачається, що шлюбу між сторонами розірвано. З пояснень позивача вбачається, що син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не проживає разом із ними тривалий час, не надає сину достатнього матеріального утримання, а доходів позивача недостатньо для забезпечення сина всім необхідним. У справу відсутні докази, що відповідач офіційно працевлаштований, у зв'язку з чим його дохід має нерегулярний та мінливий характер. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має нерегулярний дохід, проте поряд із матір'ю несе обов'язок із утримання неповнолітнього сина, а тому є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, на чому наполягає позивач. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина суд враховує матеріальне становище матері та дитини, відповідача, який має мінливий дохід, розмір якого позивачем не підтверджений, й вважає за необхідне визначити розмір аліментів в сумі 500 грн. щомісячно.

Outcome: approved