Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, який в подальшому уточнила, залишивши тільки вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого [INFO] народилась донька [PERSON], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і не надає кошти на утримання неповнолітньої доньки, хоча має таку можливість так як працює по найму, тому позивач просила стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, уточнивши їх, та просила стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини по 700 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття. Вимоги щодо стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, позивач не підтримала. Судові витрати просила покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги позивача визнав частково. Не заперечував проти стягнення аліментів але зазначив, що платити буде тільки по 400 гривень і не більше так як він ніде не працює, хоча він не хворий, інших дітей чи утриманців не має. При необхідності він буде допомагати в утриманні дитини. Судові витрати платити не згоден так як не він звертався до суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.01.2016 року виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, батьком [PERSON], [INFO], є відповідач, а мамою позивач по справі. Батьки дитини проживають окремо, а з дитиною проживає мама. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони, як встановлено судом, спільно не проживають, а малолітня дитина проживає з матір'ю, виходячи з чого суд знаходить, що відповідач, проживаючи окремо від сім'ї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір'ю дитини, що свідчить про необхідність задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини, проти чого відповідач не заперечує. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Із даних в суді пояснень відповідача, встановлено, що він не працює, інших дітей чи утриманців не має. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, з 1 січня в сумі 1167 гривень, а з 1 травня в сумі 1228 гривень. В судовому засіданні позивач погодився, що до існуючих правовідносин слід застосовувати прожитковий мінімум для його дитини в сумі 1228 гривень, з огляду на близькість 01.05.2016 року. Крім цього, суд вважає, що застосування прожиткового мінімуму в сумі 1228 гривень відповідає інтересам малолітньої дитини сторін. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з цього та зважаючи на предмет позову, а саме на вид та розмір аліментів, які позивач просить стягнути із відповідача, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому конкретний розмір аліментів суд визначає у фіксованій грошовій сумі, в розмірі 614 гривень. Аліменти на утримання дитини суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 22 січня 2016 року, що відповідає положенням ст.191 СК України і не заперечувалося відповідачем та згідно вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв'язку з тим, що дитина проживає з матір'ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів малолітньої дитини.

Outcome: partial