Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, яку обґрунтувала наступними обставинами. З 11 грудня 1999 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Разом сторони не проживають з 2010 року. Отже, на думку позивача, при таких обставинах подальше перебування у шлюбі та збереження родини є неможливим.\~Просить розірвати шлюб та після розірвання шлюбу призвище « Пастухова» змінити на дівоче «Солопова» \~Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом із тим, звернулась до суду із заявою, згідно якої просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надав. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача. Судом встановлено, що 11.12.1999 року між сторонами було укладено шлюб, про що Добропільським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 245 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-НО № 068557. Із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 305059 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції Донецької області судом вбачається, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] . Судом також встановлено, що подружжя «Пастухових», в межах даної цивільної справи, спору про виховання дитини та поділ спільного майна подружжя\~не має. Стаття 21 Сімейного Кодексу України\~визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2\~ст.104 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3\~статті 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогу\~ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та\~\~інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,\~\~що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом достеменно встановлено, що сторони вже тривалий час не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, будь які взаємини подружжя не підтримує, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При задоволенні позову на користь позивача з відповідача, відповідно до ч.1\~ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved