Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Малолітня донька [PERSON] проживає з позивачем. Стверджується, що ще при фактичному проживанні із відповідачем однією сім'єю, але без реєстрації шлюбу, останній не дбав про сім'ю, матеріально не забезпечував, що призвело до фактичного розпаду сім'ї та спонукало позивача до звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Вказані обставини підтверджуються виконавчим листом №2-2550/11, виданим Ленінським районним судом м.Кіровограда від 04 листопада 2011р., згідно із яким за рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 31 жовтня 2011р. із [PERSON] на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку, починаючи з 20.09.2011р. і до виповнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO].. Більше 8 років відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки [PERSON], рішення суду про стягнення аліментів не виконує, при цьому відповідач за віком (виповнилось 31 рік) є молодим та здоровим, працездатним та дієздатним, в силу чого завжди міг та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, проте свідомо всіляко ухиляється від надання матеріальної допомоги на її утримання, має заборгованість по аліментам в розмірі 61982,50грн. станом на 01.05.2018р. Відповідач без поважних причин ухилявся та ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку щодо виховання своєї малолітньої доньки, оскільки він не спілкується із донькою, не піклується про неї, не переймається її життям та здоров'ям, не вирішує її нагальні щоденні проблеми, не цікавиться її інтересами, на збори в загальноосвітню школу, в спортивну школу, на курси іноземних мов, де навчається донька, не ходить, не розвиває її таланти, не займається фізичним, духовним та моральним розвитком. Вказані обставини підтверджуються: Довідкою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №70 «Олена» комбінованого типу Управління освіти міської ради міста Кропивницький від 11,05.208р. №9. згідно із якою [PERSON] була вихованкою даного закладу по серпень 2016р.. характеризується виключно позитивно, її батько жодного разу у закладі не з'являвся. Довідкою Кіровоградської обласної спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву «Надія» від 03.05.2018р. №86, згідно із якою [PERSON] із 2014р. є вихованцем даної школи, характеризується виключно позитивно, що нею опікуються лише її мати та бабуся, а її батько жодного разу у даній школі не з'являвся. Характеристикою учениці іноземної мови, виданої ФОП [PERSON] від 16.05.2018р.. згідно із якою [PERSON] навчається на курсах англійської мови з 2016- 2017 навчального року, характеризується виключно позитивно, на заняття приходить лише в супроводі матері та бабусі. Позивач стверджує, що дитина втратила родинний зв»язок з батьком , не пам»ятає його , а тому просить задовольнити позов повністю. До судового засідання відповідачем надано відзив на позовну заяву з посиланням, що після народження [INFO] [PERSON], не вчиняв дій, які згідно з нормами частин 1 та 4 статті 164 Сімейного кодексу України давали б юридичні підстави для позбавлення його батьківських прав. А саме: своєчасно забрав дочку [PERSON] з пологового будинку (або іншого закладу охорони здоров'я) після її народження та не залишав її там протягом шести місяців без поважної причини і без виявлення щодо неї батьківського піклування. При цьому брав безпосередню участь у фінансуванні, пов'язаних з народженням та утриманням дочки витрат; не ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки зокрема, особисто зустрічався з дочкою і її матір'ю . Але останнім часом позивач [PERSON] не давала можливості спілкуватися з дочкою [PERSON], певний час не мав можливості сплачувати аліменти у повному обсязі з поважних причин - через відсутність постійної роботи та достатнього рівня заробітної плати, але робив це частково. Крім того, має ще одну малолітню дитину - сина [PERSON] . На утримання сина за судовим рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07.10.2008 у справі № 2-5384/08 також повинен сплачувати аліменти, розмір яких в обох випадках (на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON]) визначено судом у збільшеному розмірі по 1/4 частині заробітку (доходу) на кожну дитину без урахування наявності, а також, непрацездатної на даний час матері, пенсіонера за віком [PERSON], [INFO], яка зареєстрована і проживає у квартирі разом зі ним та отримує пенсію не значних розмірів, тому просить відмовити з задоволенні позову повністю. В судовому засіданні представник відповідача зазначив,що [PERSON], є ветеран війни та учасник бойових дій, надав позивачу копію документів для отримання пільг , не страждає на алкоголізм, не веде аморальний спосіб життя. Стверджує , що обставиною , яка сприяла втраті родинних зв'язків між дитиною та батьком стали перешкоди матері у спілкуванні батька з дитиною. До відзиву відповідач надав ряд квитанції на підтвердження того, що він сплачує аліменти. За змістом квитанцій вбачається, що відповідач здійснив платежі по аліментам: 300,00грн. - 19 січня 2013р., 100,00 грн. - 08 лютого 2013р., 100.00грн. - 06.03.2013р., 100,00грн. - 09 квітня 2013р. , у травні та червні 2018р. по 1000,00 грн. Крім того , відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом , оскільки не має можливості спілкуватися з дочкою [PERSON] без попередньої згоди відповідача [PERSON], якої вона не дає, та, зокрема, щоб при цьому не завдати психологічної шкоди малолітній дочці просить суд , визначити порядок зустрічей і спілкування з малолітньою дитиною - дочкою [PERSON]: періодичні побачення на території школи у робочі дні - до 2 разів на місяць під час занять (з правом відвідування уроків у класі, де навчається дочка), а також безпосередньо після закінчення шкільних занять; відвідування дитиною місця мого проживання - до 2 разів на місяць тривалістю до 2 діб підряд цілодобово у II та IV календарні вихідні дні місяця, зокрема, починаючи з 18-ї години п'ятниці і до 16-ї години неділі (мої житлові умови дозволяють це робити ; можливість спільного відпочинку - не менше 2 разів на рік тривалістю до 7 діб підряд цілодобово під час зимових канікул у школі (у період з 01 січня до 07 січня поточного року) та до 30 діб підряд цілодобово під час літніх канікул у школі (у період з 01 липня до 25 серпня поточного року з урахуванням графіку відпусток). Позивач заперечує проти зустрічного позову , зазначивши, що жодних перешкод у спілкуванні з дитиною не чинила, він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, маючи бажання мав можливість спілкуватися засобами зв'язку , чи по місцю навчання дитини, що ним зроблено не було в тому числі і жодного разу за час розгляду справи в суді. В судовому засіданні представник третьої особи підтримала висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони від спільного проживання малолітня доньку [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7), яка проживає з матір'ю [PERSON] , що підтверджується Довідкою квартального комітету №8 Подільського району м.Кропивницького від 16.05.2018р. №115 (а. с. 8). Згідно рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 31 жовтня 2011р. із [PERSON] на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO] стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку, починаючи з 20.09.2011р. і до виповнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO].. Відповідач має заборгованість по аліментам в розмірі 61982,50грн. станом на 01.05.2018р. , що підтверджуються розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 16.05.2018р. , наданим Фортечним ВДВС міста Кропивницький ГТ УЮ в Кіровоградській області . Малолітня донька [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача . Позивач, як мати, займається вихованням доньки, контролює її навчання в школі, дбає про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток та емоційний стан, піклується про неї, на підтвердження чого надано: Довідку дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №70 «Олена» комбінованого типу Управління освіти міської ради міста Кропивницький від 11,05.208р. №9, згідно із якою [PERSON] була вихованкою даного закладу по серпень 2016р.. характеризується виключно позитивно, її батько жодного разу у закладі не з'являвся. Довідку Кіровоградської обласної спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної шкли олімпійського резерву «Надія» від 03.05.2018р. №86, згідно із якою [PERSON] із 2014р. є вихованцем даної школи, характеризується виключно позитивно, що нею опікуються лише її мати та бабуся, а її батько жодного разу у даній школі не з'являвся. Характеристику учениці іноземної мови, виданої ФОП [PERSON] від 16.05.2018р. згідно із якою [PERSON] навчається на курсах англійської мови з 2016- 2017 навчального року, характеризується виключно позитивно, на заняття приходить лише в супроводі матері та бабусі. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 СК УКраїни передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз»яснення п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз'яснення, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. При винесенні рішення, суд керується ст.13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] [INFO] , оскільки відповідач не цікавився її станом здоров'я, її навчанням, не відвідує навчальні заклади, не провідує доньку вдома, що підтверджується висновком органу опіки та піклування .На рекомендації органу опіки , щодо необхідності звернення до спеціаліста -психолога з приводу налагодження контакту з дитиною не з»явився, як стало зрозуміло в судовому засіданні не зрозумів як, де і коли мала бути дана зустріч , вважає , що саме позивач мала , йому про це зазначити. В цілому вбачається відсутність у відповідача переживань щодо його доньки, що може підтверджувати твердження представника органу опіки щодо повної втрати родинних зв»язків як батька з дитиною. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини». Враховуючи зазначене , суд приходить до висновку , що зустрічний позов про встановлення порядку зустрічей і спілкування з малолітньою дитиною, у спосіб визначений відповідачем є безпідставним і не підлягає задоволенню повністю. Доказів , що позивач вчиняла перешкоди у спілкуванні з дитиною суду не надано, зв»язок батька з дитиною втрачено , тому визначити порядок зустрічей і спілкування з малолітньою дитиною - дочкою [PERSON]: періодичні побачення на території школи у робочі дні - до 2 разів на місяць під час занять (з правом відвідування уроків у класі, де навчається дочка), а також безпосередньо після закінчення шкільних занять; відвідування дитиною місця мого проживання - до 2 разів на місяць тривалістю до 2 діб підряд цілодобово у II та IV календарні вихідні дні місяця, зокрема, починаючи з 18-ї години п'ятниці і до 16-ї години неділі (мої житлові умови дозволяють це робити ; можливість спільного відпочинку - не менше 2 разів на рік тривалістю до 7 діб підряд цілодобово під час зимових канікул у школі (у період з 01 січня до 07 січня поточного року) та до 30 діб підряд цілодобово під час літніх канікул у школі (у період з 01 липня до 25 серпня поточного року з урахуванням графіку відпусток ) не відповідатиме інтересам дитини, яка не пам»ятає свого батька. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Згідно із ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї». Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Позивач звернувся до служби у справах дітей та суду згідно ст. 159 СК України відповідно до якої , якщо той з батьків, з ким проживають дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Також відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, тому зустрічний позов є необґрунтованим та безпідставним. Згідно ст. ст.134,142ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] -704,80 грн. судового збору . Судові витрати по зустрічному позову залишити по фактичному їх понесенні сторонами.

Outcome: approved