Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що він є батьком [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, ухиляється від свого обовязку утримувати дитину, тому позивач змушена звернутися до суду за стягненням аліментів. Позивач просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 888 гривень 50 копійок на утримання дитини щомісячно. Позивач вважає, що аліменти мають стягуватися саме у такій сумі, оскільки з 01 травня 2017 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 1 777 гривень. Тобто для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісячно необхідно витратити не менше вказаної суми. Крім того, при визначені розміру аліментів, позивач просить суд врахувати, що дитині необхідні нормальні харчування, одяг та інші речі для забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 27 липня 2017 року не зявилась, заявою просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов у повному обсязі (а.с.18). Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.17), в судове засідання 27 липня 2017 року не з'явився, згідно поданої зави позов визнав в повному обсязі (а.с.19). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 410 ЦПК України передбачено, що іноземці мають процесуальні права та обовязки нарівні з фізичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією України та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Під час вирішення питання щодо того, право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом, суд керувався тим, що ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що вибір права це вибір учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом, а іноземним елементом, в свою чергу, є ознака, яка характеризується такою формою при якій, хоча б один учасник правовідносин є іноземцем. Оскільки судом встановлено, що відповідач є громадянином [PERSON],то відповідно до ст. 63 зазначеного Закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. В той же час ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що права та обовязки батьків та дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Оскільки позивач та відповідач не мають спільного особистого закону подружжя, оскільки є громадянами різних держав, то суд вважає, що під час розгляду справи про стягнення аліментів до спірних правовідносин слід застосовувати право держави Україна, оскільки дитина проживає в Україні та її мати є громадянкою України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.5) є відповідач. Згідно довідки Солонянської селищної ради №445 від 16 травня 2017 року, спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.6,7). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобовязаний це робити, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дитини, є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, матеріальне становище позивачки, стан здоровя як відповідача, так і дитини, її вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти в розмірі 888 гривень 50 копійок на утримання дитини щомісячно, до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів на кожну дитину суд виходить з того, що з травня 2017 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 1777 гривень, а права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у звязку із задоволенням позову,суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved