Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вимогами про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна, а саме житлового будинку під № 54 по вул. Пархоменка,54 в м.Васильків Київської області, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті матері при оформленні спадкових прав на вказане нерухоме майн, їй стало відомо, що на будинок накладено арешт. Позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, від представника надійшов лист, про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з положень ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ст.ст.319, 321 та 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок зняття арешту з майна або його звільнення з-під арешту у цивільному процесі визначений положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 7 лютого 2014 року. З огляду матеріалів цивільної справи вбачається, зокрема архівної довідки №683 від 23 червня 2017 року, житловий будинок по вул.. Пархоменка під №54 в м.Васильків Київської області, за інвентаризовано за [PERSON] та [PERSON] батьками позивача. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, встановлено, що на підставі повідомлення б\\н Васильківського управління торгівлі, 7 вересня 2004 року Васильківською міською державною нотаріальною конторою на житловий будинок по вул.. Пархоменка під №54 в м.Васильків Київської області було накладено заборону на відчуження, реєстраційний номер обтяження 1282513, при цьому власником будинку на який накладено заборону вказано [PERSON] . Згідно архівних даних КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» на імя [PERSON] заінвентиризовано житловий будинок за адресою: вул. Пархоменка, 54 «б» в м.Васильків Київської області. Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для подальшого здійснення заборони на відчуження майна не має, оскільки станом на час звернення до суду позивач є спадкоємцем вказаного нерухомого майна, та при накладені заборони, було допущено помилку що власника будинку та його адреси, а тому, з метою недопущення порушення майнових прав позивача, заборона щодо нерухомості підлягає скасуванню. На підставі наведеного та

Outcome: approved