Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому після уточнення просила надати їй додатковий строк у 2 місяці для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті її батька - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що після смерті її батька була відкрита спадщина, однак вона пропустила визначений законом строк для її прийняття у зв`язку з важкими хворобами, якими вона хворіє вже тривалий час та які посилилися на фоні емоційних стресів, пов`язаних зі смертю її батьків. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі та участі позивача. Відповідач надав до суду заяву, у якій позов визнав та просив розглядати справу без його участі. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд установив, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 11). За змістом статей 1216, 1217, 1220 ЦК України убачається, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно копії свідоцтва про народження (а.с. 9), копії свідоцтва про шлюб (а.с. 10), копії паспорту (а.с. 7-8) позивач є дочкою померлого [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 12) відповідач є сином померлого [PERSON] . Таким чином, сторони є спадкоємцями першої черги на майно спадкодавця [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинам 1, 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з копією повідомлення Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гібадулової Л. А. позивачу роз`яснено, що у зв`язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини їй необхідно звернутися до суду для оформлення спадщини. Позивач надала додаткові письмові пояснення, у яких зазначила, що приватний нотаріус не надавав довідок у зв`язку з пропущенням позивачем строку на прийняття спадщини та не заводив спадкову справу після померлого [PERSON] . Позивач надала копії медичної документації (а.с. 16-37), з якої вбачається, що вона має низку тяжких .хронічних хвороб, також матір позивача померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). Таким чином, позивач має тяжкі хвороби, у зв`язку з якими вона періодично перебуває на лікуванні. Вказані хвороби впливають на її фізичний стан, внаслідок чого позивач уразлива до емоційних та нервових хвилювань. У зв`язку зі смертю матері та батька упродовж короткого проміжку часу у позивача почалося загострення її тяжких хвороб, внаслідок чого їй необхідно було займатися відверненням негативних наслідків для здоров`я. Вказані вище обставини у своїй сукупності суд вважає поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини та вважає за необхідне його поновити. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved