Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 07.12.2012 року шлюб між ними розірваний. Спілкування відповідача з їх донькою [PERSON] припинилося в 2018 році. Позивач вказує, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує, життям дитини не цікавиться. На даний час вона сама виховую дитину, яка повністю знаходиться на її утриманні. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також стягнути на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову та до дня досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження, сторонам та третій особі встановлений строк для надання заяв по суті справи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив суд його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судових повісток на зареєстровану адресу його проживання, а також опублікування оголошення-виклику на офіційному сайті Судова влада України. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач суду не надавав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що існують всі умови для ухвалення заочного рішення, суд постановив про заочний розгляд справи: за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вислухав пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 07.12.2012 року розірваний. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З довідок Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 22.08.2019 р. вбачається, що малолітня [PERSON] мешкає з матір`ю - позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] . З характеристики учениці Запорізької гімназії №11 «Основа» від 17.09.2019 р. [PERSON] вбачається, що в період з 2014 по 2018 роки вона навчалась в даному навчальному закладі, вихованням дитини займається матір дитини, батько дитини батьківські збори чи інші шкільні заходи не відвідував. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою та подругою позивачки, вони товаришують 12 років, їх діти також дружать між собою. Їй відомо, що відповідач вже більше року не спілкується з його донькою [PERSON] , не навідує її, не цікавиться її життям, на телефонні дзвінки не відповідає. Позивач самостійно займається вихованням доньки [PERSON] та утримає її. Відповідач матеріально не допомагає утримувати дитину. Відповідно до Акту обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , складеного працівниками відділу по Комунарському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 23.12.2019 р., дитина мешкає з мамою, стосунки між ними доброзичливі, для дитини створені належні умови для її проживання та розвитку. В ході спілкування з дитиною, остання зазначила, що не заперечує відносно позбавлення її батька батьківських прав відносно неї, оскільки він не цікавиться її життям та розвитком, до нього ніколи не можливо додзвонитись, в зв`язку з чим постійно виникають проблеми з наданням ним дозволу на виїзд за кордон для її участі у танцювальних конкурсах, оскільки вона займається бально-спортивними танцями. Дані обставини викладені також в письмових поясненнях малолітньої [PERSON] . Відповідно до письмових пояснень відповідача [PERSON] на ім`я начальника служби у справах дітей Веселівської райдержадміністрації Запорізької області від 09.12.2019р., він не погоджується з позбавленням його батьківських прав, оскільки вважає, що підстави відсутні, зазначив, що по мірі необхідності надає матеріальну допомогу на дитину. Зазначає, що любить свою доньку, судимостей не має, аморальний спосіб життя не веде. Відповідно до Висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради як органу опіки та піклування від 08.01.2020 р., відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться фізичним, духовним та психічним розвитком дитини, не утримує її. Згідно інформації лікаря педіатра [PERSON] , малолітня [PERSON] , [INFO], з 2009р. перебувала під її наглядом у медичному центрі «Енамед», а з 2018 року у медичному центрі «Гамма+». На прийоми до лікаря дитину приводила матір [PERSON] , усі рекомендації лікаря виконували» своєчасно. Згідно характеристики Запорізької гімназії №11, [PERSON] зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться навчанням дитини, до школи привозила завжди мати дитину, забирає зі школи також мама. Батько [PERSON] батьківські збори та шкільні заходи, з участю доньки не відвідував. Спеціалістами відділу по Комунарському району служби(управління) справах дітей Запорізької міської ради було обстежено умови проживання малолітньої за адресою: [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] , вона не заперечує щодо позбавлення батька батьківських прав, спілкується з ним, з святами він її не вітає, матеріально не допомагає, в останній раз бачила його у 2018 році. Відповідно до листа служби у справах дітей Веселівської районі державної адміністрації Запорізької області Балагура І.О. заперечує що позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , про розгляд справи у суді не знав, повістки не отримував. Відповідач [PERSON] був запрошений на комісію з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, але на засідання, яке відбулося 08.01.2020р., не з`явився та причину своєї неявки не повідомив (телефон вимкнений). До відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з питання про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні [PERSON] не звертався. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Як роз`яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши вищевказані докази по справі, суд приходить до висновку, що малолітня дитина - Балагура Поліна проживає окремо від батька, останній не цікавиться їх життям та станом здоров`я, не відвідує її, не турбується про її інтелектуальний, фізичний, духовний та психічний розвиток, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо виховання, утримання та піклування про фізичний та духовний розвиток дитини. Позиція відповідача щодо не згоди відносно позбавлення його батьківських прав, зазначена у вищевказаних письмових поясненнях на адресу служби у справах дітей, не підтверджена належними доказами. Відповідач проігнорував судовий розгляд з приводу вирішення позову про позбавлення його батьківських прав, в судові засідання не з`являвся, хоча був повідомлений про існування даного позову, будь-яких заяв по суті справи, доказів на підтвердження його позиції, до суду не надав, що також свідчить про його безвідповідальне ставлення до своїх батьківських прав та вказує на те, що батьківство не має пріоритетного значення в його житті. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно сьомого абзацу п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання його доньки [PERSON] , підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання цієї дитини, у розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітної плати /доходів/ відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до повноліття дитини. З відповідача на підставі ст.. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовних вимог про стягнення аліментів на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved