Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 47593,43грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 250000грн. разом із судовими витратами. В обґрунтуванні доводів позову позивач зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2008р. з [PERSON] стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2008р. і до досягнення дитино. Повноліття. Постановою Державного виконавця 05.04.2012р. відкрите виконавче провадження. З часу винесення рішення суду і до теперішнього часу відповідач жодного разу матеріальної допомоги не надає, ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 47593,43грн. Оскільки обов'язок відповідача з виплати аліментів виник 19.08.2008р., а прострочення почалось з 15.05.2008р. і закінчилось з часу досягнення дитиною повноліття, тобто [INFO]., відповідач повинен сплатити й пеню, що становить 588516грн., а за вимогою позивача - 250000грн. Позивач надала заяву, якою просить розглянути справу за її відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд зі згоди позивача розглядає спар ваву у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст.. 224 ЦПК України. Представник Московського ВДВС ХМУЮ надав заяву про слухання справи за його відсутністю. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2008р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 600грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2008р. і до досягнення дитиною повноліття. 05.04.2012р. відкрито виконавче провадження. Із розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] вбачається, що заборгованість по виконавчому листу № 2-3378 Московського районного суду м. Харкова про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 600грн. щомісяця, починаючи з 15.05.2008р. і до досягнення сином повноліття, станом на 01.07.2015р. складає 47593,43грн. Такі обставини підтверджено копіями рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2008р. , постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2012р., розрахунком заборгованості по аліментам (а.с.10-13 ). Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, суд надійшов до висновку, що при наявності виконавчого листа, примусового виконання рішення суду по стягненню аліментів, у суду відсутні правові підстави для стягнення заборгованості, що виникла з вини відповідача у вказаному розмірі. Разом з цим, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у вказаній позивачем сумі. Відповідно до правил ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial