Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачі 13 листопада 2014 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просили усунути їм перешкоди в користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] в м. Харкові. В обґрунтування позову зазначено, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Крім них у зазначеній квартирі також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідач з березня 2014 року не мешкає у квартирі, а де саме він мешкає їм невідомо. Відповідач особистих речей в зазначеному приміщенні не зберігає і за вказаною адресою не з'являється. Ніякої домовленості про мешкання чи користування спірним жилим приміщенням між ними не існує. Реєстрація відповідача порушує їхні права. Позивачі в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви, в якій зазначили, що на задоволенні позову наполягають та не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі, просили справу розглядати за їх відсутності. Належним чином повідомлений відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача [PERSON], повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Московський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, який виконує функції сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, в судове засідання не з'явився. 06 червня 2014 року начальник відділу подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності їхнього представника та ухвалити рішення на розсуд суду. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: [PERSON] та [PERSON] з 14.11.2008р. є власниками квартири [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї №3255 від 04.11.2014 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно відповіді Т.в.о. начальника Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області №67/9546 від 11.03.2015р., звернень стосовно [PERSON] згідно обліків зареєстровані звернення за період часу з березня 2014 року по теперішній час відсутні. В силу ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, враховуючи, що реєстрація відповідача позбавляє позивачів можливості розпоряджатися власним майном на свій розсуд, а також його реєстрація спричиняє матеріальні збитки, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved