Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до кредитної спілки «Прикарпаття-сім» про зобов'язання відповідача повернути депозитний вклад за договорами внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 2-12 від 13 січня 2012 року, № 16-12 від 02 квітня 2012 року, та за договором № 18-12 від 04 квітня 2012 року і додатковою угодою до нього від 06 червня 2013 року у розмірі 60000 гривень 00 копійок та нараховані за вказаними договорами депозитні відсотки у розмірі 2268 гривень 49 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані потребою судового захисту у зв'язку з відмовою відповідача повернути вкладені кошти та виплатити відсотки, яка порушує право позивача на повернення цих коштів, а також отримання відсотків. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та суду пояснив, що з 01 січня 2014 року відповідач відсотки не виплачує та вкладені кошти не повернув. Жодних додаткових угод, крім наданих суду, з відповідачем не підписував. Просив позов задовольнити. Представники відповідача у судове засідання не з'явилися, хоч про час і місце судового розгляду відповідач повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки представників суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про зобов'язальні правовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про його перегляд. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які надані суду позивачем на обґрунтування вимог позову, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про належну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 18 вересня 2009 року між [PERSON] та кредитною спілкою «Прикарпаття-сім» укладеного договори № 2-12 від 13 січня 2012 року, № 16-12 від 02 квітня 2012 року та № 18-12 від 04 квітня 2012 року і додаткова угода до нього від 06 червня 2013 року, копії яких містяться в матеріалах справи, згідно з якими [PERSON] передав, а кредитна спілка «Прикарпаття-сім» прийняла грошову суму вкладу - у розмірі 700000 гривень 00 копійок, і зобов'язалася виплатити йому суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному договором № 2-12 від 13 січня 2012 року - до 13 січня 2014 року з процентною ставкою 24% річних, договором № 16-12 від 02 квітня 2012 року - до 02 квітня 2014 року з процентною ставкою 24 % річних, та договором № 18-12 від 04 квітня 2012 року та додатковою угодою до нього - до 06 червня 2013 року з процентною ставкою 22% річних. Згідно п.п. 2.8 вищезазначених договорів, спілка зобов'язується повернути члену кредитної спілки суму внеску, а також нараховані але не сплачені проценти на внесок в день, визначений пунктом 1.1. цих договорів в якості закінчення строку внеску. Як вбачається з документів обліку отриманих за договорами коштів [PERSON] надав, а кредитна спілка «Прикарпаття-сім» отримала за договором № 2-12 від 13.01.2012 року 50000,00 грн., за договором № 16-12 від 02 квітня 2012 року 10000,00 грн. та за договором № 18-12 від 04 квітня 2012 року 30000,00 грн. та визначила розміри сум відсотків по кожному договору (а.с.а.с. 6, 7, 8). Однак, кредитна спілка в порушення п.п. 2.8 умов Договорів взятих на себе зобов'язань не виконала та кошти в розмірі 60000,00 грн. до цього часу позивачу не повернуті, відсотки за користування коштами в сумі 40000,00 грн. за договором № 2-12 від 13.01.2012 року у розмірі 604,93 грн., за договором № 16-12 від 02 квітня 2012 року у розмірі 1663,56 грн. не виплачені. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Частиною 1 статті 1061 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Статтями 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Разом з тим, відповідно до умов договорів кредитна спілка зобов'язалася ся забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими процентами, сплатити вкладнику проценти, повернути вкладнику вклад за його вимогою в кінці терміну дії вкладу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відмова відповідача кредитної спілки «Прикарпаття-сім» у видачі позивачу вкладів і сплати процентів є порушенням права вкладника. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття має перелік способів захисту прав та інтересів, який не є вичерпним, оскільки частиною 2 пункту 10 встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право вибору способу захисту належить особі. За таких обставин, враховуючи, що позивачем доведено та належно підтверджено суми заборгованості за договорами депозитного вкладу, суд вважає, що, користуючись по аналогії нормами вищезазначеними нормами матеріального права до подібних за змістом цивільних відносин між сторонами, позовні вимоги слід задовольнити у відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, шляхом стягнення з відповідача всієї суми заборгованості на користь позивача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, пропорційну задоволеним позовним вимогам суму судового збору слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, згідно ст.ст. 11, 15, 16, 526, 530, 625, 629, 1058, 1060, 1016, 1073 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved