Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання спільних дітей в загальному розмірі 4 500,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що однією сім'єю з відповідачем вона проживала з 2005 року, а 15.05.2013 зареєстровано шлюб між сторонами. У сторін народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Крім того, позивач зазначила, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дітей та не цікавиться їх життям. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій сумі. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити.Проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Відзиву на позов не надав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається із матеріалів справи, 15.05.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №473 (а.с. 15). Сторони мають троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12, 13, 14). Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на його утриманні, що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання особи №1786568 від 07.09.2018, №1786624 від 07.09.2018, №1786610 від 07.09.2018 та №1786592 від 07.09.2018 (а.с. 8-11). Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить із наступного. Як убачається із матеріалів справи, відповідач не надає допомоги на утримання спільних дітей. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що діти сторін проживають разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному їх забезпеченні, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved