Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності, в порядку поділу майна подружжя, на ? частину житлового будинку № 19 по провулку Тясминському в селищі Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області. В\~ судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що перебувала у шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано 13 жовтня 1973 року. 27 лютого 1989 року шлюб було розірвано. ЇЇ колишній чоловік, [PERSON], помер 02 червня 2011 року. Спадкоємцями після його смерті є [PERSON] (дошлюбне - [PERSON]) М.Г., [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], а також її померла мати, яка відмовилась на користь доньки від спадщини, про що в матеріалах спадкової справи є відповідна заява. Під час шлюбу у 1976 році позивачем та [PERSON] було збудовано житловий будинок №19, розташований по провулку Тясминському в селищі Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області. Даний житловий будинок належав [PERSON], згідно договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 29.07.1974 р., посвідченого нотаріусом Олександрівської нотаріальної контори від 18.09.1974 р. за №1411 та акту введення в експлуатацію житлового будинку з господарським будівлями та спорудами від 23.02.1981 р. Позивач вважає, що вищевказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю її та померлого [PERSON], має право на ? частину житлового будинку, а тому вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги та\~ просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився,про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с. 34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій заперечує проти задоволення\~ позовних\~ вимог, просить слухати справу у присутності його представника\~ по договору надання\~ правової\~ допомоги (а.с. 38). Представник\~ відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій заперечує проти задоволення позовних\~ вимог, просить слухати справу у її відсутність та надав письмове клопотання про застосування позовної давності (а.с.\~36, 37). Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що\~сторони уклали шлюб 13 жовтня 1973 року, актовий запис №107\~і даний шлюб було розірвано 27 лютого 1989 року, актовий запис №98, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.13).\~ 02.06.2011 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОЛ №134335, виданим 14.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №85 (а.с.14). Згідно договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 29.07.1974 р., посвідченого нотаріусом Олександрівської нотаріальної контори від 18.09.1974 р. за №1411 та акту введення в експлуатацію житлового будинку з господарським будівлями та спорудами від 23.02.1981 р. житловий будинок, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район, смт.Олександрівка, пров. Тясминський,19, належав [PERSON] (а.с.26, 27-28). Згідно вимог ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 22 КпШС України (діяв на час виникнення правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Статтею 28 КпШС України визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до ст.29 КпШС України якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Відповідно ст.214 ч.1 п.2 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Згідно ст.ст.256, 257, 261, 266, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач розірвала шлюб з [PERSON] 27 лютого 1989 року, тобто з моменту розірвання шлюбу минуло 28 років, і позивачем пропущено строк позовної давності встановлений ст.257 ЦК України. Враховуючи, що позивач звернулася з позовом до суду 13.07.2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, а також не просила суд поновити строк позовної давності, зважаючи, що матеріали позовної заяви не містять жодних доказів поважності причин пропуску зазначеного строку, зупинення та переривання перебігу позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову через сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed