Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визначення ідеальних часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], являються спадкоємцями першої черги за законом після їх померлого 06 серпня 2008 року чоловіка та батька [PERSON]. Спадкове майно померлого складається з 1/5 частини домоволодіння, що розташоване в с. Дмитрівка Шишацького району Полтавської області по вул. Віктора Карпенка, 9, а також майнового паю в ТОВ «Агрофірма ім. Довженка». Станом на 01 липня 1990 року вказаний будинок відносився до колгоспного двору, членами якого були спадкодавець [PERSON], його дружина [PERSON], а також діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Прийнявши спадщину померлого [PERSON], для одержання відповідного свідоцтва на частину спадкового будинку позивачі звернулись до Шишацького державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва їм було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок померлого. Крім того втрата позивачами [PERSON] про право власності на майновий пай члена КПСП перешкоджає оформленню спадщини на це майно. В звязку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивачі звернулись за захистом своїх прав до суду та просили визначити розмір ідеальних часток у спільній сумісній власності у вигляді житлового будинку по вул. Віктора Карпенка, 9 в с. Дмитрівка Шишацького району Полтавської області за всіма колишніми членами колгоспного двору, а також визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності, в порядку спадкування за законом, на спадкове майно померлого у вигляді належної йому 1/5 частини спірного житлового будинку та майнового паю члена КПСП. Позивачі в судове засідання не зявились. Особливою умовою угоди № 499 від 10 листопада 2016 року, укладеної між позивачами та адвокатом [PERSON] є участь представника у судових засіданнях без участі позивачів. Представник позивачів в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його та позивачів участі. Представник відповідача Шишацької селищної ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про справи у його відсутність, правову позицію щодо предмету спору не висловив. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. 06 серпня 2008 року в смт. Шишаки Шишацького району Полтавської області помер [PERSON], актовий запис № 29 від 07 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 107539, виданим Сагайдацькою сільською радою Шишацького району Полтавської області (а.с.26). Померлий заповіту не залишив, спадкоємцем померлого, що прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України є його дружина [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON]. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину або претендують на неї відсутні. Вищевикладене підтверджується матеріалами спадкової справи № 139/2016, а також довідкою Сагайдацького старостату Шишацької селищної ради від 19.07.2016 № 1210 щодо місця проживання та складу сімї померлого (а.с.37). Наявність родинних відносин між спадкодавцем та вищевказаними спадкоємцями підтверджується копією свідоцтва про шлюб І-КЕ № 360767 від 12.07.1980, копіями свідоцтв про народження ІІ-КЕ № 421118 від 30.10.1984 та ІІІ-КЕ № 418116 від 12.03.1993 (а.с.19-21). Поміж іншого спадкове майно померлого складається з майнового паю в розмірі 6994,33 грн., у пайовому фонді ТОВ «Агрофірма імені Довженка», яке є правонаступником прав та обовязків ПСП «ім. «Довженка», що підтверджується копією [PERSON] про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ПО № 069665 від 12 серпня 2004 року (а.с.32) та довідкою ТОВ «Довженка» від 15.11.2016 № 354 (а.с.49). Як вбачається з пояснень позивачів, наведених у позовній заяві та змісту оголошення у газеті «Сільське життя» від 11 листопада 2016 року № 45 позивачі втратили оригінал даного [PERSON], що є перешкодою для спадкування ними належного померлого майнового паю (а.с.48). Відповідно до положень ч. 7 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам. Враховуючи вищевикладене, а також рівність часток спадкоємців першої черги за законом (ч.1 ст. 1267 ЦК), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині шляхом визнання за позивачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права власності на майновий пай у рівних частинах. Крім того до складу спадкового майна належить житловий будинок, який згідно технічного паспорту ПП «Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» (інв. № 4304) від 09.09.2016 розташований по вул. Віктора Карпенка, 9 в с. Дмитрівка Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1950 року побудови загальною площею 54,1 кв.м., жилою площею 37,7 кв.м. (літ. А-1), сараю (літ. Б), гаражу (літ. - В), погребу (літ. Г) (а.с.29-31). Згідно довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 03.10.2016 № 9096 реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: Шишацький район, с. Дмитрівка, вул. Віктора Карпенка, 9 не проводилась (а.с. 33). Відповідно до довідки Сагайдацького старостату Шишацької селищної ради від 19.07.2016 року № 1209 свідоцтво про право власності на житловий будинок та господарські споруди, що належать [PERSON] не видавалось (а.с.34). Згідно довідки Сагайдацького старостату Шишацької селищної ради від 19.07.2016 року № 1208 домоволодіння, яке розташовано по вул. Віктора Карпенка, 9 згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок № 4, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору є: голова двору [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (а.с.39). Згідно ст. 5 ЦК України [PERSON] цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що спадщина відкрилась та була прийнята спадкоємцем до набрання чинності ЦК України, а також те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1950 по 1985 рік, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, було визначено, що будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № 4 Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області (на той час) є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Віктора Карпенка, 9 у с. Сагайдак Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON], [PERSON], Рак (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [PERSON], [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON]. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1950 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю та його родині ніким не оспорюєтся. Постановою приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу [PERSON] від 02 листопада 2016 року № 795/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Дмитрівка, вул. Віктора Карпенка, 9 через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на будинок на імя спадкодавця (а.с.39). Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], Рак (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [PERSON], [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/5 його частину. Виходячи з вищевикладеного, врахувавши рівність часток кожного з членів колгоспного двору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визначення ідеальних часток кожного з членів колгоспного двору у спірному житловому будинку. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст. 1267 ЦК). Успадкувавши після смерті [PERSON] належну останньому на день смерті 1/5 частину вищевказаного житлового будинку, спадкоємці (позивачі) [PERSON], [PERSON], [PERSON] позбавлені можливості оформити на своє імя належне їм як спадкоємцям майно та зареєструвати за собою право власності на нього через відсутність правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на спірний житловий будинок, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно. При цьому розмір частки спадкоємців [PERSON] та [PERSON], з врахування належної їм частки у спірному будинку, становить 4/15 (1/5+(1/5 / 3). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved