Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

позивач звернулася до суду, та просила визнати право власності на житловий будинок за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Панфілова, 12, з тих підстав, що у жовтні 1985 року вселилася в будинок, який належав на праві приватної власності [PERSON], що померла 30.03.1986 року. Після смерті власника будинку продовжила проживати в будинку із своєю сім'єю. Протягом часу якого проживають в будинку здійснювали його догляд, проводили ремонти, в тому числі капітальний ремонт, відремонтували кришу, замінили вікна, обклали цеглою стіни, та інше. Провели обгородження парканом та поставили ворота. Збудували сарай для худоби та курей, гараж для автомобіля і погріб для зберігання продуктів харчування. Про проживання в цьому будинку з 1985 року можуть підтвердити свідки, сусіди, які проживають по цій же вулиці. Майном (будинком) володіє тридцять один рік. Тому виникло право на звернення до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю. До судового засідання сторони не зявилися, повідомлені належним чином. Позивач надала заяву, в якій просить справу слухати без її участі та участі представника, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача надав лист, просив розглядати справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують, самостійних вимог не заявляють. Суд розглянувши позов, врахувавши думку учасників судового провадження, та вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. Частиною першою ст.16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права - п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. За нормами ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Позивач у справі [PERSON] з жовтня 1985 року почала проживати в домоволодінні за адресою: вул. Панфілова 12, м. Городище, Черкаської області, що належав [PERSON], підтверджено рішенням виконавчого комітету Городищенської міської ради №16 від 09.02.2015 року «Про надання дозволу на видачу дублікату Свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Панфілова, 12, м. Городище» (а.с. 26), та дублікатом Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.02.2015 року (а.с. 20 24). [PERSON] померла 30.03.1986 року, про що зроблено відповідний актовий запис №80 від 31.03.1986 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-СР №245840 від 21.01.2015 року, повторне (а.с. 17). Після смерті [PERSON] позивач продовжила проживати в будинку. Починаючи з 1987 року здійснювала оплату за земельний податок, за електроенергію, газ, а також здійснювала страхування будівель (а.с. 18, 19, 27 - 28, 29 31). Відкритої спадкової справи після померлої [PERSON] в Городищенській нотаріальній конторі не виявлено, інформація щодо заповіту/спадкового договору, спадкової справи, виданих на їх підставі свідоцтв, - відсутня, що підтверджено даними: листа Городищенскої державної нотаріальної контори №291/01-16 від 06.04.2018 року; Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51509458 від 06.04.2018 року; Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) № 51509474 від 06.04.2018 року. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду ч.4 ст.344 ЦК України. Отже, вказані вище обставини свідчать про відкритість, безперервність та добросовісність володіння [PERSON], позивачем у справі, з жовтня 1985 року, житловим будинком, за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Панфілова, №12, що належав на праві власності [PERSON]. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України, наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Позов підтверджено даними: рішення №16 від 09.02.2015 року, дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.02.2015р., технічного паспорту на газифікацію будинку, договору на користування електричною енергією №21-60-006 від 26.06.2003р., довідок Городищенського РЕМ №1761 від 10.10.2017р., №1776 від 13.10.2017р., податкового повідомлення-рішення від 16.06.2012р. №[NUMBER], квитанцій на прийом податкових платежів, страхового свідоцтва про страхування будівель за 1997р., 1998р., 1999р., листа Городищенської державної нотаріальної контори №291/01-16 від 06.04.2018 року. Суд, на підставі викладеного приходить до висновку, що позивач [PERSON] не будучи спадкоємицею померлої [PERSON], враховуючи положення ч.1 ст.344 ЦК України, добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, житловим будинком за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Панфілова, №12, більше десяти років, у зв'язку з чим набула право власності на вказане майно на підставі ст.344 ЦК України.

Outcome: approved