Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 04.06.2011 Княжиківською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області, за актовим записом № 03; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] ; стягнути з [PERSON] аліменти на користь малолітньої доньки [PERSON] , у розмірі 25 % з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з моменту звернення до суду із вказаним позовом і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментах на утримання доньки [PERSON] з 01.01.2019 по день звернення до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову позивач вказує, що шлюбні відносини із відповідачем припиненні, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] яка проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів з моменту звернення позивача до суду із вказаним позовом, в решті позовних вимог просив суд відмовити. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.06.2011 Княжиківською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб за актовим записом № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як встановлено в судовому засіданні, дитина перебуває на утриманні позивача. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, враховуючи бажання позивача стягнути аліменти від доходу відповідача, а також визнання позову відповідачем в частині стягнення аліментів з моменту звернення позивача до суду із вказаним позовом, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визначення аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, щомісячно починаючи з 15 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Із позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах на утримання доньки [PERSON] з 01.01.2019 по день звернення до суду із вказаним позовом, а саме до 15.04.2019. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Разом з цим, при зверненні до суду із вказаним позовом, позивач не надала доказів суду, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Крім того, як вбачається із позовної заяви, позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із нею, [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Зі змісту статті 150 СК України, вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, духовний та моральний розвиток. Крім того, при вирішенні судом спору щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь у розгляді справи органу опіки і піклування. Разом з цим, позивач, при зверненні до суду із вказаним позовом, не залучив в якості третьої особи орган опіки та піклування, та, під час розгляду справи судом, ініціативи щодо залучення органу опіки та піклування, в якості третьої особи, не виявив. Судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачем, відповідач не заперечує щодо проживання дитини разом з позивачем та не чинить перешкоди у проживанні дитини разом із позивачем, а відтак, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Враховуючи вищевикладене, а також те, що на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку можливість про розірвання шлюбу. Разом з цим, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховуючи матеріальний стан сторін, часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, щомісячно починаючи з 15 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку із цим позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial