Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила суд стягнути на її користь борг за договором позики в розмірі 39936,00грн., з яких 2560,00 грн. заборгованість по позикам, 37376,00 грн. заборгованість за відсотками. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 07 березня 2017 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого остання взяла у неї грошові кошти в розмірі 2560,00 грн., які згідно з п. 4.1 договору зобовязалась повернути 21.03.2017 року. Крім того, договором передбачено сплата позичальником процентів за користування позикою у розмірі 10% в день від суми простроченої заборгованості до дня повного розрахунку. Виконання позичальником зобовязань за договором позики забезпечується договором поруки від 07.03.2017 року, який був укладений позивачем та [PERSON], згідно з яким поручитель поручився перед позивачем за виконання позичальником зобовязань за договором позики від 07.03.2017 року. Позичальник зобовязання за договорами належним чином не виконав, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, булі належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про причину неявки суду не повідомили. Суд, з урахуванням думки позивача, ухвалив: розглянути справу без участі відповідачів, заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договор позики, відповідно до яких остання взяла у позивача грошові кошти від 07.03.2017 року в розмірі 2560,00 грн., які згідно з п. 4.1 договору зобовязалась повернути 21.03.2017 року. (а.с. 4). Пунктом 4.1 договорів передбачено, що позичальник зобовязаний повернути грошові кошти 21.03.2017 року в сумі 2560,00 (дві тисячі пятсот шістдесят) грн. 00 коп. (а.с. 4). Крім того, згідно із п. 4.2. договора за користування коштами понад строки, які вказані в договорі, позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до копії розписки [PERSON] від 07.03.2017 року нею отримано від [PERSON] гроші в розмірі 2560,00 грн., які вона зобовязалася повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 07.03.2017 року (а.с. 5). Виконання позичальником зобовязань за договором позики забезпечується договорами поруки від 07.03.2017 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], згідно з яким поручитель поручився перед позикодавцем за виконання позичальником зобовязань за договорами позики від 07.03.2017 року (а.с. 10). Позичальник неналежним чином виконав умови договорів. Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, у звязку з неповерненням грошей у строки, передбачені п. 4.1 договору, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі, передбаченому п. 4.2 договору, а саме 10% в день від суми простроченої заборгованості які нараховуються до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так згідно з розрахунком позичальник станом на 14.08.2017 року борг не повернув. З 22.03.2017 року по 14.08.2017 року пройшло 146 днів. 10% (256,00 грн.) в день за період з 22.03.2017 року по 14.08.2017 року (146 днів) складає 146 х 256,00 =37376,00 грн. Всього : заборгованість за тілом позики: 2560,00 грн.; заборгованість за відсотками: 37376,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач у повному обсязі виконала свої зобовязання, натомість боржник порушив умови договорів, в наслідок чого позивач не може повернути кошти, які були надані позичальнику згідно договорів позики. Таким чином, сума заборгованості по договорами позики, заявлена в позові підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved