Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно. В позові в обгрунтування своїх вимог зазначила, що є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , що доводився позивачеві батьком і помер [INFO] . За життя спадкодавцеві належало право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , визнане за ним на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2006 року про затвердження мирової угоди. Після смерті спадкодавця позивач вчинила дії з прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на частку у вказаному нерухому майні позивачем отримано не було, а її звернення до нотаріуса увінчалось винесенням постанови нотаріуса від 16.06.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність за спадкодавцем реєстрації права власності на частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно. У зв`язку з викладеним просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 06.05.2019 року заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову в справі не вживалися. Суддею витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної О.В. копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Позивач до суду не з`явилась, її представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позовних вимог, вирішення справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі позивача. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилась, відзиву на позов, клопотання про розгляд справи у її відсутність суду не надала. За згаданих обставин зі згоди представника позивача, висловленої в її письмовій заяві, суд постановляє про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Треті особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явилися, що в силу наведених ст. ст. 211, 223 ЦПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, із наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони є доньками [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] (а. с. 20). За життя [PERSON] набув права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , визнане за ним на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2006 року, яка набрала законної сили, про затвердження мирової угоди (а. с. 16-18, 20). При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, зокрема, діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, як випливає зі змісту ст. 1261 ЦК України. На час смерті [PERSON] , який заповіту не залишив, у нього було два спадкоємця першої черги за законом - сторони в справі. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК є спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно із ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач реалізувала означене право, звернувшись протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а. с. 64). Аналогічну заяву в той же день подала нотаріусу відповідач по справі (а. с. 63, зворотній бік). Розмір часток у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівним, як випливає із змісту ч. 1. ст. 1267 ЦК України. З огляду на встановлені обставини суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , а розмір часток, що припадає на кожну із спадкоємиць, дорівнює 1/6 частині квартири. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, за змістом ст.1296 ЦК України. За роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька увінчалося винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 85). Діючи розумно і добросовісно, позивач здійснила дії, спрямовані на реалізацію права на спадкування, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину з незалежних від її волі причин, не може бути підставою для відмови в отриманні судового захисту. Наявність згаданої судом постанови приватного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] є підставою для звернення до суду, тому суд не вбачає перешкод для застосування захисту права позивача в обраний нею спосіб. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивача.

Outcome: approved