Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи який зазначила таке. Їй на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Колесниківка, вул. Лісова, 44. На цей час у цьому будинку, крім неї, зареєстрована також відповідач. Відповідача вона зареєструвала за проханням її покійного сина, який збирався з нею укласти шлюб. 25 серпня 2008 року її син помер, шлюб з відповідачем не укладав. Вказуючи на те, що відповідач з серпня 2015 року не проживає у її будинку та вивезла усі свої речі, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованою за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Колесниківка, вул. Лісова, 44. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у неї матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованим 07.12.04 р. Станично-Луганським районним ГБТІ, підтверджується факт того, що позивач є власником житлового будинку, розташованим за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Колесниківка, вул. Лісова, 44. Відповідач серед співвласників цього будинку не значиться. Довідка Комишененської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 25 березня 2016 року № 855 свідчить про те, що за вказаною вище адресою зареєстровані позивач та відповідач. З акту, складеного депутатом Комишненської сільської ради [PERSON] у присутності сусідів, йдеться, що у будинку позивача раніше проживала відповідач [PERSON], яка на даний час із серпня 2015 року в будинку не проживає. Наведене свідчить, що відповідно до вимог статті 158 Житлового кодексу України між позивачем та відповідачем фактично існували правовідносини здавання та найму житлового приміщення, що належить громадянинові на праві власності. Частиною другою статті 167 цього ж Кодексу передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Таким чином, суд, встановивши, що відповідач з серпня 2015 року не проживає у будинку позивача, застосовуючи наведені вище норми закону до спірних правовідносин, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі задоволення позову в цілому судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved