Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.05.2001 року її прийняли на роботу на посаду штамповника в цех №14 відповідно до наказу №3074 від 16.05.2001 року. 05.09.2018 року її було звільнено з роботи у зв'язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, відповідно до наказу №7904. В день звільнення з роботи їй не виплачено заробітну плату в сумі 35611грн. 89коп., внаслідок відсутності грошових коштів Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до частини першої ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день увільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен\~письмово повідомити\~працівника перед\~виплатою зазначених\~сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація згідно з частиною першою ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Водночас, за період роботи в ПАТ «Сумське НВО», де вона працювала більше 17 років, їй були заподіяні травми на виробництві, її здоров'я сильно погіршилось. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у звязку з нещасним випадком на виробництві, який стався 17 серпня 2004 року. Рівень виробничого шуму, загазованості приміщень, де працювала позивачка, не відповідали вимогам державних санітарних норм. Вплив шкідливих виробничих факторів спричинив їй моральну шкоду, порушилися нормальні життєві зв'язки, вона постійно хворіє, має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях, все це вимагає додаткових зусиль по організації її життя і веде до нових переживань, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь 15000грн. моральної шкоди заподіяної внаслідок ушкодження здоров'ю. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Сумське НВО» на її користь нараховану, але не виплачену їй заробітну плату в сумі 35611грн.89коп., за період з 01.12.2017 року по 05.09.2018 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду у розмірі 15000грн. у звязку з ушкодженням здоровя. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості\~з заробітної\~плати,\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні,\~та відшкодування\~моральної шкоди\~у звязку\~з ушкодженням\~здоровя підтримав повністю. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав. Ухвалами Ковпаківського районного суду м.Суми від 30 жовтня 2018 року та 26 листопада 2018 року у Товариства витребовувалася довідка про суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, але за ухвалою суду відомості надані не були. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено,\~що позивач\~[PERSON] з\~08.05.2001\~року перебувала\~у трудових\~відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». 05 вересня 2018 року позивач була звільнена за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України, відповідно до наказу №7904. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивача ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Як вбачається з наданих позивачем розрахункового листа заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 35611грн.89коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 35611грн.89коп.(ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Середньоденна заробітна плата позивача становить 185грн.00коп.(а.с.8). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 06.09.2018 року по 17.12.2018 року становить 42 робочих днів: вересень 9, жовтень 14, листопад 12, грудень 7, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 7770грн. (185грн.х42=7770грн). Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що у період трудових відносин 17.08.2004 року з [PERSON], яка працювала штамповщиком в Товаристві, стався нещасний випадок, внаслідок якого вона отримала травму четвертого і пятого пальців правої кисті, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку від 17.08.2004 року (а.с.11). Згідно з повним актом огляду МСЕК від 18.10.2005 року [PERSON] встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково у звязку з нещасним випадком на виробництві. Зважаючи на те, що виробничу травму [PERSON] отримала внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці, отримана позивачем травма негативно вплинула на її стан здоровя, від чого вона зазнала моральних страждань, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню роботодавцем. Суд визначає розмір моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя у сумі 4000грн. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 35611грн.89коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7770грн. (з суми середнього заробітку підлягають стягненню податки та обовязкові платежі) та 4000грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1409грн.60коп. (704,80грн. за вимогу майнового характеру + 704,80грн. за вимогу немайнового характеру).

Outcome: partial