Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який було уточнено 17.08.2017 року, вказавши, що 24 вересня 2006 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме квартиру № 98 в м. Кривому Розі, вулиця Блюхера, будинок № 3. Маючи намір прийняти спадщину, 06.07.2016 року позивач звернулась до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори. Проте, у прийнятті заяви їй було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому [PERSON] було надано роз'яснення, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, від імені [PERSON] був посвідчений заповіт на ім'я іншого спадкоємця, про який позивачу до сих пір невідомий, тобто письмового підтвердження у неї немає. Але зі слів людей позивачу стало відомо, що це її старша сестра [PERSON] відповідач по справі. Коли в червні позивач була у вищевказаній нотаріальній конторі, то їй повідомили, що [PERSON] до 24 березня 2007 pоку не писала заяву про прийняття спадщини, тобто також пропустила строк на прийняття спадщини (шість місяців), і вона має на право на частку в розмірі мінімум 1/6 частину.Тому позивач вважає, що у неї з'явилася можливість також прийняти спадщину за законом.Квартира № 98 в м. Кривому Розі, вулиця Блюхера, будинок № 3 належала її покійним батькам [PERSON] та [PERSON], який помер 13 січня 2016 року. На момент смерті матері в квартирі був прописаний тільки батько. Тому автоматично прийняти спадщину її старша сестра не мала можливості. [PERSON] неодноразово зверталася до нотаріальної контори з вимогою надати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, але кожен раз їй відмовляли. Позивач вважає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин. Зокрема, про те, що її старшою сестрою [PERSON] вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений, вона дізналася в червні місяці 2016 року, коли подавала документи на прийняття спадщини після смерті батька, який помер 13 січня 2016 року, на той момент 23 березня 2007 року вона не була обізнана з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, тому як є юридично не освіченою, тим більше, що квартира була у власності батьків. Тому [PERSON] просить визначити їй - [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], на три місяці, після набрання рішенням суду законної сили. Судовий збір просить стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання [PERSON] не зявилась. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 21.12.2016 р. позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, в подальшому подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 21.12.2016 р. позов не визнала та просила відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на обставини, зазначені у запереченні на позовну заяву, також додала, що позивач знала про наявність заповіту. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 21.12.2016 р. з позовом не згодна та просила відмовити позивачу у задоволенні позову, додав, що з моменту смерті спадкодавця пройшло більше 10 років, тому за цей час позивач могла дізнатися про спадок, також юридична необізнаність позивача не є непереборною підставою для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2006 року померла [PERSON], яка приходиться матірю [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-11 копії свідоцтв про смерть, про народження, про укладання шлюбу). Після її смерті відкрилась спадщина на 1 /2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до копії заяви від 23.03.2007 року [PERSON] звернулася до Четвертої Криворізької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини по заповіту після смерті [PERSON] Дана заява була прийнята державним нотаріусом Четвертої Криворізької нотаріальної контори [PERSON] (копії заяви, витягів за спадкового реєстру, заповіту, свідоцтва про право власності на житло). 06.07.2017 року [PERSON] звернулася до Четвертої Криворізької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті 24.09.2006 року [PERSON], але листом-відмовою від 19.07.2017 року державний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як був пропущений строк подання заяви, а також від імені [PERSON] був посвідчений заповіт на імя іншого спадкоємця (а.с. 36). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачем у такій справі є спадкоємець, який прийняв спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Проте не завжди суди першої інстанції враховують роз'яснення, які містяться у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Згідно ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Виходячи з вищенаведеного, позивач мала надати суду докази стосовно поважності пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Разом із тим, проаналізувавши надані суду докази, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження поважності причин пропуску строку, в тому числі хвороби позивача, її відсутності по місцю відкриття спадщини в зв'язку з характером роботи, відрядженням чи інших об'єктивних, непереборних причин, які б перешкоджали їй у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини. Наведені позивачем причини пропуску строку, зокрема те, що вона не обізнана з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, тому як є юридично не освіченою, не може вважатися поважною підставою для пропуску такого строку, оскільки позивач, вважаючи себе спадкоємцем першої черги за законом, не була позбавлена можливості дізнатися про наявність або відсутність інших спадкоємців після смерті матері та подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, або звернутися за юридичною допомогою. Також суд бере до уваги, що з часу відкриття спадщини пройшло 10 років, що\~ відповідач у судовому засіданні наголосила, що позивач\~ знала про наявність заповіту . А у своїй позовній заяві позивач не заперечували даний факт, лише зазначала, що у червні 2016 року вона дізналась, що її сестра [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини, тому вона вирішила подати заяву на прийняття спадщини, що не є поважною причиною. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed