Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 травня 2005 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. З 17 вересня 2005 позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2017 року. З 2013 року і до теперішнього часу відповідач у квартирі за вищевказаною адресою не проживає і речей, що належать [PERSON] в квартирі немає. Незважаючи на це, [PERSON] доводиться сплачувати за відповідача всі комунальні послуги, що для неї є значною грошовою сумою, в зв'язку з тим, що остання отримує лише заробітну плату та інших доходів не має, крім того, позивач зазначає, що на її утриманні знаходиться двоє дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, крім того, у разі неявки відповідача в судове засідання [PERSON] просила ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, надав до суду заяву в якій просив відкласти розгляд справи, в зв'язку з тим, що за його участю проводяться певні заходи у кримінальному провадженні №12017220260000492, яке знаходиться в провадженні Вовчанського відділу поліції. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Суд неодноразово відкладав розгляд справи у зв'язку з заявою відповідача про неможливість явки в судове засідання. Документів, які б підтверджували поважність неявки в засідання відповідач не надав. Суд вважає, що не може бути пріоритетності явки особи до відділу поліції ніж до суду. У зв'язку з вищенаведеним, відповідач зловживає своїм процесуальним правом і справу можливо розглянути за його відсутності відповідно до правил ст.224-226 ЦПК України. Представник третьої особи Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 травня 2005 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за №1282 [PERSON] ( до укладення шлюбу [PERSON] ) належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Право власності на квартиру в цілому зареєстроване за [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON] ) в Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за №3294/116 в книзі 24, реєстраційний №10895708 (а.с.3,4,5). Згідно інформаційної довідки №2866 виданої 14 серпня 2017 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується відомостями з паспорта громадянки України [PERSON] серії [NUMBER], виданого Пісочинським ВМ Харківського УМВС України в Харківській області 19 жовтня 2005 року, де мається запис про укладення шлюбу з [PERSON] та рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2017 року, яке набрало законної сили, про розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], зазначені факти встановленні рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02.06.2017 року. Судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] тривалий час, а саме з 2013 року, що підтверджується актом обстеження квартири гр. [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS], складеного депутатом округу №24 Пісочинської селищної ради Валяєвим А.П. 14 серпня 2017 року в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.в.8). Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачу у користуванні спірною квартирою в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу /ст.60 ЦПК України/. Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України відповідач є членом сім'ї позивача. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не являється співвласником вищевказаної квартири, не є членом сім'ї позивача, не укладав з нею договір найму житлового приміщення, тому не має жодних підстав для проживання в спірній квартирі та користування нею. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні /ст. 321 ЦК України/. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У зв'язку з вищенаведеним, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved