Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

позивач звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки недійсним. Мотивувала свої вимоги тим, що 30.11.2007 року між було укладено іпотечний договір № 131/07-ІЗЛ/047, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 5436, відповідно до умов якого нею було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що даний іпотечний договір було підписано [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 21.11.2007 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селівестровим В.О., зареєстровано в реєстрі за № 9886. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України, [PERSON] не мав права вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах, а оскільки саме [PERSON] був позичальником за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/07-ІКЛ/047 від 30 листопада 2007 року, щодо якого було укладено в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника оспорюваний договір іпотеки. Крім того, як зазначає позивач довіреність на підставі якої [PERSON] було вчинено від її імені [PERSON] не відповідає вимогам ч. 3 ст. 238 ЦК України, а також [PERSON] вийшов за межі повноважень наданих довіреністю. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити і визнати недійсним іпотечний договір № 131/07-ІЗЛ/047, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 5436. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 21.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селівестровим В.О., було посвідчено і зареєстровано в реєстрі за № 9886 довіреність від імені [PERSON], якою остання уповноважила [PERSON] укласти від її імені договір іпотеки квартири [ADDRESS]. 30.11.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/07-ІКЛ/047. 30.11.2007 року між було укладено іпотечний договір № 131/07-ІЗЛ/047, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 5436, відповідно до умов якого [PERSON] було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» квартиру [ADDRESS]. Зазначений іпотечний договір було підписано [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 21.11.2007 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селівестровим В.О., зареєстровано в реєстрі за № 9886. Суд вважає, що [PERSON] будучи представником [PERSON] під час укладення оспорюваного договору діяв у її інтересах в межах наданих йому повноважень, що витікає з тексту довіреності наданої [PERSON] на представлення її інтересів з питань пов'язаних із передачею в іпотеку належної їй квартири [ADDRESS]. Також судом не береться до уваги посилання позивача на ту обставину, що оспорюваний договір іпотеки було укладено представником з перевищенням повноважень, а умови такого договору не відповідали внутрішній волі [PERSON] Не беручи таке твердження до уваги, суд враховує, що 05 серпня 2009 року між [PERSON], як іпотекодавцем та ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотеко держателем було укладено договір № 2 про внесення змін до Іпотечного договору № 131/07-ІЗЛ/047, посвідченого 30 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О. за реєстровим № 5436. Тобто, підписавши такий договір особисто, [PERSON] здійснила схвалення правочину - Іпотечного договору № 131/07-ІЗЛ/047, посвідченого 30 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О. за реєстровим № 5436, відповідно до правила ч. 2 ст. 241 ЦК України. Доказів того, що на [PERSON] чинився тиск під час підписання зазначеного договору № 2 про внесення змін до Іпотечного договору № 131/07-ІЗЛ/047, посвідченого 30 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О. за реєстровим № 5436, про що зазначив представник позивача в судовому засіданні, надано не було, а так само не надано суду доказів того, що вказаний додатковий договір визнавався [PERSON] із зазначених підстав недійсним у судовому порядку. Беручи до уваги вищенаведені мотиви та проаналізувавши доводи сторін, суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача з посиланням на норми статті 203, 215 Цивільного кодексу України. В той же час суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 Цивільного кодексу України, визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З врахуванням зазначених норм Цивільного кодексу України та обставин справи, суд дійшов висновку, що позивач самостійно, на власний розсуд, вільно і на умовах, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства уклала з відповідачем через належним чином уповноваженого представника на обумовлених і погоджених ними умовах договір іпотеки, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки є такими, які не ґрунтуються на вимогах Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Беручи до уваги вищенаведені мотиви та проаналізувавши доводи сторін, суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача, оскільки такі суперечать доказам дослідженим в судовому засіданні та не ґрунтуються на матеріалах справи, ретельно досліджених судом в ході слухання справи по суті. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов категоричного висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні позову повністю, вважаючи такі необґрунтованими та не доведеними перед судом. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed