Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. В своїй заяві позивач зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за законом, проте не має можливості успадкувати зазначений будинок через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв'язку з чим державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме, житловий будинок літ. «А», загальна площа 48,9 кв.м; житлова площа 25,1 кв.м; погріб літ. «бп» площею 13,80 кв.м, прибудова літ. «а» площею 15,50 кв.м, сарай літ. «Б» площею 33,40 кв.м, літня кухня літ. «В» площею 15,10 кв.м, убиральня літ. «З» площею 1,00 кв.м, ґанок літ «аг», вимощення літ. «І», вимощення літ. «ІІ», ворота №1, огорожа №2, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, в якій просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримували. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти позову не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представники третіх осіб в підготовче судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причину своєї неявки, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого [INFO] року (а.с. 8). Згідно довідок виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 03 квітня 2018 року та копії сторінки 72 погосподарської книги №16-А Глобинської селищної ради за 1958 рік за [PERSON] значиться нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] У відповідності до рішення виконавчого комітету міської ради за №7 від 15.01.1988 року «Про внесення змін в нумерацію житлових будинків по вулицях міста Глобине» присвоєно адресний номер [ADDRESS] (а.с.16,17-20). [PERSON] є донькою померлої [INFO] року [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а.с. 9,10). [PERSON] (позивач) звернувся до державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року [PERSON]. 15 грудня 2017 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки заявником не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.13). Згідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 02 серпня 2017 року №315 [PERSON] до дня смерті - [INFO] року проживала за адресою: [ADDRESS] і мала слідуючий склад сім'ї: донька - [PERSON], онук - [PERSON], онука - [PERSON] (а.с. 51). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи№114/2017, заведеної після померлої [INFO] року [PERSON], заяву про прийняття спадщини подала донька померлої - [PERSON], яка є спадкоємцем за законом. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні (а.с. 48-60). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 16 листопада 2017 року та висновку по будівництву від 05 квітня 2018 року, житловий будинок літ. «А», загальна площа 48,9 кв.м; житлова площа 25,1 кв.м; погріб літ. «бп» площею 13,80 кв.м, прибудова літ. «а» площею 15,50 кв.м, сарай літ. «Б» площею 33,40 кв.м, літня кухня літ. «В» площею 15,10 кв.м, убиральня літ. «З» площею 1,00 кв.м, ґанок літ «аг», вимощення літ. «І», вимощення літ. «ІІ», ворота №1, огорожа №2 - збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил (а.с. 9,12-14). Як вбачається із довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» №1350 від 04 квітня 2018 року, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 14). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 138937223 від 25 вересня 2018 року, за житловим будинком [ADDRESS] право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження не зареєстровані (а.с. 68). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на ім'я померлого. Правовідносини по спадкуванню майна після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На час будівлі будинку в якому розташована квартира (у 1949 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], позивач є особою, яка прийняла спадщину за законом, інші спадкоємці, які прийняли спадщину, у тому числі, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, а отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved