Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб фактично розпався, причина розпаду - відсутність взаємопорозуміння, втрата почуттів один до одного та несумісність характерів. У зв`язку з наведеним просила шлюб розірвати. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач надала до суду заяву, в якій зазначила, що на заявлених вимогах про розірвання шлюбу наполягає. Просить розгляд справи проводити за її відсутністю. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідо-млений належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядкуст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Каховського міськвиконкому Херсонської області (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- сина [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюють-ся Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоло-віка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних сво-бодвстановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі свої-ми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виника-ють зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зіст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подруж-жя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задово-ленню.

Outcome: approved