Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період із 26 червня 2019 року по 22 червня 2020 року в розмірі 71086 грн. 60 коп. Посилається на те, що з 02 липня 2014 року по 25 травня 2018 року працювала на посаді менеджера з реалізації послуг та заступника генерального директора Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України. Була звільнена із посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України в зв`язку із закінченням строкового трудового договору. В день звільнення бухгалтерія нарахувала їй заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 17999 грн. 02 коп. Всупереч вимогам трудового законодавства відповідач при звільнені розрахунку з нею не провів. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 26 червня 2019 року було частково задоволено позов [PERSON] до Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, треті особи: Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України та [PERSON] про стягнення розрахункових коштів та середнього заробітку за весь час затримки його виплати. Рішення суду на даний час не є виконане, що змусило її звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача - Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України - в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не направив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Із 02 липня 2014 року позивач працювала за строковим трудовим договором на посаді менеджера з реалізації послуг та заступника генерального директора Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України. Відповідно до копії наказу Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України № 19 від 26 травня 2018 року [PERSON] була звільнена із посади заступника генерального директора на підставі п.2 т.36 КЗпП України. Крім того, в даному наказі було зазначено провести повний розрахунок із [PERSON] та видати трудову книжку. 25 травня 2018 року позивач звернулася із заявою до генерального директора ПОГ НСБ «Переяславль» про виплату належних їй при звільненні розрахункових сум в строки, передбачені ст.116 КЗпП України. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року було частково задоволено позов [PERSON] до Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, треті особи: Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України та [PERSON] про стягнення розрахункових коштів та середнього заробітку за весь час затримки його виплати. Вищезазначеним рішенням було ухвалено стягнути із Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 17999 грн. 88 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 26 травня 2018 року по 26 червня 2019 року в розмірі 73389 грн. 00 коп. Суд приймає зроблений позивачем розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який проведений відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року по справі № 373/1467/18 та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються положеннями Кодексу законів про працю України, Законом України «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України N 13 від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем з 02 липня 2014 року по 25 травня 2018 року, була звільнена з посади наказом генерального директора [PERSON] від 26 травня 2018 року, на момент звільнення мала заборгованість зі сплати заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки, що встановлено рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року, яке набрало законної сили. Крім того, даним рішенням було ухвалено стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 26 травня 2018 року по 26 червня 2019 року. Таким чином, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, вищенаведені законодавчі положення в сфері регулювання виплати заробітної плати та висновки Пленуму Верховного Суду України, викладені в вищенаведеній Постанові, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку виплати належних їй від відповідача сум за період із 27 червня 2019 року по день ухвалення судом рішення, тобто по 08 грудня 2020 року. Згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» та абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно з абзацом 4 пункту 2 Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. При цьому, згідно пункту 5 Порядку основною для визначення загальної суми заробітку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 цього Порядку середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством, як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно із абз.2 п.8 розділу IV Порядку, у разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Таку ж правову позицію викладено в постанові в постанові Верховного Суду № № 643/11667/16 від 03 жовтня 2018 року. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року, яке набрало законної сили, встановлений розмір середньоденної заробітної плати позивача (287 грн. 80 коп.). Розрахунок середнього заробітку судом проведено згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року з врахуванням часу затримки розрахунку при звільненні, який становить 365 робочих днів ( з 27 червня 2019 року по 08 грудня 2020 року) та середньоденної заробітної плати позивача, що складає 287 грн. 80 коп. (287 грн. 80 коп. (середньоденна заробітна плата) х 365 (робочих днів затримки) = 105 047 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 105 047 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягненню із відповідача підлягає судовий збір в розмірі 1050 грн. 47 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст.27 «Про оплату праці», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року,

Outcome: approved