Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом,зазначила,що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 29.06.2002 року по 21.05.2013 року.У період спільного проживання ними за спільні кошти родини було побудовано будинок № 30 по вул.Ювілейній в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області.В цьому будинку вони проживали з 2004 року по березень 2015 року.В даний час зазначений будинок фактично введений в експлуатацію, не дивлячись на те, що відповідно до даних КП Бердичівське БТІ правовстановлюючі документи на нього не оформлені.Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного будинку та на ? частину земельної ділянки, площею 0,1330 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.В ході розгляду справи позивач змінила позовні вимоги,зазначила,що предметом поділу є незданий в експлуатацію закінчений будівництвом будинок № ЗО по вулиці Ювілейна в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області збудований в період серпня 2003-грудня 2004 року під час перебування у шлюбі,господарські будівлі збудовані в період 2006-2007 років, а також земельна ділянка площею 0.1330 га. кадастровий номер 1820.382400:01:003:0086. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і на якій збудовано житловий будинок,які є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Наприкінці 2004 року житловий будинок було закінчено будівництвом, підключено газопостачання, електропостачання,автономне водопостачання і водовідведення.З вересня 2004 року по березень 2015 року вони разом з неповнолітнім сином постійно проживали та зареєстровані в ньому в будинку.Згідно рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 20 травня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.Вважала,що оскільки будинок збудовано в період шлюбу,виникла спільна сумісна власність, тобто її право на 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування будинку.На отримання грошової компенсації вона не згодна.Просила визнати об'єктами права спільної сумісної власності подружжя нерухоме майно : незданий в експлуатацію закінчений будівництвом житловий будинок № 30 по вулиці Ювілейна в селі Гальчин Андрушівського району Житомирської області, який збудовано в період серпня 2003 року-грудня 2004 року під час перебування у шлюбі, та господарські будівлі, які збудовано в період 2006-2007 років, а також земельну ділянку площею 0.1330 га. кадастровий номер 1820.382400:01:003:0086, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою : с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області, вул. Ювілейна, буд. 30. і на якій збудовано житловий будинок, що вцілому складають садибу;визначити ідеальні частки подружжя в спільному сумісному майні незданому в експлуа закінченому будівництвом житловому будинку № 30 по вулиці Ювілейна в с.Галььчин Андрушівського району Житомирської області, який збудовано в період серпня 2003 року по 2004 рік під час перебування у шлюбі, та господарських ,визнавши за кожним право власності на ? частину цього майна;поділити в натурі незданий експлуатацію закінчений будівництвом житловий будинок № ЗО по вулиці Ювілейна в с.Гальчин Андрушівського району Жи томирської області, В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, обгрунтувавши його наведеними в позовній заяві обставинами,просили провести поділ будинку в натурі за 3 варіантом судово-технічної та земельно-технічної експертизи,виділивши їй 52/100 частки садиби зі стягненням на користь відповідача різниці в частках. В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали,пояснили,що в 2001 році його батько [PERSON] придбав у [PERSON] обєкт незавершеного будівництва у вигляді каркасу будинку з накритим дахом за адресою буд.30 по вул.Ювілейній в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області.У звязку з тим,що обєкт був незданий в експлуатацію,сторони договір купівлі-продажу не оформляли та [PERSON],отримавши кошти за вказаний будинок,написав заяву в сільську раду про відмову від вказаної земельної ділянки та в подальшому вона рішенням сільської ради була передана йому для будівництва жилого будинку. В подальшому на цій земельній ділянці і була побудована садиба.Позов не визнають,оскільки частка позивача в спільному майні незначна,а земельна ділянка була ним приватизована та є його особистим майном.Просили в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду,що в 2001 році він продав [PERSON] обєкт незавершеного будівництва у вигляді каркасу будинку з накритим дахом за адресою буд.30 по вул.Ювілейній в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області за 2000 доларів США.У звязку з тим,що обєкт був незданий в експлуатацію,вони договір купівлі-продажу не оформляли та він,отримавши кошти за вказаний будинок,написав заяву в сільську раду про відмову від вказаної земельної ділянки на користь покупця,надав суду копії рішень про виділення йому зазначеної земельної ділянки,довідку сільради,документи на придбання будівельних матеріалів з яких була побудована коробка. Додав,що на час виділення йому ділянки це була вулиця Заводська,яка потім була створена вул. Ювілейна. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду,що в 2001 році він придбав у [PERSON] обєкт незавершеного будівництва у вигляді каркасу будинку з накритим дахом за адресою буд.30 по вул.Ювілейній в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області.У звязку з тим,що обєкт був незданий в експлуатацію,сторони договір купівлі-продажу не оформляли та [PERSON],отримавши кошти за вказаний будинок,написав заяву в сільську раду про відмову від вказаної земельної ділянки.Він будівництвом не займався,а потім віддав цей незавершений будинок сину [PERSON] ,якому рішенням сільської ради була передана зазначена земельна ділянка для будівництва жилого будинку. В подальшому на цій земельній ділянці сином і була побудована садиба . В судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON] пояснили суду,що вони є мешканцями с.Гальчин Андрушівського району житомирської області та проживають поблизу буд 30 по вул.Ювілейній с.Гальчин Андрушівського району житомирської області.Їм відомо,що в 2001 році [PERSON] придбав у [PERSON] обєкт незавершеного будівництва у вигляді каркасу будинку з накритим дахом за адресою буд.30 по вул.Ювілейній в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області.Він будівництвом не займався,а потім віддав цей незавершений будинок сину [PERSON] ,який в подальшому на цій земельній ділянці побудував садибу . Суд,заслухавши сторони,допитавши свідків,дослідивши матеріали справи,встановив: сторони перебували у шлюбі з 29.06.2002 року по 21.05.2013 року (т.1 а.с.8). В 2001 році батько позивача [PERSON] придбав у [PERSON] обєкт незавершеного будівництва у вигляді каркасу будинку з накритим дахом за адресою буд.30 по вул.Ювілейній в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області.У звязку з тим,що обєкт був незданий в експлуатацію,сторони договір купівлі-продажу не оформляли та [PERSON],отримавши кошти за вказаний будинок,написав заяву в сільську раду про відмову від вказаної земельної ділянки.Суд вважає вказану обставину доведеною,оскільки вона підтверджена показами свідків [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON] [PERSON] та письмовими доказами про те,що [PERSON] дійсно виділялася земельна ділянка для забудови і ним були використані для виготовлення коробки відповідні будівельні матеріали,акт про купівлю недобудови (т.2 а.с.38-42,62).Також про ці обставини,а також та обставина,що вул.Ювілейна є новоствореною та той факт,що вона була раніше вул.Заводською,свідчать довідка сільради та викопіровка генерального плану с.Гальчин (т.2 а.с.50,84-86).Рішенням сьомої сесії 24 скликання від 31 липня 2003 року Гальчинської сільської ради позивачу була передана для будівництва жилого будинку земельна ділянка площею 0,12 га. по вул.Ювілейній в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області (т.1 а.с.195).У період спільного проживання в період з 2003 по 2007 року під час перебування у шлюбі,сторонами за спільні кошти було добудовано будинок № 30 по вул.Ювілейній в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області та господарські приміщення.Ступень готовності якого згідно висновку судово-технічної та земельно-технічної експертизи від 8.02.2016 року становить на час розгляду справи 93 % (т.1 а.с.226). В даний зазначений будинок не введений в експлуатацію та право власності на нього не за ким із сторін не зареєстровано (т.1 а.с.33-34).Згідно державного акту серії ВМ № 211846 на імя [PERSON] рішенням Гальчинської сільської ради від 5 вересня 2012 року 15 сесії 6 скликання йому в порядку приватизації у приватну власність була передана земельна ділянка площею 0,1330 га. по вул.Ювілейній 30 в с.Гальчин Андрушівського району Житомирської області для будівництва та обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд (т.1 а.с.182-183). Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин і регулюються ст. ст. 60,61,69,70,71 СК України. Оцінивши докази в їх сукупності,суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. При цьому суд виходить з наступних міркувань : Згідно ст.61 СК України,якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На думку суду для визнання роздільного майна спільним майном подружжя необхідно, щоб вартість роздільного майна в період шлюбу збільшилася істотно. Ця обставина має вирішальне значення.Так,згідно висновку судово-технічної та земельно-технічної експертизи від 8.02.2016 року вартість садиби становить 480900 грн.,вартість коробки становить 207032 грн. Таким чином,вартість поліп нень за час спільного проживання становить 273\~868 грн.,тобто в разі розподілу кожній стороні наживить 136934 грн. На думку суду зазначену суму вартості будматеріалів та робіт при загальній вартості садиби 480900 грн. неможливо вважати істотною та такою,що дає можливість визнати спірну садибу обєктом спільної сумісної власності подружжя. Також суд зазначає,що земельна ділянка була приватизована відповідачем,а тому у відповідності з ст.57 СК України є його особистою власністю. В позовній заяві позивачем зазначено,що на отримання компенсації вона не згодна,тому суд питання щодо присудження позивачу компенсації не обговорює. Стосовно доводів позивача про її право та право їх неповнолітньої дитини на житло,суд зазначає,що зазначені правовідносини вирішуються в порядку,передбаченому нормами ЖК України та таких позовних вимог позивачем заявлено не було. За вищевказаних обставин суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Відмовляючи в позові суд повертає позивачу внесенні нею кошти на депозит суду за вимогу щодо збільшення її частки в майні подружжя.

Outcome: dismissed