Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про звільнення з-під арешту належного їй житлового будинку № 25 по вул. Попова в м. Запоріжжі. В заяві зазначила, що набула права на вказане нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та відповідачем 4 квітня 1990 року. В теперішній час вона бажає розпорядитися належним їй майном, проте наявність арешту, накладеного на підставі рішення Шевченківського районного народного суду від 02.03.1989 року, перешкоджає цьому. Вказаний арешт зареєстрований Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом 25 червня 2005 року. В архівному запису про арешт, внесеному до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна як власник зазначений [PERSON], хоча право власності на момент відчуження належало [PERSON]. Звернення до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та до Запорізького обласного державного нотаріального архіву, який вніс запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, позитивних наслідків не дали. У звязку з викладеним позивач просить звільнити майно, право власності на яке їй, з-під арешту. В судове засідання позивач і її представник не зявилися, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та розгляд справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі позивача і її представника. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не зявилась з невідомої причини, відзиву на позов, а також заяви про вирішення справи у її відсутність не надала. За вказаних обставин зі згоди представника позивача, висловленої у його заяві, суд у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером 2113014 від 22.06.2005 року Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом зареєстрований арешт на будинок № 25 по вул. Попова в м. Запоріжжі на підставі рішення народного суду Шевченківського району м. Запоріжжя від 02.03.1989 року (а. с. 4-5). Відомості про це внесені до письмового реєстру заборон відчуження жилих будинків та арештів, накладених на житлові будинки та автомобілі пятої Запорізької державної нотаріальної контори. Цивільна справа, по якій винесено вказане процесуальне рішення, в архіві Шевченківського районного суду м. Запоріжжя не збереглася у звязку з її знищенням за спливом строку зберігання. Право власності на зазначений будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.1990 року (а. с. 9-11). Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Оскільки на теперішній час судом вирішений спір, при розгляді якого було застосовано забезпечення позову в описаний спосіб, разом з тим наявність арешту позбавляє позивача права на розпорядження належним їй майном, суд знаходить підстави для захисту права позивача в обраний нею спосіб та звільнення з-під арешту майна. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved