Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ту обставину, що 27.11.2004 року міським відділом РАГС Херсонського обласного управління юстиції м. Херсона було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №955. 02.10.2007 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 06.07.2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], однак він їх не сплачує, а 16.02.2012 року ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона відповідача було оголошено в розшук. Позивач утримує сина сама. Відповідач не спілкується із сином, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, в зв'язку з чим позивач просить суд на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити [PERSON] прав відносно [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належаним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причину своєї неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України, щодо розумності строку розгляду справи, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд, за наявності згоди позивача, вважає можливим визнати неявку відповідача неповажною та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.11.2004 року по 02.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про розірвання шлюбу. [INFO] року у них народився син - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно довідки про склад сім»ї органу самоорганізації населення Комсомольської районної у м.Херсоні ради № 19, неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.07.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 20.05.2011 року та до його повноліття. Згідно довідки ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні № 16 від 05.02.2014 року яка видача [PERSON] позивачу по справі, зазначено що вона дійсно в період з 20.05.2011 року по 31.01.2014 року включно, не отримувала аліменти від [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-2448/11, виданого Комсомольським районним судом м. Херсона. 16.02.2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона було винесено ухвалу відповідно якої [PERSON], [INFO] було оголошено в розшук. З довідки Херсонського дитячого садка № 61 Херсонської міської ради № 04-02 від 28.01.2014 року вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO] з 01.08.2010 року відвідує Херсонський дитячий садок №61. За весь період [PERSON] жодного разу в дитячому садку не був. Відповідно висновку виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради № 6-09-131 від 07.04.2014 року, перевіркою встановлено, що [PERSON] участі у вихованні неповнолітнього [PERSON] не приймає, життям, здоров'ям та вихованням не цікавиться, не телефонує, фінансової допомоги не надає, дитину не відвідує та зв'язку із нею не підтримує. В зв'язку з чим, виконавчий комітет Комсомольської районної у м.Херсоні ради вважає доцільним позбавлення його батьківських прав відносно сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою позивача і знає її сімю давно. Відповідача по справі бачила тільки тоді коли вони з [PERSON] від'їжджали до Ізраїлю, а після того коли повернулися [PERSON] вона не бачила. Також відповідач, ніякої участі у вихованні дитини не приймає, сина не навідує та його життям не цікавиться, навіть його ніколи не бачив. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідком, даних про її зацікавленість в результаті розгляду справи не виявлено. У відповідності до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набрала чинності 27.09.1991 року, згідно до якої держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також шостому принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю Об'єднаних Націй 20.11.1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вбачається, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що 02.10.2007 року сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, а в [INFO] року у них народився син [PERSON] Відповідач [PERSON] ніколи не бачив своєї дитини. Неповнолітній [PERSON] залишився проживати разом із матір'ю, яка займається його вихованням та утриманням. [PERSON], як батько своїх обов'язків не виконує, вихованням та утриманням сина не займається, не підтримує з ним родинних відносин, не цікавиться його здоров'ям та життям, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Зазначене підтверджується поясненнями позивача, свідка, а також довідкою про склад сім»ї органу самоорганізації населення Комсомольської районної у м.Херсоні ради № 19 та довідкою Херсонського дитячого садка № 61 Херсонської міської ради № 04-02 від 28.01.2014 року, висновком виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради № 6-09-131 від 07.04.2014 року. Відповідач повністю самоухилився від участі у вихованні дитини. Таким чином, судом встановлено, що відповідач нехтує своїми обов'язками по вихованню дитини, в зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав в порядку п.2 ч.1 ст.164 СК України - обґрунтовані та підлягають задоволенню. І хоча позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу яка не виконує батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача перш за все буде в інтересах неповнолітнього [PERSON], оскільки як встановлено судом, неповнолітній виховується позивачем в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, що також є не малозначним критерієм для оцінки тих правовідносин, які склались між сторонами по справі та для правильного вирішення спору. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved