Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій вказала, що є споживачем природного газу, який постачається у належний їй будинок. Останнє звіряння рахунків за її участю відбувалося станом на 01.06.2015 року, та на той момент й неї була переплата у розмірі 2908,90 грн. Оплату за спожитий газ вона проводила своєчасно згідно поточних показників газового лічильника у розмірі 50% так як є ветераном війни. Попри це відповідач повідомив її, що у неї обліковується борг у розмірі 27052,34 грн. та відключив її від газопостачання 20.11.2017 року, що завдало їй моральних страждань, з огляду на її вік та спричинені душевні страждання. Просила визнати дії відповідача по відключенню належного їй домоволодіння, зобовязати відновити газопостачання її будинку шляхом підєднання до мережі газопостачання за рахунок відповідача, зобовязати відповідача провести перерахунок нарахованої заборгованості споживача шляхом скасування нарахованих збитків в розмірі 27180 грн., стягнути на її користь 2000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача, який надавав безоплатну вторинну правову допомогу адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, вказавши, що позивачка є літньою людиною, мешкає сама, своєчасно сплачувала послуги з газопостачання, після того, як вона вперше узнала про існуючий борг, вона постійно намагалася встановити природу існування боргу, однак так і не дізналася. Відключення від газопостачання вважав таким, що проведене з порушенням встановленого порядку, з порушенням процедури, а саме позивачка не отримувала попередження про відключення. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову, вказали, що у позивачки станом на 10.01.2018 року мається заборгованість у розмірі 27042,03 грн. Вказана заборгованість виникла у звязку з тим, що у грудні 2015 року засобами телефонного звязку на адресу газопостачальника була надана інформація поточних показників газового лічильника у розмірі 16012 кубометрів, таким чином різниця поточних та попередніх показників становила 3952 грн., нараховано за використаний газ було 24280,78 грн., таким чином з урахування переплати, пільги у споживачки виник борг. Відключення від газового постачання відбувалося з дотриманням визначеного порядку у звязку з наявністю заборгованості та отримання відповідачкою попередження. Третя особа-управління соціального захисту населення Волноваської РДА просила справу розгляд унти буз участі його працівника, за наявними в матеріалах справи доказах. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що він є сином відповідачки, його мати є літньою людиною, ніколи не передавала показання газового лічильника засобами, останній раз звірення показників було у 2015 році. У звязку з подіями 2014 року він був вимушений на деякий час виїхати з місця свого постійного мешкання, тому його мати залишилася одна, без його підтримки, однак вона постійно сплачувала необхідну суму за газопостачання, так як отримувала субсидію, дуже економила газ, тому наявність у неї такої великої заборгованості за один місяць взагалі не можливо, надав оригінали квитанцій, що додані до позову для огляду. Дослідивши фактичні обставини, надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Як встановлено при розгляді справи між сторонами виникли відносини у сфері надання послуг населенню з газопостачання. Так, позивачка [PERSON] є споживачем природного газу, який постачає відповідач в належний їй будинок за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул.Ювілейна, 82, на її імя відкрито особовий рахунок № 301201. Останнє звіряння стану рахунків за послуги постачання з газопостачання було згідно акту від 03.09.2015 станом на 01.06.2015 р., переплата становила 2908 грн. Позивачці з 01.01.2014 року призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, в т.ч. і з оплати газу. Вказані факти не оспорюють сторонами та вважаються визнаними. Між сторонами виник спір з питання наявності у позивачки заборгованості у розмірі 27180,02 грн., що призвело до відключення її будинку від газопостачання 20.11.2017 року. Як встановлено із вступного слова представників відповідача, відзиву на позовну заяву, досліджених письмових доказів, наданих сторонами, по особовому рахунку № 301201 з січня 2015 по грудень 2015 року показання лічильника були змінені у липні 2015 року (початкові показники - 11580 куб.м, поточні показаники-12010 куб.м), у жовтні 2015 року (початкові показаники-12010 куб.м, поточні показники - 12060куб.м) та у грудні 2015 року (початкові показники-12060 куб.м, поточні 16012 куб.м), тоді як сплата за нього здійснювалась щомісячно за виключенням березня,травня, червня, жовтня 2015 року.(а.с.41). Вказані обставини представники відповідача обґрунтовували, що в банківських документах про сплату за газ були відсутні данні щодо показань лічильників, їх установа переїхала до території, що контролюється українською владою лише у вересні 2015 року, а позивачка для звірення до них не зверталася. Після внесення до особового рахунку поточних показань лічильника у грудні 2015 року у вигляді 16012 куб.м, у позивачки виникла заборгованість у розмірі 19254 грн.96 коп. (а.с.41), впродовж 2015-2017 років вона постійно збільшувалася, у листопаді 2017 року вона обліковувалася у розмірі 27042,03 грн., на день відключення він газопостачання вона обліковувалася у розмірі 27188,02 грн.(а.с.41, 66). З досліджених письмових доказів вбачається, що між позивачем та відповідачкою досить тривалий час йшло листування, на адресу відповідачки спрямовувалися листи щодо наявності у неї заборгованості, пропонувалося зареєструватися на сторінці сервісу та користуватися особистим кабінетом, її питання розглядалося в тому числі й після звернення на гарячу лінію Волноваської райдержадміністрації, однак питання не було вирішено. Відповідно до акту на відключення від газопостачання споживача від 20.11.2017 року працівниками Докучаєвського відділення КУГГ ПАТ «Донецькоблгаз» без участі абонента проведено відключення газоспоживного обладнання шляхом «коробочкою на вводе» у звязку з наявністю боргу у розмірі 27188,02 грн. (а.с.7). При цьому попередження про відключення від газопостачання направлено засобами поштового звязку (а.с. 66). Відповідно до ст.2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке привалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Верховенство права є, серед інших, одним із основних засад цивільного судочинства. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України. Статею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла… Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати іншій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Відповідно до п.12, 13 розділу ІІІ Постанови Національної поліції, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» (далі по тексту Постанова № 2496) оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником. Порядок оплати за поставлений газ визначається в заяві-приєднанні. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Розрахунки за послуги з газопостачання можуть провадитися на підставі даних Оператора ГРМ про обєм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період. Порядок розрахунків та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні. Якщо обєм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, їх значення не можуть використовуватися постачальником при здійсненні балансування газотранспортної системи України. При цьому постачальник зобовязується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного обєму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та фактичним споживанням за даними Оператора ГРМ пеня не стягується. Як вбачається з матеріалів справи позивачка у 2015 році фактично сплачувала за використаний газ, вказувала у квитанціях, хоча не у всіх, показання лічильника, однак до її особового рахунку відповідачем вносилися лише дані про фактичну оплату, дані про попередні та поточні показання лічильника не вносилися. При чому поточні показання лічильника протягом 2015 року були більш ніж ті, які вказані у особистому рахунку, так у квитанції за травень 2015р. 15883 куб.м.,червень 2015р. -15901 куб.м., вересень 2015р.-15954 куб.м., жовтень 16354 куб.м., листопад 17090 куб.м. (а.с.23-26). Саме той факт, що відповідачем останній раз акт звіряння стану розрахунків за послуги газопостачання проводився 03.09.2015 року та були зафіксовані показання лічильника газу 11580 куб.метрів від 09.09.2014 р. (а.с.20) та з цієї дати не збільшувалися поточні показання лічильника, у грудні 2015 року, за один місяць внесено дані щодо витрат газу у розмірі 3952 куб.м, що з урахуванням того, що у квітні 2015 року ціна газ була збільшена з 1,78 грн. до 7,18 грн. за куб.метр газу, нараховано саме у грудні 2015 року 24280,78 грн та з урахування пільги та переплати виникла заборгованість у розмірі 19254,96 грн. Суд вважає такі дії відповідача такими, що не відповідають вимогам закону та такими, що порушили права споживача, з огляду на те, що споживачем вказувалися у квитанціях показання лічильника, тому неможливість їх отримання відповідачем, не перебування на території непідконтрольній українській владі до серпня 2015 року не дає підстав вносити показання лічильника споживача на власний розсуд (з вересня 2014 по липень 2015 рік показання були у незмінному стані на рівні 11580 куб.м), потім були змінені до 12010 куб.м. у липні 2015 році, у листопаді 2015 до рівня 12010 куб.м., та у грудні 2015 року до 16012 куб.м.) Щодо відключення споживача від газопостачання суд виходить з наступного. Положення пунктів 24 та 25 розділу ІІІ Постанови Національної поліції, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» постачальник зобовязаний забезпечити безперервне постачання газу, в порядку, передбаченому договором, а побутовий споживач є відповідальним за несвоєчасне та/або не повному обсязі внесення плати за надані послуги з газопостачання. Відповідно до п.17 Правил, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з письмовою вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за предявленням службового посвідчення на обєкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не можу бути раніше ніж за три дні до дати отримання повідомлення. Відповідач обґрунтовує свою позицію відключення позивачки від газопостачання наявністю боргу зі сплати за газ та дотримання процедури попередження. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачці були відправлені декілька сповіщень про те, що за нею обліковується заборгованість ( від 07.06.2017 у розмірі 27483,41 грн., від 01.10.2017 у розмірі 27042,02 грн., (а.с.20,21). На адресу позивачки спрямоване попередження б/н в якому вказано, що станом на 15.02.2017 року нею не виконані умови договору на постачання газу в частині оплати за спожитий природний газ в обсязі 20639 куб.м на суму 27107 грн.(а.с.11). Як вбачається з пояснень наданих у судовому засіданні попередження про припинення було отримано позивачкою 07.10.2017 року відповідно до рекомендованого повідомлення, однак суду не надано доказів, що саме попередження про припинення газопостачання було направлено на адресу позивачки, крім того в повідомленні лише є дані щодо вручення поштового відправлення, однак відсутній підпис позивачки (а.с.66). Крім того, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа Кривіцька та Кривіцький проти України (заява № 30856/03, рішення від 02 грудня 2010 року п.44, п.п.49-52), як і в багатьох інших рішеннях вказується на те, що втручання в права людини має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичним суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Таким чином, суд вважає вкрай непропорційними дії позивача щодо відключення позивачки від газу, якій було 90 років, мешкає у будинку сама, майже на порозі зими, після початку опалювального сезону, без наявності альтернативи отримати газ від іншого постачальника. Навіть, якщо позивач, за його думкою, мав законні підстави відключення позивачки від газопостачання у тій ситуації, у якій воно відбулося, суд вважає його дії такими, що порушує принцип людяності. Щодо іншої частини позовних вимог щодо нарахування сум збитків в розмірі 27180,02 грн. та зобовязання провести перерахунок заборгованості споживача шляхом скасування нарахованих сум збитків в розмірі 27180,02 грн. суд вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що ця заборгованість накопичувалася протягом 2015-2017 років. Ані у позовній заяві ані під час пояснень позивачем не доведено, що саме вказана сума нарахованої до сплати заборгованості за газопостачання є необґрунтованою. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн. суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Відшкодування фізичній особі моральної шкоди підлягає зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26\~липня 1999 року № 1357. Ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобовязання з постачання електричної енергії. Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Outcome: partial