Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивачі 27.02.2020 року звернулися до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради про встановлення факту належності житлового будинку, розташований по [ADDRESS] , [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинки, як за власником майна, та по ј частині за позивачами в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування викладених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалося з частини житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ», житловий будинок по [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 58,8 кв.м. та загальною площею 80,9 кв. м., сараю - літ. Б1, убиральні - літ. В1, надвірних споруд - № 1-5, І-ІІ. З виписки з рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів Одеської області № 235 від 13.12.1984 р. [PERSON] та [PERSON] відведено земельну ділянку в [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. Актом представника Кілійського техбюро Одеського обласного відділу по справам будівництва та архітектури від 26.12.1984 р. було здійснено в натурі відвід земельної ділянки в [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Типовим договором 01.04.1985 р. [PERSON] та [PERSON] надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності в [ADDRESS] . Дозволом на виконання робіт від 24.07.1985 року, виданого комбінатом комунальних підприємств виконкому Кілійської міської ради, [PERSON] та [PERSON] наданий дозвіл для будівництва житлового будинку на земельній ділянці в [ADDRESS] . Позивачі, [PERSON] є дружиною та [PERSON] є сином померлого [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом та мають право на Ѕ частки кожний на спадкове майно. Позивачі прийняли спадщину фактично відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті постійно проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою та не відмовлялися від прийняття спадщини у встановленому порядку. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] та їй приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. було надано роз`яснення за № 645/01-16 від 24.01.2020 року, в якому зазначено, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. Згідно довідки КП КМР «БТІ» № 20 від 13.01.2020 року станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] не зареєстровано. Відсутність у позивачів належних правовстановлюючих документів, у тому числі і належної державної реєстрації речових прав спадкодавця на нерухоме майно, унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. Позивачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак від них на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вони просять справу розглядати за їх відсутності, а також зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Кілйської міської ради Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої позов просить провести засідання без його участі, позовні вимогами визнають у повному обсязі. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] помер [PERSON] , актовий запис №603, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області серія [NUMBER] . Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області 23.01.2020 року, [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 27.09.2015 року у зв?язку із смертю. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого районним бюро ЗАГС м.Кілія 27.04.1973 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.04.1973 року, актовий запис № 73, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Як вбачається з повторного свідоцтва про народження, виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З відмітки на 11 сторінці паспорту [NUMBER] , виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 13.05.1999 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з [INFO] року. З відмітки на 11 сторінці паспорту [NUMBER] , виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 17.01.2002 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з [INFO] року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаться таким, що прийняв спадщину. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] та прийняли спадщину фактично, оскільки на час смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані разом з ним. Згідно довідки № 20, виданої КП Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» 13.01.2020 року, за даними реєстрації на паперових носіях КП КМР «БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічного паспорту, виготовленим Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ. А1 - житловий будинок, житловою площею 58,8 кв. м., загальною площею 80,9 кв.м., господарських будівель: літ. Б1 - літня кухня, літ. В1 - убиральня, 1-5,1-ІІ надвірні споруди. Відповідно до типового договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Кілійською державною нотаріальної конторою 01.04.1985 року за реєстровим №157, [PERSON] та [PERSON] надано земельну ділянку в безстроке користування для будівництва житлового будинку [ADDRESS] . 24.07.1985 року [PERSON] та [PERSON] виконкомом Кілійськогої міської ради народних депутатів надано дозвіл на проведення робіт по будівництву житлового будинку. З інформаційного листа №14/01-16 від 24.01.2020 року, виданого приватним нотаріусом Юрченко М.Є. вбачається, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. За відсутності у спадкоємців необхідних документі для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. Згідно повідомлення № 239/01-16 від 24.04.2020 року, наданого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, після померлого [INFO] [PERSON] , згідно актів приймання передавання від 17.05.2018 року, спадкова справа на зберігання до нотаріальної конторине передавалася, а аткож згідно книги обліку та реєстрації спадкових справ після 17.05.2018 року Теплодарською МДНК Одеської області не відкривалася. Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 60051155, № [NUMBER] , інформація щодо заповітів та спадкових справ після померлого [PERSON] , у Спадковому реєстрі відсутня. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності [PERSON] , померлому [INFO] та позивачу [PERSON] житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Відповідно до п.п 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

Outcome: approved