Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання посилаючись на те, що з 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2016 року син навчається на денному відділенні у Козятинському міжрегіональному вищому професійному училищі залізничного транспорту, на платній основі. Позивач пенсіонер, виховує сина одна, матеріальне становище її не дає можливості забезпечити всім необхідним сина на його повноцінне навчання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала у повному обсязі та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку. В судове засідання відповідач не зявився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки в судове засідання не відомі. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1998 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Відповідно до довідки № 1052 від 23.09.2016 року, виданої Козятинським міжрегіональним вищим професійним училищем залізничного транспорту, [PERSON] дійсно навчається в даному училищі на денному стаціонарі за професією помічник машиніста електровоза і тепловоза на платній основі, стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09.2016 року по 12.04.2018 року. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частинами першою та третьою статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно роз'яснень, наведених в п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до довідки Фастівського обєднаного УПФ України Київської області від 19.10.2016 року № 3021 позивач [PERSON] знаходиться на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 1286,94 грн. Відповідач, в свою чергу, надіслав на адресу суду довідку видану Управлінням ПФУ в Новоархангельському районі Кіровоградської області від 07.11.2016 року № 23/02-18 з якої вбачається що він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області, як пенсіонер і отримує пенсію за вислугу років, сума пенсії за період з 01.08.2016 року по 31.10.2016 року складає 4322,82 грн. Інших доказів, які б давали суду визнати факт того, що відповідач немає можливості надавати матеріальну допомогу сину (має на утриманні непрацездатних батьків, немає інших доходів окрім пенсії, наявність інших неповнолітніх дітей, за станом здоровя не в змозі працювати для отримання доходу) відповідачем не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved