Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів та змінити спосіб їх присудження, а саме стягнути з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1860,00 грн. на кожну дитину. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох доньок: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], які ходять в одинадцятий та девятий клас відповідно. Присуджені судом аліменти відповідач не сплачує, має заборгованість, що підтверджується довідкою з Державної виконавчої служби. Раніше, відповідач мав офіційну роботу у ТОВ «Термал-Стар», однак, наразі, звільнився, офіційно не працює. Відтак, присуджений судом розмір та спосіб сплати аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, не виконується. Окрім того, на сьогоднішній день, значно збільшився прожитковий мінімум на забезпечення дитини даного віку, а сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей, забезпечення їх всім необхідним. З урахуванням наведеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень стосовно неможливості проведення заочного розгляду справи не подавала. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Письмових заперечень проти позову, так само як і клопотань про відкладення судового засідання відповідач на адресу суду не направляв. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2013 року по справі № 308/12086/13-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], залишено проживати разом з матірю [PERSON]; ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей знаходиться на виконанні районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, що підтверджується відповідною Постановою про відкриття виконавчого провадження. Згідно з Довідкою Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 16.11.2017 року № 42488961/17, гр. [PERSON] має заборгованість по виплаті аліментів згідно з виконавчим листом № 308/12086/13-ц від 11.03.2014 року, виданим Ужгородським міськрайонним судом в сумі 8832,60 грн. станом на 01.11.2017 року. 09.08.2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Прізвище після державної реєстрації шлюбу позивач змінила на [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). На підставі ч. 1 ст. 192 СК України, а також п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум у 2018 році для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі за № 143 цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст.ст. 141, 150, 155, 180, 181, 182, 184,192 СК України,

Outcome: partial