Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким остаточно просить стягнути з останнього на свою користь додаткові витрати в розмірі 6357грн. у звязку з навчанням дитини. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач посилається на те, що з відповідачем з 08.08.2008р. по 03.10.2013р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю, і перебуває на її вихованні та утриманні. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2015р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Між тим рішення суду відповідачем не виконується. З вересня 2014р. син навчається в 1 класі КЗ ЗСШ І ступені № 33, має гарні здібності по вивченню іноземних мов, відвідує додаткові зайняття по навчанні англійської мови, займається малюванням та танцями. Додаткові витрати на дитину за період з 01.09.2014р. по 01.07.2015р. становлять 11650грн., а саме: зайняття з англійської мови 3500грн., - малювання 5000грн. та 3150грн. На підставі договору про надання освітніх послуг, сума додаткових витрат позивача збільшилась на 1064грн. Оскільки не має самостійно покривати усі витрати на сина, а відповідач участі у вихованні та утриманні не приймає, позивач просить стягнути половину із вказаних вище додаткових витрат на загальну суму 6357грн. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про слухання справи за її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі. Представник відповідача з вимогами позову не погодився у повному обсязі, надавши письмові заперечення. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2008р. по 03.10.2013р. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Такі обставини знайшли підтвердження в копіях свідоцтва про народження, рішення суду (а.с.4,6). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки забов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, і не заперечується сторонами, що батьки дитини разом не проживають, остання знаходиться на утриманні матері і проживає з нею. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2015р. з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на користь [PERSON] щомісячно, починаючи з 18.11.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.5). Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, з боку позивача в якості доказів у підтвердження своїх вимог надані копії квитанцій від 30.06.2015р. та від 15.01.2015р. про сплату за 75 занять по малюванню ФОП [PERSON] в сумі 5000грн. (а.с.4). Разом з цим, із таких копії неможливо зробити висновок саме ким сплачено такі кошти, відсутній будь-який договір щодо надання таких послуг ФОП [PERSON] тощо. Довідки або їх копії, видані позивачу та її сину від ФОП [PERSON] про підтвердження внесення оплати вартості танців та ФОП [PERSON] про навчання [PERSON] на курсах англійської мови (а.с.8,9), на думку суду не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази, оскільки такі документи належним чином не оформлені, відсутні докази щодо оплати вказаних послуг, не зрозуміло місце вимоги таких відомостей тощо, тому такі надані з боку позивача документи викликають певні сумніви. Далі, позивач посилається на той факт в обґрунтування вимог позову, що дитина з вересня 2014р. навчається в КЗ «ХСШ № 33» та має гарні здібності по вивченню іноземних мов те інше. Факт навчання дитини у вказаному учбовому закладі підтверджено представником відповідача. Між тим, з боку позивача такі ствердження є непереконливими, оскільки жодним доказом не підтверджені. На а.с. 20-23 містяться договір про надання освітніх послуг від 01.07.2015р., укладеного між ПП «Перші київські курси іноземних мов» та [PERSON], платіжне доручення з певними реквізитами і квитанції про сплату з боку [PERSON] на користь ПП «Перші київські курси іноземних мов» наданих послуг на загальну суму 1064грн. Отже, аналізуючи вищевикладене, наявність належних доказів, суд надійшов до висновку, що з боку позивача доведено лише факт оплачених додаткових витрат на навчання сина згідно договору про надання освітніх послуг від 01.07.2015р. на суму 1064грн., тому суд вважає за доцільне в цієї частині позовних вимог задовольнити та стягнути з відповідача додаткові витрати в сумі 532грн., в іншій частині вимог позову відмовити за недоведеністю. Посилання позивача щодо ухилення відповідача від виконання рішення суду про стягнення аліментів на сина та доводи представника відповідача про виконання останнім обовязку щодо сплати аліментів, з боку сторін ніякими доказами не підтверджено, тому не приймаються до уваги і не спростовуються висновками суду. Судові витрати по справі суд присуджує з відповідача у відповідності до правил ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: partial