Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 вересня 2011 року між нею та відповідачем, в присутності свідків, складено боргову розписку на суму 215 265.70 гривень. Згідно вказаної розписки відповідач зобов'язується повернути позивачу грошову суму в розмірі 100000 грн. до 31 грудня 2011 року та 115265,70 грн. до 01 вересня 2012 року. Відповідач свої зобов'язання станом на 13 лютого 2014 року не виконав, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутись до суду з вимогою про стягнення заборгованості та відсотків на рівні облікової ставки НБУ. Позивач та її представник в судовому засідання позов підтримали, просили задовольнити його в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, зазначивши, що заборгованість відповідача перед [PERSON] становить 195000 грн. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно боргової розписки від 10 вересня 2011 року [PERSON] зобов'язується повернути борг [PERSON], з урахуванням рівня інфляції, в розмірі 100000,00 грн. до 31 грудня 2011 року та 115265,70 грн. до 01 вересня 2012 року (а.с.5). Відповідач умови вищезазначеного договору не виконав та не повернув позивачу борг у встановлений строк. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення боргу та відсотків, а тому задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved