overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, та відповідно до уточненої позовної заяви від 04.02.2018 року просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 04.09.2004 року і зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1212, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають двох дітей, припинили фактичні шлюбні відносини і подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 21.01.2019 року позовну заяву залишено без руху. 04.02.2019 року до суду від позивача на виконання вищезазначеної ухвали надійшла заява з уточненою позовною заявою та оригіналом свідоцтва про шлюб. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 05.02.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. В підготовче судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач визнав позов у повному обсязі, а тому відповідно до статті 200 ЦПК України суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04.09.2004 року зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1212. Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня звернення з позовом до суду і по 30 червня 2016 року, до закінчення його навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на даний час шлюб з відповідачем розірвано. Їх повнолітній син навчається в коледжі Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського та потребує витрат на навчання.(а.с.1-2,40) В судове засіданні позивач не з'явилась, просила розглянути справу без її участі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся шляхом вручення судової повістки, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не сповістив. Погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку, про що повідомив письмово. (а.с. 31) З підстав ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою , сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Довідкою № 8-728 від 06 грудня 2013 року підтверджується, що [PERSON] є студентом коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського денної форми навчання. Термін навчання: з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року (а.с. 8). Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання батьком обов'язку по утриманню сина, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та, змінивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача по справі на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2002 року по 27 листопада 2013 року. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки він є приватним підприємцем. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісяця не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2002 року по 27 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 458, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 листопада 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 290. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак він добровільно не здійснює матеріальної допомоги на утримання сина, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно якої, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, та обґрунтовує його тим, що з 2005 року вона проживала у шлюбі з [PERSON], який 08 квітня 2016 року був розірвано. Від вказаного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою, та перебувають на її утриманні. Відповідач не бере участі у матеріальному утриманні їхніх спільних дітей, тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. на місяць на кожного, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви. В судове засідання позивач та її представник не зявились, представник позивача [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, заперечень проти позову не представив, повідомлявся належним чином. Судом ухвалено слухати справу у відсутність відповідача заочно на підставі ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 2005 року позивач [PERSON] проживала у шлюбі з [PERSON], який 08 квітня 2016 року був розірвано. (а.с.3) Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4,5,6). Відповідач ухиляється від достатнього та регулярного надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, фактично не приймаючи участі в утриманні дітей. Таким чином, між сторонами склалися цивільні правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідач як батько дітей, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд, із врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України матеріального становища відповідача, який є особою працездатного віку, матеріального становища дітей, які проживають з матірю, визначає розмір аліментів на дітей в розмірі 500 грн. на місяць на кожного, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави 551грн.20коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просила визнати відповідача таким ,що втратив право користування жилим приміщенням. Мотивувала тим, що є користувачем квартири [ADDRESS]. З відповідачем шлюб розірваний 20.12.2013 року. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі. За місцем реєстрації не проживає з червня 2015 року. Плату за користування житлом не вносить. Особистих речей відповідача в квартирі не має. Реєстрація відповідача порушує права позивача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не прибув. Про час та дату повідомлений оголошенням у газеті « Вісті придніпров'я». За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд , вислухавши учасників судового засідання, дослідивши докази по справі приходить до наступного. Позивач є наймачем жилого приміщення квартири [ADDRESS], що підтверджується копією рішення Павлоградської міської ради від 25.03.2016 року /а.с.8/ Відповідач значиться зареєстрованим у вказаній квартирі. Вказане підтверджено довідкою /а. с.10/ Відповідач в квартирі не проживає з червня 2015 року, витрат по утриманню квартири не несе . Речей , які належать відповідачам, в будинку не має. Факт не проживання відповідача в квартирі позивача підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], актом про не проживання від 15.03.2016 року./а.с.5/ Реєстрація відповідача порушує права позивача. Позивач користується квартирою , сплачує комунальні послуги. Вказаними діями відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою . Договір найму жилого приміщення вказаного будинку між сторонами не укладений. Статею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках:1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; навчання; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; Викладене приводить суд до висновку про те, що строки за якими за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] збігли, а реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача, що є підставою для задоволення позову та визнання відповідача таким , що втратив право користування жилим приміщенням вказаного будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просила постановити рішення суду, яким розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11.12.1992 року виконавчим комітетом Городницької селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 45. Крім того, прийомних дітей просила залиши на вихованні останнього. 04.11.2014 року позов задоволено частково, шлюб між сторонами розірвано, у решті вимог відмовлено. Разом з тим, судом не вирішено питання про судові витрати. Встановлено, що під час подачі позову до суду позивачем за пред'явлення позовних вимог про розірвання шлюбу сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оголосивши дані обставини справи, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення по справі додаткового рішення, яким, у зв'язку із задоволенням вимог про розірвання шлюбу, стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не проінформував, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин. Представник третьої особи Павлоградського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, повністю поклався на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Крім позивача у квартирі за вказаною адресою також зареєстрований відповідач по справі, [PERSON], [INFO] та їх син [PERSON], відповідно до довідки про реєстрацію та склад родини (а.с. 9). 15 листопада 2013 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано, з гідно свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с. 6) Однак, відповідач з 2005 року не мешкає у зазначеній квартирі, його особистих речей у неї не має також місцезнаходження відповідача невідоме. Позивач продовжує оплачувати комунальні послуги які обчислюються по кількості зареєстрованих у квартирі, відповідно до розрахункових книжок та квитанцій про оплату комунальних послуг ( а. с. 7,8) В зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований у спірному домоволодінні, позивач не має можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно п. 9 ст. 110 ЦПК України Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., понесений позивачем при подачі позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 29 по вул. Урицького в м. Павлограді Дніпропетровської області, загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., який зареєстрований 28.03.1997 року Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 3/45-НД та визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі не надали. В порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин та відповідності ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у всій сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 28.03.1997 року на Павлоградській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 29 по вул. Урицького в м. Павлограді Дніпропетровської області, загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м, реєстраційний номер 3/45-НД, що підтверджується копією договору (а.с.7,8). Сторони виконали свої зобовязання по договору купівлі-продажу в повному обсязі, відповідач передав, а позивач прийняла майно, сплативши відповідачу належну за договором суму та зареєструвала право власності в Павлоградському МБТІ. Однак, у даний час позивач не може розпорядитись своїм майном, так як договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально, як того вимагає законодавство. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що зібрані у справі докази у своїй сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з будинку «А», сіней «а», літньої кухні «Б», туалета «Е», трубчатого колодязю «к», погріба «пдБ», хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, повністю поклався на рішення суду. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у всій сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, згідно ст.. 392 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], батько позивача, відповідно свідоцтва про смерть (а.с.6,7,43). За життя [PERSON] заповів позивачу усе належне йому майно, що підтверджується копією заповіту від 01.12.1987року, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.8,11,12). В зв'язку з чим, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS], яке складається з будинку «А», сіней «а», літньої кухні «Б», туалета «Е», трубчатого колодязю «к», погріба «пдБ», хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3, який належав померлому. Однак, за життя [PERSON] не встиг отримати свідоцтва про право власності на будинок. Позивач фактично прийняла спадщину, у відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, з моменту смерті спадкодавця і до теперішнього часу вона володіє спірним домоволодінням та є єдиним спадкоємцем після смерті батька. 26.02.2014 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.44). Право власності померлого [PERSON] на спадковий житловий будинок підтверджується наданими документами у справі, у тому числі технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], виданим на ім'я померлого, архівним витягом з рішення Павлоградської міськради №14/206 від 09.05.1958року та проектом на забудову (а.с.40-42,49,50). На підставі зазначеного вище, суд вважає, що зібрані у справі докази у своїй сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved