Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.10.2014 року, за нею визнано право власності на земельну ділянку площею 6,95 га в межах Кам'янобаківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. Вказана земельна ділянка належала її мамі [PERSON], яка померла [INFO]. Нею був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Оскільки до позивачки в спадщину перейшло право власності на вказану земельну ділянку, то разом з цим правом, до неї перейшло право на отримання орендної плати за користування земельною ділянкою. У серпні та жовтні 2015 року [PERSON] письмово зверталась до генерального директора ТОВ «Агрофірма Корнацьких» із заявами, в яких пропонувала сплати їй орендну плату за договором оренди, який був укладений за життя її мами, оскільки п. 40 вказаного договору передбачає: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов та розірвання договору». Ст. 1215 ЦК України передбачає: «спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця)до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України передбачає: «До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті». Таким чином, разом із правом на спадкування вказаних вище земельних ділянок, до позивача перейшло право її мами на отримання орендної плати за укладеним договором оренди. На запит юридичної консультації м. Первомайська про те, в якому розмірі була нарахована та виплачена орендна плата [PERSON] відповідь не надійшла. Це є підтвердженням того, що з 2014 року по 2017 рік орендна плата відповідачем їй не виплачувалась. Згідно ст. 96 ЗК України, землекористувач (орендар) земельних мідянок повинен своєчасно сплачувати орендну плату. Відповідно до ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Крім того, відповідно до п. 14. Договору оренди землі № 293/КБ від 01 січня 2006 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», передбачено, що «у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% суми за кожен день прострочення». Таким чином, з врахуванням того, що орендна плата вноситься до 20 грудня того року, за який іде розрахунок, то за 2014 рік пеня складає 26,96 грн. за 2015 рік пеня становить 887,36 грн., за 2016 рік пеня становить 1701,51 грн., за 2017 рік пеня становить 2584,20 грн. А всього за період з листопада 2014 року по листопад 2017 року пеня становить 8342,40 грн. Оскільки відповідач по справі не виконує свої обов'язки за договором оренди земельної ділянки, позивач наполягає на його розірванні та просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати орендної плати за період з 2014 року по 2017 рік в розмірі 8342,40 грн. і судовий збір в розмірі 1280 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві на позовну заяву посилався на те, що оскільки позивачем не доведено систематичної несплати орендної плати відповідачем, тому відсутні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки. Наголошував, що відповідач постійно виконує умови договору оренди, а позивач не повідомив належним чином товариство про те, що став власником успадкованої земельної ділянки. Також направив на адресу суду заяву про застосування строків позовної давності відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦПК України щодо основних вимог позивача та вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд, вивчивши уточнену позовну заяву, письмові пояснення, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, судом встановлено та не оспорюється сторонами, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.10.2014 року у справі № 484/3450/14-ц за [PERSON], [INFO], було визнано право власності на земельну ділянку передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,95 га в межах території Кам'янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 15). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.03.2017 року, виданого Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 63, прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінено на «[PERSON]» (а.с. 14). Земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Кам'янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області площею 6,9526 га, кадастровий номер [NUMBER], належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO], на підставі державного акту серії [NUMBER] від 23.01.2002 року, що копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.12.2014 року № НВ-4801185802014 (а.с. 11-13). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161- ХІV (далі Закон № 161- ХІV) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 93 ЗК України та ст. 1 Закону № 161- ХІV визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 792 Цивільного кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. За ч.1 ст. 6 Закону № 161- ХІV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону № 161- ХІV договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст. 210, ч.3 ст. 640, ч.2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту такої реєстрації. Так, між померлою [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 01.01.2006 року був укладений договір оренди належної їй земельної ділянки площею 6,95 га ріллі, кадастровий номер [NUMBER], розташованої в межах Кам'янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, зареєстрований 15.04.2008 року за № 040802200010 (а.с.5-9). Договір укладено на 50 років із виплатою орендної плати відповідно до п. 9 договору у строк до 20 грудня кожного року оренди. Згідно зі ст.21 Закону № 161- ХІV орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Отже, розмір та умови оплати, указані в договорі, не можуть суперечити чинному на час укладення законодавству. У статті 15 Закону № 161- ХІV визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата за земельну ділянку приватної власності сплачується Орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря або перерахуванням її банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 785,84 грн. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до відповідача щодо виплати останнім заборгованості по орендній платі за орендовану земельну ділянку, яка йому належить, але не дивлячись на пред'явлені вимоги, відповідач існуючу заборгованість по орендній платі не виплатив. Такі заяви [PERSON] направляла відповідачу 20.08.2015 року, 25.09.2015 року та 30.10.2015 року. В своїх заявах позивач повідомляла ТОВ «Агрофірма Корнацьких» банківські реквізити для перерахунку коштів орендної плати. Отже посилання представника відповідача на положення ч. 3 ст. 148-1 ЗК України суд не може взяти до уваги, оскільки позивачем було належним чином повідомлено відповідача про зміну власника земельної ділянки, що підтверджується копіями заяв з рекомендованими повідомленнями про вручення відповідачу (а.с. 88-93). На вимоги про усунення заборгованості за п.9 Договору за період з 2009 року по 2015 рік, яка є власністю позивачки, від відповідача ніяких об'єктивних відповідей не надходило. Крім того, відповідач не спростував, а навпаки підтвердив, що кошти за сплату орендної плати за 2015-2017 роки позивачу не були передані, що підтверджується довідкою відповідача від 15.03.2018 року про сплату орендної плати за договором оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» (а.с.99). Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Разом з тим ЦК України містить окрему норму, яка регламентує саме договір найму земельної ділянки - це ст.792 ЦК України, яка регламентує спірні правовідносини та відсилає до спеціального законодавства в даній галузі права. Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 (№ в ЄДРСРУ 28310898). Судом встановлено, що внаслідок порушення умов договору орендарем, орендодавець не отримує орендну плату, на яку розраховував та має право згідно з умовами договору, що на думку суду є істотним порушенням договору, а тому є підстави для розірвання договору оренди. Позивач також просить суд стягнути пеню у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення за 2014-2017 роки в сумі 8342,40 грн. Згідно вимог ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 14 Договору визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Розрахунок пені проводиться наступним чином: 785,84 грн. х 0,3% х 365 дн.= 861,40 грн. (де 785,84 грн. - розмір орендної плати за рік, 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення, 365 дн. - кількість днів прострочення). Таким чином, суд, враховуючи клопотання відповідача, проходить до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення пені за несвоєчасне внесення орендної плати у строки, визначені договором оренди, за період з 21.12.2016 року по 20.12.2017 року в розмірі 861,40 грн., а в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені за 2014-2016 роки - слід відмовити. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280,00 грн.

Outcome: partial