Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх не-повнолітнього сина. Вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] Кірила, [INFO]. На теперішній час син проживає з матірю, відповідач матеріаль-ної допомоги на його утримання не надає. За вказаних обставин позивач просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача на утримання сина, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони надали заяви, відповідно до змісту яких позивачка на позові наполягала, відповідач не заперечував проти задоволення вимог, просили справу розглядати за їх відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до записів в свідоцтві про народження: [PERSON] Ігорович народився 16 грудня 2012 року його батьком є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 4). Згідно з довідкою, виданою Розо-Люксембурзькою сільською радою від 24 березня 2017 року за № 180, [PERSON] разом з сином зареєстровані і проживають за адресою: [INFO] (а.с. 5). Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнен-ня нею повноліття. Відповідач в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечення дітей. Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які вихо-вують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінан-сових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Кон-венції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здо-ровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника алі-ментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окре-мих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стяг-нення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вбачає доведеною ту обставину, що відповідач не виконує свого батьківського обовяз-ку по утриманню спільних із позивачем дітей, тому вимога про стягнення аліментів є правомір-ною. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання по-зовної заяви до суду. Враховуючи вищенаведене та виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позива-чем, а також враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4 частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з від-повідача на користь держави.

Outcome: approved