Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач, є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та не надає належну матеріальну допомогу на утримання дитини , просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини у розмірі 1000 грн., щомісячно та на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років . До судового засідання позивачем надано клопотання про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог (а. с. 36). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами та телефонограмою (а. с. 36) , надав заперечення проти позову з посиланням на те , що його середня заробітна плата складає близько 4000грн. на місяць , не зазначивши про своє місце роботи, та після відкладення розгляду справи за його заявою, до суду не з»явився і відповідну довідку не надав, поважні причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Згідно заяви позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с.4) Від шлюбу мають малолітню доньку дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина , з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Зазначена позиція висловлена у постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У разі відсутності домовленості кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково, оскільки відповідач не виконує свій батьківський обов'язок по утриманню дитини, суду не надано доказів того, що відповідач офіційно працює та має сталі заробітки , тому з нього на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1000грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, оскільки сам відповідач повідомив суд, що має середній заробіток близько 4000грн. та на утримання позивача підлягають стягненню 500грн., щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] 3 років, тобто за період з дня звернення до суду з 20.10.15 року по 23.12. 15 року. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 84, 180-182, 187, 194 СК України,

Outcome: approved