Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 06.07.2018 року її [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у звязку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, передбаченої наказом, у звязку з чим остання була змушена звернутися до суду. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.10.2018 року стягнуто з ТОВ «МАШ-СЕРВІС» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 28935,35 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 06.07.2018 року по 08.10.2018 року в розмірі 10746,80 грн. Однак, відповідно до виписки по картковому рахунку, заборгованість по заробітній платі позивачу виплачена 16.01.2019 року. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2018 року по 16.01.2019 року в розмірі 11241,76 грн. Ухвалою суду від 31.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.07.2018 року [PERSON] було звільнено з роботи в ТОВ «МАШ-СЕРВІС» за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.10.2018 року по справі №592/12406/18 з ТОВ «МАШ-СЕРВІС» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість із заробітної плати в сумі 28935 грн. 35 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.07.2018 року по 08.10.2018 року в розмірі 10746 грн. 80 коп. (а.с.7). Зазначені суми були виплачені [PERSON] 16.01.2019 року, що підтверджується випискою по особовому банківському рахунку позивача (а.с. 9). З рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.10.2018 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 165 грн. 32 коп., що також підтверджується Довідкою Товариства №139 від 22.08.2018 року (а.с.6-7). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до в п. 6 вказаних розяснень, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2019 року [PERSON] були виплачені заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 06.07.2018 року по 08.10.2018 року. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11241 грн. 76 коп., за період з 09.10.2018 року по 16.01.2019 року, що складає 68 робочих днів, при середньоденній заробітній платі позивача 165,32 грн. (68 роб.дн. х 165,32 грн. = 11241,76грн). У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved