Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ПП «Агрофірма Коломацька» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між її батьком [PERSON] та ПП «Агрофірма Коломацька» укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6323255100:04:000:0269, загальною площею, 3,0113 га від 01 вересня 2006 року, який був зареєстрований 12 квітня 2012 року, строком на 10 років. [INFO] її батько помер. Після смерті [PERSON] позивач 04.09.2019 року належним чином оформила своє право на спадщину стосовно зазначеної вище земельної ділянки, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Вона, як власник земельних ділянок, враховуючи п. 36 Договору оренди землі від 01 вересня 2006 року, укладеного між її батьком та відповідачем, згідно якого перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізщація юридичної особи Орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Вона, шляхом надіслання заяви зверталася до ПП «Агрофірма Коломацька». Так, 03 вересня 2019 року на фактичну адресу ПП «Агрофірма Коломацька», яка зазначена у договорах, нею було направлено заяву з проханням розірвати договір оренди земельної ділянки від 01 вересня 2006 року та вимогою закінчити будь-які роботи на цих земельних ділянках. Проте на вказану заяву вона отримала відмову. В зв`язку із зазначеним просить суд: розірвати договір оренди землі, укладений 01 вересня 2006 року між [PERSON] та приватним підприємством «Агрофірма Коломацька», зареєстрований відділом Держкомзему у Коломацькому районі Харківської області в Державному реєстрі земель 12 квітня 2012 року за №63232004000214. 10 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначається, що відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі та просить відмовити в його задоволенні (а.с. 39-42) В судове засідання позивача [PERSON] не з`явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити (а.с. 114). Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою місцезнаходження, про що свідчать повідомлення про отримання судових повісток. Від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю бути присутньою у судовому засіданні у зв`язку з необхідністю явки 19 серпня 2021 року для участі у процесуальних діях з іншим клієнтом (а.с. 197-198, 200). Суд зазначає, що представник відповідача неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд не вбачає підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України, для відкладення судового засідання, тому вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника відповідача, а клопотання представника відповідача - адвоката Шабанової С.О. про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, так як воно не підтверджене належними доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 вересня 2006 року між [PERSON] та ПП «Агрофірма Коломацька» було укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідно до вказаного договору в оренду передана земельна ділянка загальною площею 3,01 га., яка знаходиться на території Коломацької с/р Коломацького району, яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 №824377 від 23 березня 2006 року за №010669700105. Договір укладений на 10 років, зареєстрований у відділі Держкомзему у Коломацькому районі про що у Державному реєстрі земель зроблено запис за №63232000400014 від 12 квітня 2012 року (а.с.6-7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 09 січня 2019 року (а.с. 8). 04 вересня 2019 року позивач належним чином оформила своє право на спадщину стосовно зазначеної вище земельної ділянки, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 9). Згідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 179701839 від 04 вересня 2019 року [PERSON] є власником земельної ділянки, яка знаходиться на території Коломацької селищної ради, кадастровий номер 6323255100:04:000:0269. (а.с. 10). Оформивши спадок, позивач виявила бажання самостійно обробляти свої земельні ділянки та вирішила припинити орендні відносини з відповідачем. Реалізуючи свої наміри, позивач 03 вересня 2019 року направила заяву на розірвання договору оренди земельної ділянки відповідно до п. 36 договору оренди землі від 01 вересня 2006 року (а.с. 11). 16 вересня 2019 року позивач отримала відповідь на свою заяву, якою їй було відмовлено у розірванні договору оренди земельної ділянки (а.с. 13). Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У пункті «б» частини 1статті 90 Земельного Кодексу України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі. Для реалізації зазначеного права самостійного господарювання, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, який був укладений між спадкодавцем та відповідачем. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підстави для зміни або розірвання договору визначені законодавцем уст. 651 ЦК України. Ст.651 ЦК України передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV (з подальшими змінами та доповненнями). Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.. Відповідно до частин 3, 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Ч.4 ст.32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі`у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Відповідно до п.36 договору оренди землі від 01 вересня 2006 року, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізщація юридичної особи Орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно з вимогами ч.2 ст.90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частина друга статті 158 Земельного кодексу України встановлює, що: «Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що [PERSON] помер та відбувся перехід права власності до його доньки [PERSON] , договір оренди земельної ділянки від 01 вересня 2006 року укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Агрофірма Коломацька», зареєстрований відділом Держкомзему у Коломацькому районі Харківської області в Державному реєстрі земель 12 квітня 2012 року за №63232004000214 підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд проводить розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved