Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано. В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], який рішенням суду від 30.11.2009 року про розірвання шлюбу між сторонами, залишений на проживання з [PERSON] Також, на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 08.04.2010 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/ 3 частини від усіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму визначеного для дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття. Відповідач належним чином аліменти не сплачував, у зв'язку з чим заборгованість згідно виконавчого листа № 2-3027/2010 за період з грудня 2011 року по лютий 2017 року станом на 28.02.2017 року становить 63119,49грн. У зв'язку з несплатою аліментів у позивача погіршилось матеріальне становище, оскільки позивач не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний рівень життя сину, необхідний для його фізичного, розумового, морального та соціального розвитку та просила стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2011 року по лютий 2017 року в сумі 19192,82грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, просила розглядати даний спір у її відсутності та не заперечила проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.11.2009 року розірвано (а.с.8). В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.04.2010 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму визначеного для дітей відповідного віку до досягнення ним повноліття (а.с.7). Івано-Франківським міським судом було видано виконавчий лист № 2-3027/2010. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по стягненню аліментних платежів № 3481 виданої ВДВС Івано-Франківського МУЮ ГТУЮ в Івано-Франківській області, загальна заборгованість [PERSON] по виконавчому листу №2-3027/2010 станом на 28.02.2017 року складає 63119,49грн. (а.с.9). Відповідно до вимог ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак, відповідач не з'явився в суд та не довів підстав для зменшення нарахування неустойки. Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому, при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року по справі № 6-81 цс 13 та 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14. Представником позивача проведено розрахунок неустойки у зв'язку з несплатою аліментних платежів (за період з грудня 2011 року по лютий 2017 року: всього 19192,82 грн. (а.с.3-5). Даний розрахунок перевірений судом, а відповідачем не подано доказів на спростування розрахунку пені. За таких обставин та з урахуванням доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень в дохід держави. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 180 грн. На підставі ст. 196 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 258 ЦК України,

Outcome: approved