Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом, який був уточнений, в обґрунтування якого посилалася на те, що вона є рідною матір'ю [PERSON], [INFO]. У шлюбі з відповідачем позивач не перебували. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Оскільки відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківський обов'язків щодо виховання доньки, не забезпечує її нормальними умовами проживання, не надає жодної матеріальної допомоги, то позивачка просить позбавити його батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби в справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечила, надала суду висновок № 375 від 26.05.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватись на припущеннях, твердженнях, які самі потребують доведення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 березня 2015 року (а.с.9), [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Жодних з покладених законом на батьків обов'язків батько дитини не виконує, вихованням малолітньої дитини займається виключно позивачка, нею створені всі необхідні умови для проживання дитини. Дані обставини підтверджуються актом обстеження житлових умов сім'ї складеним комісією ЗШС № 3 від 14.12.2016 року. (а.с.12). Відповідно до довідки ТОВ «ОСФ Глобал Україна» [PERSON] працює в структурному підрозділі міста Івано-Франківськ - «Івано-Франківському відділі інформатизації» на посаді менеджера з 05.10.2010 року по даний час (а.с. 7). Згідно інформації про участь батьків у вихованні дитини № 171 від 15.12.2016 року Івано-Франківської ЗШС № 3 [PERSON] відвідує даний заклад з вересня 2015р., участь у її вихованні бере мати дитини - [PERSON], за період відвідування дитиною садка, батько жодного разу не з'являвся та на контакт з вихователями не виходив (а.с.10). Згідно психологічної характеристики № 170 від 15.12.2016 року ЗШС № 3 [PERSON] весела, енергійна, життєрадісна, без проявів тривожності, страху, емоційно прив'язана до матері [PERSON], батька дитина не бачить (а.с. 11). Як вбачається з пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] батько дитини - [PERSON] з дитиною не проживає, фінансової підтримки не надає, місце його знаходження не відоме, мати самостійно виховує доньку (а.с. 13-16). З висновку Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вбачається про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки дитина проживає разом із матір'ю, для неї створені належні умови для проживання. Батько не бере участі у вихованні доньки, не цікавиться її здоров'ям, жодного разу не з'являвся до дитини. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] є обгрунтованою, такою, що відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню. Крім того, ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України передбачено обов'язок особи, позбавленої батьківських прав утримувати дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: стан здоров'я та матеріальне становище як дитини так і платника аліментів. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved