Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 25 листопада 2006 року Жовтневим відділом РАЦС ЗМУЮ, актовий запис №350. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку не надає допомогу на утримання дитини. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за своєю відсутністю. На позові наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання 20 серпня та 17 вересня 2014 року не з'явився. Про час та місце слухання справи його було повідомлено належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутністю не звертався. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва [NUMBER] від 25.11.2006 року зареєстровано шлюб між громадянами України [PERSON] та [PERSON] та зроблено актовий запис №350. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище «[PERSON]» Згідно свідоцтву про народження [NUMBER], [INFO] у подружжя народилася дитина [PERSON] Як вбачається з позовної заяви останні роки позивач фактично припинила шлюбні стосунки с відповідачем та перестала вести з ним спільне господарство. Неодноразові спроби примирення не призвели до позитивних наслідків. Спір щодо поділу майна відсутній Відповідно до ч.2.ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доход) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе заяву позивача в частині розірвання шлюбу задовольнити, оскільки встановлено факт припинення подружніх відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що родина розпалася остаточно і відновлена бути не може. Разом з тим позовні вимоги про стягнення аліментів в твердій суми підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення аліментів у розмірі ј частки заробітку відповідача, оскільки позивачем не доведені обставини, передбачені ст.. 184 СК України.

Outcome: partial