Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири №5, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Чорноморська, буд. 26. В належній позивачу квартирі зареєстрована та проживає, без будь-яких правових підстав відповідач. Позивач просить усунути позивачу перешкоди у користуванні її власністю та виселити [PERSON] із зазначеної квартири. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, додатково зазначили, що через конфліктні відносини між сторонами мирне врегулювання спору не можливе, будь-які спроби цього були марними. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з можливим мирним вирішенням спору, яке суд, враховуючи позицію позивача, визнав необґрунтованим. Приймаючи до уваги наявність в матеріалах справи письмових заперечень проти позову, в яких відповідач висловила свою позиції щодо заявлених позовних вимог, суд визнав за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та його представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані, доведені належними доказами та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд встановив, що на підставі договору дарування від 24.04.2017 року позивач є власником квартири №5, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вулиця Чорноморська, буд. 26. У зазначеній квартирі зареєстрована та проживає член сім'ї колишнього власника зазначеної квартири [PERSON]. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Таким чином, після переходу права власності на квартиру від [PERSON], припинилося і право користування квартирою у відповідача, оскільки нова власниця не згодна проживати разом з відповідачем в одній квартирі, своїм проживанням та реєстрацією відповідач порушує право позивача на користування та розпорядження своєю власністю. Статтею 109 ЖК України встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Оскільки позивач, як власник спірної квартири, не надає дозволу на проживання у квартирі відповідачу, яка не являється членом сім'ї позивача та не має правових підстав для проживання у спірній квартирі, то відповідача слід виселити без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 640 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved