Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона являється співвласником домоволодіння, у звязку із чим вважає за необхідне здійснити реальний розподіл згаданого нерухомого майна, а також визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване спільне із відповідачем майно. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте представник позивача надала письмову заву, в якій просила суд розглянути справу без їх участі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На підставі викладеного суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що згідно з рішенням №653/22 Виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів м. Херсона від 13.12.1985 року за [PERSON] була закріплена земельна ділянка площею 600 кв.м. по вул. Лісовій, 4а у м. Херсоні. [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі з 1968 року по серпень 1978 року. В період шлюбу спільно побудували на вищезгаданій земельній ділянці будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок літ. «А», який складався з кімнати 1-1, площею 11,9 м2, кімнати 2-1, площею 14,4 м2, кімнати 2-2, площею 9 м2, підвалу літ. «а-2», коридору І, коридору ІІ, кухні ІІІ, санвузлу ІV; літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», туалету літ. «Д», воріт № І, зливної ями № 4, огорожі. В результаті розірвання шлюбу та розподілу майна згідно з рішенням народного суду Суворовського району м. Херсона від 29.09.1986 року, за [PERSON] визнано право власності на 42/100 частин домоволодіння, що знаходиться: вул. Лісова, 4а, що складалися з житловий будинок літ. «А», який складався з кімнати 2-1, площею 14,4 м2, кімнати 2-2, площею 9 м2, літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», туалету літ. «Д», воріт № І, зливної ями № 4, огорожі. У подальшому позивач прибудувала дві житлові кімнати 2-4 площею 15,6 м2 та 2-5 площею 20,6 м2, у результаті чого її частка збільшилася до 58/100 частин, у звязку із чим їй видано виконавчим комітетом Суворовської районної ради народних депутатів свідоцтво № 230 від 26.09.1994 року. Відповідач є власником 42/100 частин згаданого домоволодіння на підставі договору дарування, посвідченого 19.11.2010 року Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1645. У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 19 від 25.02.2016 року запропоновано єдиний варіант реального розподілу домоволодіння, що відповідає фактичному користуванню сторін. Відповідно до ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.367 ЦК України - майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю За загальним правилом, виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відповідно до ч.3 ст.364 Цивільного кодексу України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. З огляду на викладене суд приходить до висновку про можливість виділу частки позивачу у спільному майні відповідно до варіанту, запропонованого експертом у висновку. Відповідно до положень ч.1 ст.377 ЦК України та ч.ч.1, 2, 4 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст.86 ЗК України - земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст.88 ЗК України - володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови № 7 від 16.04.2004 року із наступними змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. У задоволенні вимоги позивача щодо визначення порядку користування земельною ділянкою слід відмовити, оскільки в інвентарній справі житлового будинку № 4а по вул. Лісовій у м. Херсоні міститься рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27.02.2007 року у справі № 2-172/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, яке долучено до матеріалів справи. Таким чином, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково.

Outcome: partial