Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], та примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує на те, що зазначена квартира належить їй на праві власності. У її квартирі значиться зареєстрованим її колишній чоловік - [PERSON]. Між нею та відповідачем шлюб було розірвано, та останній з січня 2015 року і по теперішній час у її квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, не сплачує комунальні послуги, в квартирі відсутні будь-які речі відповідача. Добровільно знятися з реєстрації у її квартирі відповідач не бажає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час судового засідання. Завчасно поданою через канцелярію суду заявою позивачка сповістила суд про неявку та можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду й вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в т.ч. і шляхом публікації оголошення про виклик у газеті «Вісті Придніпров'я» від 27.10.2016 р. № 82 (1781), причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності, письмових заперечень проти позову до суду не надсилав, свого представника (представників) до суду не направив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, заперечень проти позовних вимог не надав. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином, через публікацію виклику у газеті повідомлялися про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка є одноосібною власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2000 року. Право власності на вказану квартирою за позивачкою зареєстроване з 06 грудня 2000 року. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі, про що свідчить довідка житлової організації за місцем проживання, але у ній не проживає з січня 2015 року та його речі у квартирі відсутні, про що свідчать складені 31.03.2015 року, 30.06.2015 року, 30.09.2015 року, 25.12.2015 року, 30.03.2016 року, 30.05.2016 року акти про відсутність особи за місцем реєстрації складені мешканцями будинку разом із представником адміністрації житлової організації - КВЖРЕП Індустріального району. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2004 року по 26.08.2014 року, та після розірвання шлюбу відповідач залишив належну позивачці на праві власності квартиру. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин відсутності за місцем реєстрації протягом більше ніж один рік, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням законні, обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації за вищезазначеною адресою не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: partial