Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів за договором, посилаючись на те, що 22 липня 2020 року вона та Фізична особа-підприємець [PERSON] , уклали письмовий Договір (індивідуальний номер замовлення СQ-0093), за яким Відповідачка зобов`язувалася за замовленням позивачки організувати роботи по виготовленню та передачі мені у власність ПВХ конструкцій (далі - Вироби) згідно п. 1.1 договору, призначених для задоволення побутових потреб. На виконання своїх зобов`язань за Договором щодо оплати виготовлення конструкцій позивачкою сплачено завдаток в розмірі 4500,00 грн. на дату підписання договору - 2000,00 грн. сплачено 04.08.2020 року та 1410 грн. сплачено 11.09.2020 року. Таким чином, позивачкою в повній мірі сплачено грошову суму в розмірі 7910,00 грн., визначену в п.2.1. Договору. На підтвердження прийняття грошових коштів відповідачка письмово зазначила інформацію про внесення коштів в Договорі та видала товарні чеки від 04.08.2020 року та 11.09.2020 року, які відповідно до ст. 866 ЦК України підтверджують факт укладення Договору. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що після повної оплати, зазначеної в п.3.1., Виконавець зобов`язується передати у власність Замовника виготовлені конструкції у продовж 35 робочих днів, тобто не пізніше 01.11.2020 р. Сторони за Договором домовились, що установка вікон буде виконана 26.09.2020 р., про що письмово зазначили на 1 аркуші Договору. Так, 30.10.2020 р. ПВХ конструкції (Вироби) були доставлені за адресою проживання позивачки, але при контрольних замірах виявилось, що висота конструкцій не відповідає заявленим розмірам, а саме: коротше на 25 см. і 02.11.2020 року працівники відповідачки своїм транспортом вивезли вироби. В телефонній розмові ФОП [PERSON] повідомила, що вікна виготовлятись та встановлюватись вже не будуть, а кошти будуть повернуті через 10 днів, тобто 10-12.11.2020 року або взагалі після їх реалізації третім особам. По теперішній час відповідачка кошти не повернула. 17.11.2020 року позивачкою була подана Скарга про порушення її прав споживача з боку ФОП [PERSON] до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, яка в свою чергу не знайшла Відповідачку ні за попередньою адресою: [ADDRESS] , ні за останньою відомою мені адресою: [ADDRESS] . Вище зазначена Скарга була перенаправлена до Головного управління Держспоживслужби в Черкаській області за місцем державної реєстрації ФОП [PERSON] . Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області листом № 7.2-04-23-04/4363-20 від 28.12.2020 р. повідомило позивачку, що ФОП [PERSON] за зареєстрованою адресою [ADDRESS] не проживає та підприємницькою діяльністю не займається, а тому перевірити факти, викладені в Скарзі, не є можливим. В період з 13.11.2020 року по 22.12.2020 року неодноразово в телефонних розмовах відповідачка запевняла її, що поверне сплачені кошти згідно Договору, але по теперішній час свої зобов`язання не виконала. Вважає, що з відповідача на її користь судом мають бути стягнуті сплачені грошові кошти в сумі 7910,00 грн. За ч. 2. ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки Договір від 22.07.2020 року не містить положень щодо розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, то розмір процентів за користування грошовими коштами в сумі 7910,00 грн. має бути визначений на аналогією закону, ст.8 ЦК України, на підставі ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України. Станом на 15.02.2021 року відповідачка користується: грошовими коштами в сумі 4500,00 грн. з 22.07.2020 року протягом 208 днів, грошовими коштами в сумі 2000,00 грн. з 04.08.2020 року протягом 194 дні, грошовими коштами в сумі 1410,00 грн. з 11.09.2020 року протягом 157 днів. Рішенням Національного банку України від 12.06.2020 року. облікова ставка встановлена на рівні 6% річних. Розмір процентів за користування грошовими коштами становить: 1) \~ \~ \~ \~4500,00 х 6 х 208 : 365 : 100 = 153,86 грн. 2) \~ \~ \~ \~2000 х 6 х 194 : 365 : 100 = 63,78 грн. 3) \~ \~ \~ \~1410 х 6 х 157 : 365 : 100 - 36,39 грн., а всього 254,03 грн. де: 4500,00 грн., 2000,00 грн., 1410,00 грн. - суми грошових коштів, якими користується Відповідач; 208 дн., 194 дн., 157 дн. - відповідна кількість днів користування чужими грошовими коштами, 365 - кількість днів за рік. Пункт 4.4 Договору передбачає сплату відповідачем неустойки у розмірі 0.01% від вартості договору за кожен робочий день прострочення виконання замовлення. Таким чином, за порушення відповідачем строку виконання договору має бути застосована відповідальність у вигляді пені у розмірі 3% за кожен день прострочення виконання договору. Згідно п.3.2 Договору від 22.07.2020 року відповідач повинна була передати позивачці виготовлені конструкції у продовж 35 робочих днів від дати повної сплати суми коштів, визначеної в пункті 3.1. Договору, тобто 30.10.2020 року. За порушення строку виконання Договору станом на 01.11.2020 року за 107 календарних днів з відповідача має бути стягнута неустойка в сумі 69,56 грн., з наступного розрахунку: 7910,00 х 3 х 107 : 365 :100 = 69,56 грн., де: 7910,00 грн. - сума договору, 3%- розмір неустойки, визначений п.п.5 п. 3 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», 107- кількість днів прострочення виконання договору. Відповідач навмисно допустила тяганину, в строк визначений Договором не виконала свої зобов`язання по виготовленню та передачі замовлених конструкцій та не повернула сплачені мною кошти. За приписами ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідачем була нанесена мені моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких я зазнала в зв`язку з тим, що була змушена неодноразово звертатися до відповідача з вимогами про повернення сплачених мною коштів, які вона врешті-решт залишила без задоволення, я витратила багато часу та зусиль на пошуки відповідачки за новими адресами, враховуючи неодноразові поїздки з села Мачухи до міста Полтави. Хвилювання та переживання призвели до погіршення стану мого здоров`я, пропав сон, з`явились постійні головні болі та часті і різкі зміни тиску, я постійно почуваюсь знервованою та морально подавленою. Вважає, що між протиправними діяннями відповідача та заподіяної моральної шкоди є причинний зв`язок, моральна шкода заподіяна з вини відповідача. З врахуванням засад розумності та справедливості я визначила розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 6000 грн., через що вимушена звертатися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши суду клопотання з проханням розглянути справу у її відсутність, прохала позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явився, викликався належним чином. Зокрема на дату судового засідання 16.06.2021 року відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Тому, на підставі зазначених обставин, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2020 року [PERSON] та Фізична особа-підприємець [PERSON] , уклали письмовий Договір (індивідуальний номер замовлення СQ-0093), за яким Відповідачка зобов`язувалася за замовленням позивачки організувати роботи по виготовленню та передачі позивачці у власність ПВХ конструкцій (далі - Вироби) згідно п. 1.1 договору, призначених для задоволення побутових потреб. На виконання своїх зобов`язань за Договором щодо оплати виготовлення конструкцій позивачкою сплачено завдаток в розмірі 4500,00 грн. на дату підписання договору - 2000,00 грн. сплачено 04.08.2020 року та 1410 грн. сплачено 11.09.2020 року. Таким чином, позивачкою в повній мірі сплачено грошову суму в розмірі 7910,00 грн., визначену в п.2.1. Договору. На підтвердження прийняття грошових коштів відповідачка письмово зазначила інформацію про внесення коштів в Договорі та видала товарні чеки від 04.08.2020 року та 11.09.2020 року, які відповідно до ст. 866 ЦК України підтверджують факт укладення Договору. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що після повної оплати, зазначеної в п.3.1., Виконавець зобов`язується передати у власність Замовника виготовлені конструкції у продовж 35 робочих днів, тобто не пізніше 01.11.2020 року. Сторони за Договором домовились, що установка вікон буде виконана 26.09.2020 року, про що письмово зазначили на 1 аркуші Договору. Так, 30.10.2020 року ПВХ конструкції (Вироби) були доставлені за адресою проживання позивачки, але при контрольних замірах виявилось, що висота конструкцій не відповідає заявленим розмірам, а саме: коротше на 25 см. і 02.11.2020 року працівники відповідачки своїм транспортом вивезли вироби. В телефонній розмові ФОП [PERSON] повідомила, що вікна виготовлятись та встановлюватись вже не будуть, а кошти будуть повернуті через 10 днів, тобто 10-12.11.2020 року або взагалі після їх реалізації третім особам. По теперішній час відповідачка кошти [PERSON] не повернула. 17.11.2020 року позивачкою була подана Скарга про порушення її прав споживача з боку ФОП [PERSON] до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, яка в свою чергу не знайшла Відповідачку ні за попередньою адресою: [ADDRESS] , ні за останньою відомою мені адресою: [ADDRESS] . Вище зазначена Скарга була перенаправлена до Головного управління Держспоживслужби в Черкаській області за місцем державної реєстрації ФОП [PERSON] . Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області листом № 7.2-04-23-04/4363-20 від 28.12.2020 р. повідомило позивачку, що ФОП [PERSON] за зареєстрованою адресою [ADDRESS] не проживає та підприємницькою діяльністю не займається, а тому перевірити факти, викладені в Скарзі, не є можливим. В період з 13.11.2020 року по 22.12.2020 року неодноразово в телефонних розмовах відповідачка запевняла позивачку, що поверне сплачені кошти згідно Договору, але по теперішній час свої зобов`язання не виконала. За наведеного, з відповідачки на користь [PERSON] мають бути стягнуті сплачені грошові кошти в сумі 7910,00 грн. За ч. 2. ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки Договір від 22.07.2020 року не містить положень щодо розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, то розмір процентів за користування грошовими коштами в сумі 7910,00 грн. має бути визначений на аналогією закону, ст.8 ЦК України, на підставі ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України. Станом на 15.02.2021 року відповідачка користується: грошовими коштами в сумі 4500,00 грн. з 22.07.2020 року протягом 208 днів, грошовими коштами в сумі 2000,00 грн. з 04.08.2020 року протягом 194 дні, грошовими коштами в сумі 1410,00 грн. з 11.09.2020 року протягом 157 днів. Рішенням Національного банку України від 12.06.2020 року. облікова ставка встановлена на рівні 6% річних. Розмір процентів за користування грошовими коштами становить: 1) \~ \~ \~ \~4500,00 х 6 х 208 : 365 : 100 = 153,86 грн. 2) \~ \~ \~ \~2000 х 6 х 194 : 365 : 100 = 63,78 грн. 3) \~ \~ \~ \~1410 х 6 х 157 : 365 : 100 - 36,39 грн., а всього 254,03 грн. де: 4500,00 грн., 2000,00 грн., 1410,00 грн. - суми грошових коштів, якими користується Відповідач; 208 дн., 194 дн., 157 дн. - відповідна кількість днів користування чужими грошовими коштами, 365 - кількість днів за рік. Пункт 4.4 Договору передбачає сплату відповідачем неустойки у розмірі 0.01% від вартості договору за кожен робочий день прострочення виконання замовлення. Таким чином, за порушення відповідачем строку виконання договору має бути застосована відповідальність у вигляді пені у розмірі 3% за кожен день прострочення виконання договору. Згідно п.3.2 Договору від 22.07.2020 року відповідач повинна була передати позивачці виготовлені конструкції у продовж 35 робочих днів від дати повної сплати суми коштів, визначеної в пункті 3.1. Договору, тобто 30.10.2020 року. За порушення строку виконання Договору станом на 01.11.2020 року за 107 календарних днів з відповідача має бути стягнута неустойка в сумі 69,56 грн., з наступного розрахунку: 7910,00 х 3 х 107 : 365 :100 = 69,56 грн., де: 7910,00 грн. - сума договору, 3%- розмір неустойки, визначений п.п.5 п. 3 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», 107- кількість днів прострочення виконання договору. Відповідач навмисно допустила тяганину, в строк визначений Договором не виконала свої зобов`язання по виготовленню та передачі замовлених конструкцій та не повернула сплачені [PERSON] кошти. За приписами ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до приписів ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди. (далі - Постанова №4), встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із Конституцією та законами України, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Відповідно до п.3 Постанови № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.4 Постанови № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 5 Постанови № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою [PERSON] була нанесена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку з тим, що була змушена неодноразово звертатися до відповідача з вимогами про повернення сплачених коштів, які вона врешті-решт залишила без задоволення, вона витратила багато часу та зусиль на пошуки відповідачки за новими адресами, враховуючи неодноразові поїздки з села Мачухи до міста Полтави. Хвилювання та переживання призвели до погіршення стану мого здоров`я, пропав сон, з`явились постійні головні болі та часті і різкі зміни тиску, вона постійно почуваюсь знервованою та морально подавленою, що в сукупності спричинило їй моральні страждання внаслідок дій відповідача. Між протиправними діями відповідачки та вимушеними змінами в житті позивачки, які спричинили їй моральну шкоду є прямий причинний зв`язок. За наявності порушення немайнових прав позивачки, відшкодування моральної шкоди здійснюється в обраний позивачкою спосіб у вигляді одноразової грошової виплати. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди підлягають задоволенню та заявлена до стягнення сума коштів відповідає принципам розумності і справедливості. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Законодавством України не встановлено спеціальних вимог щодо порядку підтвердження оплати правничої допомоги для цілей розподілу судових витрат. Позивачем в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано договір про надання правової допомоги № 1 від 04.01.2021 року з встановленням гонорару адвоката у сумі 2000,00 грн., попередній орієнтовний розрахунок понесених позивачем витрат, ордер та копію свідоцтва адвоката, у зв`язку з чим слід стягнути зазначену суму з відповідача. /т. 1 а.с. 22-26/ Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved