Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 03 листопада 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що Промінською сільською радою Солонянського району дніпропетровської області був зроблений актовий запис за №01. В період шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей і оскільки ухиляється від свого обовязку утримувати дітей, позивач змушена звернутися до суду за стягненням аліментів. Позивач зазначає, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому на підставі ст.184 СК України просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі по 1228 гривень на утримання доньки [PERSON] та по 765 гривень 50 копійок на утримання сина [PERSON] щомісячно. Позивач вважає, що аліменти мають стягуватися саме у такій сумі, оскільки з 01 травня 2016 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1 228 гривень, а від 6 до 18 років - 1\~531 гривня. Тобто для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісячно необхідно витратити не менше вказаної суми. Позивач просить стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/2 частини від мінімального прожитковoго мінімуму, а на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі прожиткового мінімуму з тих підстав, що донька [PERSON] має тяжку хворобу «гострий лімфобластний лейкоз, L2, common, ЦНС-негативний, 1 гострий період» з приводу чого постійно необхідно відвідувати медичні заклади, проходити обстеження та лікування не лише на території Дніпропетровської області, а й у м.Києві у клініці «Охматдет», на що йдуть значні витрати. У звязку з хворобою донька має статус дитини-інваліда віком до 18 років, а позивачка має постійно бути біля неї і не може влаштуватися на роботу. Відповідач жодного разу не поцікавився на які кошти живе, обстежується та лікується дитина, тому всі витрати несе позивач, їй допомагають її батьки та рідні. Крім того, при визначені розміру аліментів, позивач просить суд врахувати, що дітям необхідні нормальні харчування, одяг та інші речі для забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку та врахувати, що вона має ще одну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 26 липня 2016 року не зявилась, заявою просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов у повному обсязі (а.с.28). Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання 26 липня 2016 року не з'явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав в розмірі 500 гривень так як він не працює за станом здоровя та додав копію виписного епікризу (а.с.19-27). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження, батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.7,8), які перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Згідно довідки виконавчого комітету Єлізарівської сільської ради №173 від 23 червня 2016 року, спільні діти сторін проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.9). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці не надає, хоча зобовязаний це роботи, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дітей, є рівними за законом. Відповідач надав до суду заяву, згідно якої визнав позов частково на суму 500 гривень, оскільки він не працює за станом здоровя (а.с.19). Також надав виписний епікриз, згідно якого він знаходився на стаціонарному лікуванні в 4-му хірургічному відділенні КЗ «Дніпропетровське клінічне обєднання швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з 11.12.2015 року по 21.12.2015 року з діагнозом гострий панкреатит та цироз печінки змішаного генезу (алкогольний, асоційований з вірусним гепатитом С), з рекомендацією обмежити фізичне навантаження. Суд вважає, що надані відповідачем документи спростовують його доводи відповідача про те, що він не працює за станом здоровя, оскільки доказів встановлення інвалідності МСЕК у звязку з захворюванням відповідач суду не надав, а в рекомендаціях лікарів відсутня заборона працювати. Тому суд не приймає до уваги посилання відповідача стосовно того, що він не може працювати за станом здоровя та має можливість сплачувати аліменти на утримання двох дітей лише в розмірі 500 гривень на місяць. Відповідачем не надано суду доказів щодо наявності в нього інших утриманців або доказів щодо існування інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи та для визначення розміру аліментів, які б надавали суду право визначити розмір аліментів в мінімальному розмірі згідно ч. 2 ст. 182 СК України. На підставі наведеного, суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного заробітку, матеріальне становище позивачки, стан здоровя як відповідача, так і дітей, їх вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 765 гривень 50 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Судом враховано, що спільна донька сторін - [PERSON] має вади здоровя: гострий лімфобластний лейкоз, L2, common, ЦНС-негативний, 1 гострий період та є дитиною інвалідом (а.с.10-11), а тому суд вважає що на утримання доньки [PERSON] з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1 228 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначені розміру аліментів на кожну дитину суд виходить з того, що з травня 2016 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1 228 гривень, а віком від 6 до 18 років становить 1\~531 гривня, а права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/2 частини встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання доньки [PERSON] у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» для дитини відповідного віку. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у звязку із задоволенням позову,суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved