Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно. В заяві зазначила, що [INFO] сталася смерть її матері [PERSON] , якій належало право власності на частку в праві спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] . Частка спадкодавці в праві спільної власності на означену нерухомість складала 31/100 частину будинку. Інших спадкоємців за законом у померлої, яка заповіту не залишила, немає. Позивач в силу закону вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавці постійно проживала разом з нею і доглядала за нею, всіляко допомагаючи в організації життєдіяльності матері. Оскільки позивач не зареєстрована за місцем проживання матері, вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але за спливом встановленого законом строку, а саме: в червні 2019 року, проте свідоцтва про право на спадщину вони не отримала. З відповіді нотаріуса слідує, що оскільки вона у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини та не була зареєстрована разом із спадкоємцем, вона пропустила строк для прийняття спадщини, який може бути встановлений судом. Так як вона за законом вважається такою, що прийняла спадщину, між тим отримати свідоцтво про право на спадщину не сталося можливим, просить про визнання за нею права власності на 31/100 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та вирішення справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернулась до суду представник відповідача. Зазначені обставини в силу ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність її учасників. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що [INFO] сталася смерть матері позивача [PERSON] , яка була учасником права спільної сумісної власності на будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 19.02.1997 року (а. с. 4, 9). Спадкова справа після смерті [PERSON] , як випливає з інформації приватного нотаріуса, не заводилась (а. с. 32). Звернення позивача до нотаріальної контори зва спливом встановленого законом шестимісячного строку увінчалось відповіддю нотаріуса про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку звернення до нотаріальної контори (а. с. 10). За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до наведеного положення цивільного законодавства позивач є спадкоємцем першої черги за законом померлої [PERSON] Право на спадкування здійснюється шляхом прийняття спадщини. Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно із ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини. Виключення з цього порядку становлять спадкоємці, які: 1) постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини та 2) протягом встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявили про відмову від неї. Такі спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину (ст. 1268 ЦК України). Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом першої черги [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно на момент смерті проживала разом із спадкодавцем. Аналізуючи правовідносини, що склалися, суд погоджується з доводами позову про те, що позивач успадкувала належну [PERSON] частку в праві спільної часткової власності на житло. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, як випливає зі змісту ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Відсутність реєстрації за місцем проживання спадкодавця унеможливила отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину. Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Позивач здійснила право на прийняття спадщини, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем в житлі, право на частку якого в порядку спадкування бажає отримати. Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивача.

Outcome: approved