Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом та просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, який зареєстрований 30 жовтня 1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №29. Позовні вимоги мотивовані тим, що у сторін не склалося сімейне життя через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Сім`я фактично розпалася, з 2017 року сторони проживають окремо, спільних дітей від шлюбу не мають. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити шлюбне прізвище [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. В заяві від 01.04.2021р. позивач просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач заяв, клопотань та відзив до суду не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 жовтня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №29. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя В судовому засіданні встановлено, що у сторін різні характери та погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство останні не ведуть, з 2017 року проживають окремо, шлюб фактично розпався. Від шлюбу сторони дітей не мають. У тексті позовної заяви позивач зазначила, що не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем та бажає розірвати шлюб, укладений між ними, на примирення не згодна. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У тексті позовної заяви позивач просить суд залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Згідно ч.2 ст.114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved