overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що з 22.09.2007 р. вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину доньку - Анастасію [INFO] Спільне подружнє життя у них не склалося, у зв»язку з тим, що мають протилежні погляди на життя, сім»ю та різні погляди на вирішення проблем, сімейні стосунки фактично припинилися, так як тривалий час вони окремо мешкають. Спір щодо розподілу спільно нажитого майна на теперішній час немає. У зв»язку з чим, просить суд позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з»явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі на підставах вказаних у позовній заяві. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не зявився, про причину неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню за таких підстав. На підставі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і забезпечення шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають у шлюбі з 22.09.2007 року, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 876 (свідоцтво серія І-КГ № 090052). Сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, тому суд вважає, що збереження сімї стало неможливим, подальше спільне життя подружжя і забезпечення шлюбу суперечило б інтересам одного з них та їх дитини. Спір стосовно поділу спільного майна між сторонами у справі відсутній. У звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що з 22.11.2003 р. вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Спільне подружнє життя у них не склалося, через різні погляди на життя, різні характери. Відповідач вживає спиртні напої, дома не проживає, пішов із сім»ї. Фактичні шлюбні відносини припинено. Спір щодо розподілу спільно нажитого майна між ними немає, на примирення не згодна та просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з»явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі на підставах вказаних у позовній заяві.Та вказала, що просить залишити їй прізвище дошлюбне «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про причину неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню за таких підстав. На підставі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і забезпечення шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у шлюбі з 22.11.2003 року, зареєстрованому Відділом РАГС Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона, актовий запис № 561 (свідоцтво [NUMBER]). Сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, тому суд вважає, що збереження сім'ї стало неможливим, подальше спільне життя подружжя і забезпечення шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спір стосовно поділу спільного майна між сторонами у справі відсутній. У зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що з 23.11.2007 р. вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час шлюбу [INFO] року у них народився син-[PERSON] Спільне подружнє життя у них не склалося, у зв»язку з тим, що мають протилежні погляди на життя, сім»ю, безпричинно виникали суперечки та сварки, через різні погляди на життя, сімейні стосунки фактично припинилися з жовтня 2013 року. Спір щодо розподілу спільно нажитого майна на теперішній час немає. У зв»язку з чим, просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з»явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі на підставах вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню за таких підстав. На підставі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і забезпечення шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають у шлюбі з 23.11.2007 року, зареєстрованому Дніпровським відділом РАЦС Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 892 (свідоцтво серія [NUMBER]). Сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, тому суд вважає, що збереження сім'ї стало неможливим, подальше спільне життя подружжя і забезпечення шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спір стосовно поділу спільного майна між сторонами у справі відсутній. У зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 02.08.1997\~року відділом\~реєстрації актів\~громадянського стану\~Суворовської райадміністрації\~виконкому Одеської\~міськради народних\~депутатів,\~актовий запис\~№572.При цьому позивач посилалася на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і вона не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. \~ \~ \~ \~Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за її відсутності та наполяганні на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку позивач не заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем його реєстрації, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. \~ \~ \~ \~ \~ \~За таких обставин розгляд даної цивільної справи здійснено у заочному порядку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.08.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, актовий запис №572. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. \~ \~ \~ \~Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 02.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені з 21.06.2018року тому, на підставі постійних сварок та непорозумінь на побутовому грунті, вважає, що збереження шлюбу неможливе. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, натомість надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області сторони зареєстрували шлюб за актовим записом №82. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Як вбачається з позовної заяви, позивач із відповідачем проживають окремо з серпня 21.06.2018 року, майнового спору між сторонами не виникає. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім'ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 02.12.1983 року Ленінським відділом запису актів громадянського стану, актовий запис №744. При цьому позивач посилалася на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і вона не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомила, що від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за її відсутності та наполяганні на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку позивач не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.12.1983 року Ленінським відділом запису актів громадянського стану, актовий запис №744. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідач не спростував жодним належним і допустимим доказом зазначені позивачем обставини. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 03.04.1993 року міським Палацом шлюбів м.Полтава. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені ще 12 років тому, на підставі постійних сварок та непорозумінь на побутовому грунті, вважає, що збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, натомість надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.04.1993 року міським Палацом шлюбів м.Полтава сторони зареєстрували шлюб за актовим записом №525. Від шлюбу останні мають повнолітню дитину [PERSON], 20.09.1993року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІІ-КЕ № 440554 виданого Київським районним відділом загсу м. Полтава. Як вбачається з позовної заяви, позивач із відповідачем проживають окремо вже 12 років, майнового спору між сторонами не виникає. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім'ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 03.06.1988 року в міському Палаці шлюбу м. Полтава. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені на підставі постійних сварок та непорозумінь на побутовому грунті, вважає, що збереження шлюбу неможливе. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], доньку Наталію [INFO] та доньку Дарію [INFO] Позивач та його представник в судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, натомість надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.06.1988 року в міському Палаці шлюбу м. Полтава сторони зареєстрували шлюб за актовим записом №1030. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], доньку Наталію [INFO] та доньку Дарію [INFO] Як вбачається з позовної заяви, позивач із відповідачем проживають окремо, майнового спору між сторонами не виникає. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім'ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 03.09.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2114. При цьому позивач посилався на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і вона не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу дітей не мають. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.09.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2114. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 05.04.2014 року виконавчим комітетом Калашниківської сільської ради Полтавського району . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені ще в серпні 2016 року тому, на підставі постійних сварок та непорозумінь на побутовому грунті, вважає, що збереження шлюбу неможливе. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], 21.12.2014р.н., яка проживає разом з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, натомість надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.04.2014 року виконавчим комітетом Калашниківської сільської ради Полтавського району сторони зареєстрували шлюб за актовим записом №3. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], 21.12.2014р.н., яка проживає разом з відповідачем. Як вбачається з позовної заяви, позивач із відповідачем проживають окремо з серпня 2016 року, майнового спору між сторонами не виникає. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім'ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved