Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вимогами до відповідача про стягнення пені за несплачені аліменти, посилаючись на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2014 вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн щомісячно, починаючи з 12.02.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач аліменти не сплачував, в результаті чого станом на 17.11.2016 утворилась заборгованість у розмірі 4\~549,50 грн. Зазначає, що в звязку з несплатою аліментів її матеріальне становище значно погіршилося, як наслідок вона не має змоги самостійно забезпечити належний матеріальний стан сімї. Враховуючи викладені обставини просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментах в розмірі 15\~300 грн та пеню за несплату аліментів за період з 12.02.2014 по 17.11.2016 в розмірі 4\~549,50 грн. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача подала заяву про слухання справи у її відсутності. Разом з тим, просить долучити до матеріалів справи додаткові докази. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про слухання справи, не повідомив причин неявки в судове засідання. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2014 вирішено стягувати з [PERSON] на користь Богоніс Маряни Григорівни аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн щомісячно, починаючи з 12.02.2014 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вищевказаного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 11.03.2014 було видано виконавчий лист № 442/1080/14-ц, відповідно до якого постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області було відкрито виконавче провадження. 14.03.2016 держаним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дргобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з лютого 2014 по лютий 2016 включно. З вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість по аліментах становить 11\~057,12 грн. Статтею 194 СК України визначено випадки стягнення заборгованості за аліментами, однак, нормою цієї статті не передбачено права одержувача аліментів на стягнення заборгованості за виконавчим листом, який знаходиться на виконанні в державній виконавчій службі, оскільки заборгованість стягується державним виконавцем у межах своєї компетенції, визначеної Законом України „Про виконавче провадження. Оскільки, відсутній спір із державною виконавчою службою щодо розміру заборгованості, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Позивач, звертаючись до суду із вимогами про стягнення з відповідача пені за несплачені аліменти, свої вимоги обґрунтовує ст. 196 СК України, згідно якої при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязання сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суду наданий розрахунок з 12.02.2014 по 17.11.2016 в розмірі 4\~549,50 грн, розрахований із суми в розмірі 450 грн встановленої рішенням суду від 28.02.2014. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічні правові висновки, висловлені у постановах Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі № 6-2022цс15, від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України має враховуватися судами України. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 № 3 розяснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд встановив факт заборгованості за аліментами, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявності вини відповідача, який зобовязаний сплачувати аліменти за рішенням суду, та підстави її виникнення, тому приходить до висновку про наявність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не повязується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України „Про виконавче провадження. Відповідачем не надано заперечень до розрахунку пені вказаному позивачкою, а тому здійснений позивачем розрахунок пені приймається до уваги. Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. В частині заявлених позовних вимог про стягнення боргу по сплаті аліментів слід відмовити, оскільки такий борг повязаний з виконанням судового рішення, а отже має стягуватися державним виконавцем. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід спеціального фонду Державного фонду України в сумі 640 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: partial