Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб у якому вона перебуває з відповідачем. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 січня 2010 року між нею а відповідачем було зареєстровано шлюб під час якого в них народилася донька [PERSON], [INFO] Їхня із відповідачем сім'я розпалася з причини безвідповідального ставлення до сім'ї і виконання сімейних обов'язків. З цього питання у них постійно виникали свари і непорозуміння, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. З осені 2013 року вони із відповідачем проживають окремо та наміру продовжувати подружні стосунки не мають. Подальше збереження їхнього з відповідачем шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу донька залишатиметься й надалі проживати із нею. Позивач завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, а шлюб розірвати, не заперечувала проти заочного розгляду й вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 30 січня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 33. Під час шлюбу в сторін народилася спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги, різні погляди на сімейне життя. Сторони не проживають разом, не ведуть сумісного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Дитина проживає разом із позивачкою, та з цього питання спору між сторонами немає. Спір про поділ майна що є їхньою спільною сумісною власністю та спір про утримання дитини вирішуватиметься сторонами окремо від питання про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved