Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом, в якому вказав, що 01.12.1990 року, між ним та Черненко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] були зареєстровані шлюбні стосунки. В шлюбі мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Упродовж подружнього життя, за спільні кошти ними було набуте наступне майно, а саме: Трикімнатна квартира загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м. розташована в [ADDRESS], ринкова вартість 49612 грн. Нежитлова будівля (магазин) загальною площею 89,8 кв.м. розташована в м. Гребінка Полтавської області по вул. Петровського, 47а, ринкова вартість 345632 грн. Земельна ділянка площею 0,0139 га. розташована за адресою по вул. Петровського, 47а в м. Гребінка Полтавської області Згідно державного Акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯК № 223136 виданого Гребінківською міською радою від 28.09.2011 року на підставі Договору купівлі-продажу від 11.10.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1522 (кадастровий номер 5320810100:52:057:0018), вартість 40 860 грн. Нежитлова будівля, універмаг «Світанок» загальною площею 126,2 кв.м. розташована в м. Гребінка Полтавської області по вул. Петровського, 47, ринкова вартість 391206 грн. Земельна ділянка площею 0,0363 га. розташована за адресою по вул. Петровського, 47 в м. Гребінка Полтавської області Згідно державного Акту на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 207956 виданого Гребінківською міською радою від 28.02.2005 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки ВВК № 873741 від 16.08.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1524 (кадастровий номер 5320810100:52:057:0003), вартість 106 707 грн. Легковий автомобіль марки ВАЗ 1118 «Калина», 2009 р.в., д.н.з. [NUMBER] ринкова вартість 60 000 грн. Вантажний, вантажопасажирський автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2002 р.в. д.н.з. [NUMBER], ринкова вартість 90 000 грн. За спільною домовленістю, договори купівлі-продажу на земельні ділянки, нежитлову будівлю, універмаг «Світанок», та документацію на іншу новозбудовану нежитлову будівлю (магазин) було оформлено та зареєстровано на його дружину [PERSON] Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності з ст. 368 Цивільного Кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до п. 2 ст. 372 Кодексу, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя » від 21.12.2007 р. № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. У п. 23 вказаної вище Постанови ПВС України зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства … . Останнім часом у нас склалися напружені стосунки у відносинах щодо прядку користування спільно набутим майном. Відповідач намагається мені довести, що нежитлові приміщення, магазини, земельні ділянки під магазинами належать тільки їй і що саме вона, є безпосереднім власником вказаного вище майна а я, з її слів, не маю права ні на що. Таке свавільне твердження відповідача, зумовило мене звернутися до суду з метою захисту своїх майнових прав та охоронюваних законом інтересів. Угоди про добровільний поділ майна, зокрема нежитлових приміщень магазинів та земельних ділянок, що є спільною власністю подружжя, між нами досягнуто. З приводу іншого майна на сьогоднішній день спору не має. Житлова квартира знаходиться у спільній частковій власності (приватизована на всіх членів сімї в рівних частинах), і кожен з них має право власності на свою частку, тобто на 1/4 частину. Вантажопасажирським автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER користуюся він, легковим автомобілем ВАЗ 1118 «Калина» користується відповідач. Щодо такого порядку користування автомобілями у них спору не має. У судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення,що він позов повністю підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засідання позов визнала повністю, не заперечувала проти розподілу майна пропонованому позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким,що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності з ст. 368 Цивільного Кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до п. 2 ст. 372 Кодексу, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя » від 21.12.2007 р. № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. У п. 23 вказаної вище Постанови ПВС України зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства … . Беручи до уваги, що у сторін спору про розподіл майна не має, тому він підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved