Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що вона була одружена з [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після [PERSON] є вона - дружина померлого та його син -[PERSON] - відповідач за позовом. Вона та відповідач мають право на 1/2 частку спадкового майна померлого, яке складається з 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,191 га на якій розташований спірний житловий будинок. Вона не погоджується з тим, що спадкова маса після її померлого чоловіка, складається саме з 39/100 частин вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки площею 0,191 га. з наступного: За життя [PERSON] та вони, як подружня пара, проживали в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок, а саме 39/100 його частин належала її чоловіку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.04.1989 року. Іншим співвласником даного житлового будинку була - [PERSON], якій належало 61/100 частина житлового будинку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсоні від 04.05.2001 року, зазначений будинок був розділений між співвласниками в натурі та визначено порядок користування земельною ділянкою. Згідно рішення суду, [PERSON] у власність було виділено в житловому будинку літ. «А» приміщення 1-1 (коридор) площею 3,7 кв.м., приміщення 1-2 (житлове) площею 8,7 кв.м., приміщення 1-3 (житлове) площею 5,6 кв.м., приміщення 1-4 (житлове) площею 5,6 кв.м., що в цілому складало 23,6 кв.м. Після розподілу домоволодіння, загальна площа житлового будинку, яка була виділена [PERSON] у власність складала лише 23 кв.м. в 2000-2002роках, вона та її чоловік [PERSON] вирішили покращити собі умови проживання та добудувати до житлового будинку прибудову літ. «а», площею 17,1 кв.м., а саме кухню та санвузол. Спільними зусиллями та за спільні кошти вона разом зі своїм чоловіком прибудувала до належної їм частини житлового будинку кухню та санвузол, тим самим значно збільшивши як площу будинку в якому вони проживали так і його вартість. Факт, того, що прибудувавши до належної їм частини житлового будинку кухню та санвузол, вона та її нині покійний чоловік, значно збільшили як площу будинку в якому вони проживали так і його вартість, що підтверджується відомостями технічного паспорту виготовленого ХДБТІ від 20.03.2014 року, де зазначено, що дійсна вартість житлового будинку побудованого в 1950 році складає 40258, 0 гривень. Відповідно 39/100 частин, що належала [PERSON], складає 15700,0 гривень., а вартість прибудови під літерою «а», яка була побудована нею та її чоловіком, становить 15349,00 грн. Якщо порівняти вартість частини будинку, яка належала її чоловіку до одруження, і вартість прибудови, зведеною в 2000-2002 роках спільними зусиллями і за їх спільні кошти, то висновком даного порівняння є значне, майже в два рази, збільшення будинку у вартості завдяки прибудові. Хоча даний житловий будинок (зокрема 39/100 частин) за час шлюбу її з її нині покійним чоловіком, істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових затрат, проте оскільки дане майно належало чоловіку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому з підстав передбачених ст. 24 КпШС України (що діяв на момент виникнення відносин), він є особистою приватною власністю [PERSON], і не входить до складу майна, що належало подружжю на праві спільної сумісної власності. Оскільки, вартість 39/100 частини житлового будинку до здійснення будівництва прибудови становила 15700,0 грн., а після його будівництва позивачем складає 31049 грн., вона вважає, що 39/100 частин житлового будинку, належного [PERSON], істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових затрат її та її покійного чоловіка, а тому даний житловий будинок, з підстав передбачених ст. 25 КпШС України, є таким, що належить на праві спільної сумісної власності їй та [PERSON] За таких умов, 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є спільним сумісно нажитим майном її та [PERSON], а тому їй підлягає виділенню у власність ? частина цього майна, а саме 39/200 частин спірного житлового будинку. В 2003 році [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку на якій був розташований спірний житловий будинок, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0449 га, розташовану за адресою [ADDRESS]. В 2008 році на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2008 року за р. № 497, [PERSON] здійснив відчуження частини належної йому земельної ділянки в розмірі 0.0318 га третій особі. У власності [PERSON] залишилась земельна ділянка площею 0,131 га, розташована за вищевказаною адресою. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Оскільки 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є спільним сумісно нажитим майном її та [PERSON], вона в свою чергу має право на 1/2 частину цього майна, а саме 39/200 частин спірного житлового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0,191 га, до неї в порядку передбаченому ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України має перейти право власності на 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС № 058294 виданий Херсонською міською радою від 04.08.2003 року. За життя [PERSON] заповіту не складав. Згідно довідки Приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], єдиними спадкоємцями на майно померлого є вона - дружина та син померлого - [PERSON]. Вважає, що 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є спільним сумісно нажитим майном її та [PERSON], і спадкове майно померлого в даному випадку буде складатись лише з 39/200 частин спірного будинку, а вона і відповідач, в свою чергу, мають право на спадкування за законом на 39/400 частин спадкового будинку кожному. Вона звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини після померлого чоловіка їй повідомили, що 16.07.2010 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON], а тому їй може бути видано свідоцтво про право на спадщину лише 1/2 частку спадкового майна померлого, яке складається з 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,191 га. А у випадку її незгоди з визначенням спадкового майна, вона має право звернутись до суду. Тому вона вимушена звернутися до суду з вимогою про визнання спадкового майна спільним сумісним майном подружжя, визнання за нею права власності на 1/2 частину цього майна, та визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] Просить в судовому поряду визнати 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з приміщень в житловому будинку літ. «А»: приміщення 1-1 (коридор) площею 3,7 кв.м., приміщення 1-2 (житлове) площею 8,7 кв.м., приміщення 1-3 (житлове) площею 7,9 кв.м., приміщення 1-4 (кухня) площею 5,4 кв.м., приміщення І (кухня) площею 11,5 кв.м., приміщення ІІ (санвузол) площею 3,4 кв.м., що в цілому складало 40,6 кв.м., водопровід, частина вимощення, огорожа № 2, частина огорожі № 3 об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 39/200 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,191 га, розташованої за адресою [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС № 058294 виданий Херсонською міською радою від 04.08.2003 року. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті її чоловіка [PERSON], яка складається з 39/200 частки житлового будинку, розташованого за адресою, [ADDRESS] та складає 39/400 частин даного житлового будинку. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті її чоловіка [PERSON], яка складається з 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,191 га, розташованої за адресою [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС № 058294 виданий Херсонською міською радою від 04.08.2003 року. Представник позивача підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі з вищевикладених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового Засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України . Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступного. Судом встановлено, що позивач - [PERSON], та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.04.1989 року, серія [NUMBER] видане Дніпровським РВ РАГС м. Херсон. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER]. Згідно довідки №282-02/14 від 22.08.2014р., Приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], спадкоємцями після [PERSON] є його дружина [PERSON] (Позивач по справі) та його син [PERSON] (Відповідач по справі). Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкове майно складається з :39/100 частин житлового будинку [ADDRESS], які належать померлому, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 3.08.1990року та земельної ділянки площею 0,191 га під вказаним житловим будинком, за зазначеною адресою, яка належить померлому, відповідно до Державного ату на земельну ділянку серія ХС№058294 від 4.08.2003р. Тобто, як позивач так і відповідач мають право на 1/2 частку спадкового майна померлого. Позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини після померлого чоловіка де їй повідомили, що 16.07.2010 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого [PERSON], а тому їй може бути видано свідоцтво про право на спадщину після смерті лише на 1/2 частку спадкового майна померлого, яке складається з 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,191 га. А у випадку її незгоди з визначенням спадкового майна, вона має право звернутися до суду. Позивачка, не погоджується з тим, що спадкова маса після її померлого чоловіка, складається саме з 39/100 частин вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки площею 0,191 га. З підстав викладених в позові. Суд приймає доводи позивача викладені в позовній заяві та наведені докази в судовому засіданні її представником та встановив наступне, що даний житловий будинок, а саме 39/100 його частин належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.04.1989 року, іншим співвласником даного житлового будинку була [PERSON], якій належало 61/100 частина житлового будинку. Рішенням Дніпровського районного суду в м. Херсоні від 04.05.2001 року, зазначений будинок був розділений між співвласниками в натурі та визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. Згідно даного рішення суду [PERSON] у власність було виділено в житловому будинку літ. «А» :приміщення 1-1 (коридор) площею 3,7 кв.м., приміщення 1-2 (житлове) площею 8,7 кв.м., приміщення 1-3 (житлове) площею 5,6 кв.м., приміщення 1-4 (житлове) площею 5,6 кв.м., що в цілому складало 23,6 кв.м. З огляду на те, що після розподілу домоволодіння, загальна площа житлового будинку, яка була виділена [PERSON] у власність складала лише 23 кв.м. в 2000-2002роках, позивачка та її чоловік [PERSON] вирішили покращити собі умови проживання та добудувати до житлового будинку прибудову літ. «а», площею 17,1 кв.м., а саме кухню та санвузол. Спільними зусиллями та за спільні кошти позивачка разом зі своїм чоловіком прибудувала до належної їм частини житлового будинку кухню та санвузол, тим самим значно збільшивши як площу будинку в якому вони проживали так і його вартість. Факт того, що спільними зусиллями та за спільні кошти позивачка та її чоловік побудувала прибудову до житлового будинку, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які показали, що вони являються сусідами позивача і були безпосередньо присутніми в той період коли позивач з чоловіком розпочали будівництво прибудови до житлового будинку, які самотужки, власноруч, за спільні кошти здійснювали вказане будівництво для поліпшення своїх побутових умов, оскільки будинок де вони проживали складався лише з двох кімнат без будь-яких зручностей. Відповідно до рішення Виконкому Дніпровської районної Ради за №89 від 12.03.2002р. прийнято до експлуатації завершеного будівництвом прибудови до житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Факт, того, що прибудувавши до належної їм частини житлового будинку кухню та санвузол, позивачка та її нині покійний чоловік, значно збільшили як площу будинку в якому вони проживали так і його вартість, підтверджується технічним паспортом виготовленого ХДБТІ від 20.03.2014 року, дійсна вартість житлового будинку побудованого в 1950 році складає 40258, 0 гривень. Відповідно 39/100 частин, що належала [PERSON], складає 15700,0 гривень. А вартість прибудови під літерою «а», яка була побудована позивачкою та її чоловіком, становить 15349,00 грн. Якщо порівняти вартість частини будинку, яка належала чоловіку позивачки до одруження, і вартість прибудови, зведеною в 2000-2002 роках спільними зусиллями і за спільні кошти подружжя, то висновком даного порівняння є значне, майже в два рази, збільшення будинку у вартості завдяки прибудові. Згідно з ч. 1 ст. 24 КпШС України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них. Такі ж положення закріплені у ст. 57 СК України. Тобто, хоча даний житловий будинок (зокрема 39/100 частин) за час шлюбу позивачки з її нині покійним чоловіком, істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових затрат, проте оскільки дане майно належало чоловіку позивачки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому з підстав передбачених ст. 24 КпШС України (що діяв на момент виникнення відносин), він є особистою приватною власністю [PERSON], і не входить до складу майна, що належало подружжю на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 25 КпШС України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Таким чином, оскільки, вартість 39/100 частини житлового будинку до здійсненні будівництва прибудови становила 15700,0 грн., а після його будівництва позивачем складає 31049 грн., остання вважає, що 39/100 частин житлового будинку, належного [PERSON], істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових затрат позивача та її покійного чоловіка, а тому даний житловий будинок, з підстав передбачених ст. 25 КпШС України, є таким, що належить на праві спільної сумісної власності позивачу та [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також, як передбачено ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, норма якої передбачає, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тобто, у випадку набуттям подружжям права спільної сумісної власності на річ чи будь-яке інше майно, вважається, що частки кожного із подружжя є рівними, якщо інше не встановлено законом чи рішенням суду. Аналогічні позицію висловив Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своєму Рішенні від 03 липня 2013 року по справі № 6-13129св13, де зазначив, що якщо суд визнає роздільне майно дружини або чоловіка спільним майном подружжя, він не визначає часток кожного з подружжя у праві на це майно, у тому числі з врахуванням вартості первинного майна. Майно вважається спільним без визначення часток. Такі частки можуть визначатися лише у разі поділу майна подружжя. При цьому застосовуються правила ст. 70 СК України. Вказана норма не передбачає можливості збільшення частки одного з подружжя у майні на тій підставі, що у спільне майно ввійшло первісне майно, яке істотно поліпшилось за час шлюбу. Тобто розподіл спільного майна подружжя повинен здійснюватися за загальними правилами, тобто порівну (або в нерівних частках, якщо для цього існують передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України підстави). За таких умов, а також враховуючи вищевикладені обставини в п. 1 даного позову, 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є спільним сумісно нажитим майном [PERSON] та [PERSON], а тому їй підлягає виділенню у власність 1/2 частина цього майна, а саме 39/200 частин спірного житлового будинку. В 2003 році [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку на якій був розташований спірний житловий будинок, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0449 га, розташовану за адресою [ADDRESS]. В 2008 році на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2008 року за р. № 497, [PERSON] здійснив відчуження частини належної йому земельної ділянки в розмірі 0.0318 га третій особі. У власності [PERSON] залишилась земельна ділянка площею 0,131 га, розташована за вищевказаною адресою. Згідно 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до вимог ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. З огляду на те, що 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є спільним сумісно нажитим майном позивачки та [PERSON], а вона в свою чергу має право на 1/2 частину цього майна, а саме 39/200 частин спірного житлового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0,191 га, до позивачки в порядку передбаченому ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України має перейти право власності на 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС № 058294 виданий Херсонською міською радою від 04.08.2003 року. Як вже зазначалось вище, [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] заповіту не складав. Згідно довідки Приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], єдиними спадкоємцями на майно померлого є його дружина [PERSON] та його син [PERSON]. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто, в даному випадку 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - спільним сумісно нажитим майном позивачки та [PERSON], спадкове майно померлого у цьому випадку буде складатись лише з 39/200 частин спірного будинку, а позивач і відповідач, в свою чергу, мають право на спадкування за законом на 39/400 частин спадкового будинку кожному. Що стосується земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, то спадкове майно померлого у цьому випадку буде складатись лише з 1/2 частин спірної земельної ділянки, а позивач і відповідач, в свою чергу, мають право на спадкування за законом 1/4 частини земельної ділянки кожний. Отже, виходячи з вищевикладеного суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved