Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 21 вересня 2009 року вона та її чоловік - [PERSON] домовилися з відповідачем [PERSON] про продаж житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належить [PERSON] на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2011 та розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства площею 0,54 га. В цей же день, 21.09.2009 , відповідач отримав від них в якості завдатку грошові кошти в розмірі 5000 грн., а 10.04.2010 - решту завдатку в сумі 10 000 грн. 11.03.2011 позивач з чоловіком сплатили відповідачеві остаточну суму грошових коштів за придбання будинку в розмірі 4300 доларів США . Відповідач [PERSON] надав розписку від 11.03.2011 про те, що він продав позивачеві належний йому житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язується протягом року підготувати всі необхідні документи для оформлення договору купівлі-продажу. Весь цей час сім`я позивач користується житловим будинком, який придбали у відповідача [PERSON] , але оформити право власності на будинок вони не можуть, оскільки до теперішнього часу відповідач ухиляється від нотаріального посвідченння договору купівлі-продажу з невідомих причин. Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , та визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства площею 0,54 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з`явився по невідомим суду обставинам, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, відзиву не надав. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечує. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2011 за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок з господарчими побудовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства площею 0,54 га., розташованої за цією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Згідно з витягом про державну реєстрацію прав №29540028 04.04.2011 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок та земельні ділянки за [PERSON] . Факт отримання відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] та її чоловіка [PERSON] грошових коштів в якості завдатку за продаж будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , підтверджується розписками [PERSON] від 21.09.2009 на суму 5000 грн. та від 10.04.2010 на суму 10 000 грн. Згідно з розпискою [PERSON] від 11.03.2011 останній отримав від [PERSON] остаточну суму грошових коштів за придбання будинку в розмірі 4300 доларів США . Претензій по оплаті не має. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За договором купівлі - продажу, як визначає ч. 1 ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає, або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити певну суму грошей. Умови, передбачені вказаною статтею, сторонами були виконали. Ст. 41 Конституції України законодавчо затвердила, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню і розпорядженню майном. Право власності в Україні охороняється законом. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Всі форми власності рівноправні. Сторони погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку, включаючи ціну та порядок розрахунку і передачі майна. Отже, між ними фактично був укладений договір купівлі-продажу без дотримання форми його укладення, передбаченої чинним законодавством України, відбулось повне виконання договору сторонами: позивач сплатив відповідачу обумовлену у договорі купівлі-продажу вартість придбаного майна, відповідач передав позивачу це майно, позивач володіє та користується цим майном, але не має можливості належним чином оформити правочин через відмову продавця від нотаріального посвідчення, що може бути підставою для визнання цього правочину дійсним та визнання за позивачем права власності на придбане за цим правочином нерухоме майно. Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу будинку, від нотаріального посвідчення якого одна із сторін ухиляється , а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved