Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.12.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір-заяву №305835/42401/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті в сумі 3734,00 доларів США. який в подальшому 02.06.2015 р. згідно меморіального ордеру № 42317159 було доповнено сумою 439,64 доларів США, що загалом складає 4 173,64 доларів США на строк з 04.12.2014 р. по 09.12.2015 р. зі сплатою процентів за ставкою 13,60 % річних. 08.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір-заяву №305835/42776/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті в сумі 2737,59 доларів США на строк з 08.12.2014 р. по 13.12.2015 р. зі сплатою процентів за ставкою 13,60 % річних. 30.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір-заяву №305835/48207/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті в сумі 30 200 грн. на строк з 30.12.2014 р. по 04.01.2016 р. зі сплатою процентів за ставкою 26,10 % річних. Згідно умов договорів, на її вимогу відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування ними. 08.07.2015 року позивач подала до банку заяви про дострокове розірвання договорів та видачу сум банківських вкладів, однак зазначені заяви залишені відповідачем поза увагою, а суми банківських вкладів позивачу не повернуті. Позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь суми банківських вкладів у розмірі 4173,64 доларів США, 2737,59 доларів США та 30200 грн. Представник позивача надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини їх відсутності суду не відомі, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Тому на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином. Так, 04.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір-заяву №305835/42401/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті в сумі 3734,00 доларів США. який в подальшому 02.06.2015 р. згідно меморіального ордеру № 42317159 було доповнено сумою 439,64 доларів США, що загалом складає 4 173,64 доларів США на строк з 04.12.2014 р. по 09.12.2015 р. зі сплатою процентів за ставкою 13,60 % річних (а.с. 6). 08.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір-заяву №305835/42776/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті в сумі 2737,59 доларів США на строк з 08.12.2014 р. по 13.12.2015 р. зі сплатою процентів за ставкою 13,60 % річних (а.с. 16). 30.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір-заяву №305835/48207/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті в сумі 30 200 грн. на строк з 30.12.2014 р. по 04.01.2016 р. зі сплатою процентів за ставкою 26,10 % річних (а.с. 25). Згідно договорів, нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунки, відкриті у банку №2638.8.042912.060, №2638.7.042912.061, №2638.9.042912.070 відповідно (а.с. 6, 16, 25). На виконання умов договорів про банківські строкові вклади (депозити) «Пенсійний» відповідач 04.12.2014 року внесла на депозитний рахунок №2635.6.042912.036 грошову суму в розмірі 3629,14 доларів США, 02.06.2015 року 439,64 доларів США; 08.12.2014 року на рахунок №2635.5.042912.037 2737,59 доларів США; 30.12.2014 року на рахунок №2635.9.042912.044 30200 грн., про що свідчать копії меморіальних валютних ордерів №39331071, №42317159 (а.с. 8), №39371176 (а.с. 17) та копія меморіального ордеру №39754245 (а.с. 27). Відповідно до додаткової угоди від 30.12.2014 року до договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» у національній валюті №305835/48207/370-14 від 30.12.2014 року позивач уповноважив банк щомісячно, протягом строку дії договору, здійснювати виплату нарахованих за вкладом процентів шляхом перерахування суми процентів на картковий поточний рахунок клієнта, який відкритий клієнту для обслуговування платіжної картки №26250775562980001 на підставі договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки (а.с. 26). За період дії договорів про банківські строкові вклади позивачу нараховані проценти та станом на 23.07.2015 року на особистому рахунку позивача №2635.6.042912.036 знаходилось 4173,64 доларів США; №2635.5.042912.037 2737,59 доларів США; №2635.9.042912.044 30200 грн., що підтверджується копіями виписок по особових рахунках (а.с. 9-14, 18-23,28). 08.07.2015 року позивачем було надіслано до банку заяви про повернення їй всіх сум банківських вкладів (а.с. 15, 24, 29), проте, ні відповіді, ні коштів позивач так і не отримала. За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, згідно вимог ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до змісту ч. 2 цієї статті, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Оскільки, відповідно до договорів банківських вкладів позивачу відкриті рахунки на умовах можливості вимагати дострокового повернення коштів, то в силу ч. 2 ст. 1060 ЦК України, відповідач був зобов'язаний повернути позивачу суми банківських вкладів на її вимогу, але у порушення умов договору банківського вкладу та вимог чинного законодавства України відповідач суми банківських вкладів позивачу не повернув. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. А відповідно до ч. 6 цієї статті, проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-140 цс/13, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Тому, з урахуванням наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення коштів за договорами строкових вкладів (депозитів) «Пенсійний» у розмірі: 4173,64 доларів США, 2737,59 доларів США, 30200 грн. Оскільки при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 17 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача з даним позовом до суду), суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1%, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Офіційний курс НБУ на 28.07.2015 року складав 2206,2278 грн. за 100,00 доларів США, а тому ціна позову на день звернення позивача з даним позовом до суду складала: (4173,64 + 2737,59) х 22,062278 + 30200 = 182677,48 грн. Отже, розмір судового збору, який повинен був бути сплачений позивачем складав 1826,77 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved