Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернулая до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі)гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження вказано [PERSON]. Сторони офіційно перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте шлюбні стосунки припинені у липні 2015 року. В добровільному порядку відповідач допомоги на дитину не надає. Дочка потребує постійної матеріальної допомоги, має слабкий стан здоров*я, постійно хворіє, потребує прийому багато вартісних медичних препаратів. Позивач одна не в змозі створити усі необхідні умови для її розвитку. У зв*язку з постійними хворобами дитини та здійснення регулярного догляду, позивач у даний час не працює. [PERSON] вказує, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте має регулярний та значний дохід від приватного бізнесу. З вказаних підстав, з метою відновлення свого порушеного права, діючи в інтересах малолітньої дитини, позивач звернулася до суду з вказаними вимогами. Відповідач, [PERSON] позовні вимоги визнав частково, звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та просить розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віка, а саме 350,00 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, [PERSON] зазначив, що сімейне життя з [PERSON] не склалось через різні погляди на сімейне життя. У сім'ї відсутнє взаєморозуміння. Спроби до примирення ні до чого не привели. Сім'я розпалась і відновленню, як він вважає позивач, не підлягає. Шлюбні відносини сторони не підтримують з липня 2015 року, загальне господарство не ведуть. З вказаних підстав, відповідач за первісним позовом просить розірвати шлюб з [PERSON] Стосовно стягнення аліментів у розмірі 4 000,00 грн., [PERSON] вказав, що дана сума є значно завищеною, а обґрунтування стягнення у вказаному розмірі не відповідають дійсності. З моменту розпаду сім'ї та по цей час відповідач належним чином та своєчасно виконував свої батьківські обов'язки утримувати дитину та приймав в цьому належну участь, надаючи матері дитини, [PERSON] грошові кошти у середньому біля 2000 гривень щомісяця, так як на той час мав таку змогу у вигляді тимчасового підробітку. Відповідач за первісним позовом вказує, що на теперішній час не має змоги працевлаштуватися на гідну роботу з відповідною гідною платнею за виконану роботу. Його тимчасовий приробіток закінчився, в країні економічні процеси йдуть на спадок та підприємці, у яких він періодично мав змогу підробляти, згортають свою діяльність, що позбавило відповідача гідного заробітку. На даний час [PERSON] безробітний, як офіційно, так і фактично та знаходиться на утриманні своїх батьків-пенсіонерів, з якими проживає однією сім'єю. Крім того, відповідач за первісним позовом від першого шлюбу має двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] На підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області з січня 2009 р. по цей час [PERSON] сплачує аліменти на їх утримання у розмірі 500 грн. щомісячно. Також у відповідача є непрацездатні батьки: мати [PERSON], 1944р.н. та батько [PERSON], 1939р.н. - пенсіонери за віком, вони потребують матеріальної допомоги, яку відповідач не в змозі оказати з причин скрутного матеріального становища. Також відповідач вказав, що позивач не офіційно працевлаштована в жіночому салоні краси «Студія волосся», має значний дохід. З вказаних підстав, [PERSON] просив розірвати шлюб з [PERSON] та з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнити суму аліментів на утримання дочки, [PERSON], [INFO] у розмірі 350,00 грн. Позивач та її представник у судове засідання з'явились, уточнені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, у задоволенні зустрічних вимог в частині розірвання шлюбу не заперечували. Відповідач та його представник у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені двома сторонами вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 грудня 2011 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], відповідно до Свідоцтва про шлюб від 30.12.2011, актовий запис №781 (а.с. ) Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON], [INFO], відповідно до Свідоцтва про народження від 26.06.2012 року, актовий запис № 118, батьком якої вказано відповідача, [PERSON] (а.с. ) Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У судовому засіданні було встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склались. Шлюб виявився невдалим. Сторони разом не проживають, з причини постійних сварок та конфліктів, які відбувались внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Між сторонами склались неприязнені відносини, які перешкоджають збереженню сім'ї. Майнової та житлової суперечки у сторін не має. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних підстав, суд задовольняє вимоги [PERSON] щодо розірвання шлюбу. Судом було встановлено, що дочка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Суперечки щодо визначення місця проживання дитини у сторін не має. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З контексту ч.1ст.180 СК України науково - практичного коментаря вбачається, що обов*язок утримувати дитину є рівною мірою обов*язком як матері, так і батька. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. При постановленні рішення судом враховані стан здоров'я та матеріальне становище дитини, також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення малолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області з січня 2009 р. по цей час [PERSON] сплачує аліменти на їх утримання у розмірі 500 грн. щомісячно. Також наявність у відповідача непрацездатних батьків: матері - [PERSON], 1944р.н. та батька - [PERSON], 1939р.н. - пенсіонерів за віком. Відповідно до ч.1,2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд не може погодитись з твердженнями позивача, [PERSON], що в добровільному порядку відповідач, [PERSON] допомоги на дитину не надає. Відповідачем у якості доказів здійснення відповідної допомоги дитині, було представлено суду копії квитанцій щомісячних грошових переказів у розмірі 500,00 гривень за період з січня 2009 року по січень 2016 року включно. Згідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15.07.1999 року прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, забезпечення його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум дітей віком до 6 років встановлено на одну особу в розрахунку на місяць -1167 грн. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Ч. 2 ст. 182 СК України, говорить, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує принцип розумності та гуманності, а також той фактор, що обов*язок компенсувати потреби дитини відповідного віку з урахуванням її розвитку в суспільстві, покладається в індивідуальному порядку на обох батьків. Тому, приймаючи до уваги факт наявності на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, а також непрацездатних батьків, суд визначає аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 400,00 гривень. Приймаючи рішення та частково задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки з рівною відповідальністю зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її обох батьків. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір у розмірі 243,6 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial