Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем 20 травня 2005 року зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу є син [PERSON], [INFO] Сімейні стосунки склалися невдало. Впродовж тривалого часу між ними виникали суперечки та непорозуміння. Постійні сімейні конфлікти, які виникали на побутовому ґрунті, негативно впливали на неї. Відповідача та виховання їхнього сина, вони перестали розуміти один одного. У них різний склад характеру, який не дає змоги порозумітися. Між ними втрачені почуття любові та поваги. Подружні стосунки не підтримують впродовж двох років, бюджет різний, спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, на примирення не згідна, а тому просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на місяць до досягнення донькою повноліття, починаючи з дня звернення до суду та понесені нею судові витрати. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, її зберегти неможливо, а тому шлюб між ними потрібно розірвати, відновити позивачу її дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 ч. 2 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей він не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. А тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти в твердій сумі на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно. Крім того з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі в сумі 704 грн. 80 коп. на користь держави та на користь позивача 704, 80 грн. - суму судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду. Також, позивачу необхідно повернути зайво сплачені нею при подачі позову до суду кошти в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved