Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернуся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилаються на те, що він з 1961 року проживає в двоквартирному будинку за адресою [ADDRESS] . У 1961 році цей будинок значився під номером [ADDRESS] , але рішенням Жовтневої районної ради від 27.03.1968 року домоволодінню було присвоєно адресу [ADDRESS] . Вказаний будинок був побудований Дніпропетровською конторою тресту «Укрсільелектробуд» для проживання співробітників, а саме [PERSON] , [PERSON] та їх сімей. В 1961 році вони отримали ордер на вселення. Згідно наказу Міністра енергетики і електрифікації УРСР від 22.07.1963 року №138 трест «Укрсільелектробуд» ліквідовано та створено на його базі три міжобласних спеціалізоівних будівельно-монтажних треста Київський, Львівський, Полтавський. До складу «Полтавасільелектромережбуд» увійшло Дніпропетровське будівельно-монтажне управління. Згідно з наказом тресту «Полтавасільелектромережбуд» від 12.05.1965 року №55 на базі Дніпропетровського будівельно-монтажного управління організовано «Дніпропетровську механізовану колону №24 треста «Полтавасільелектромережбуд», де і працював батько позивача. У 1992 році трест «Полтавасільелектромережбуд» перетворено на орендне підприємство «Полтавасільелектромережбуд», згідно з наказом від 13.10.1992 року №115. У 1993 році на базі вищевказаного підприємства створено ВАТ «Полтаваелектро», згідно з наказом підприємства від 08.09.1993 року №164. Рішенням Бабушкінської районної у м. дніпропетровську ради від 16.02.2007 року двоквартирній будинок за адресою [ADDRESS] визнано введеним в експлуатацію. Постановою Господарського суду Полтавської області від 16.02.2012 року ВАТ «Полтаваелектро» визнано банкрутом та призначено арбітражного керуючого. Згідно з відповіддю Фонду державного майна по Полтавській області від 18.04.2012 року №18-03/2089 зазначено, що на балансі ВАТ «Полтаваелектро» обліковується одноповерховий двоквартирний будинок, розташований у [ADDRESS] , який не увійшов до його статутного капіталу. Також Дніпропетровської міською радою рішення про передачу у комунальну власність вказаного житлового будинку не приймалось. Позивач разом із сім`єю більше 20 років, іншого житла не має, за власні кошти утримує будинок та здійснює поточний ремонт, сплачує комунальні платежі, тобто безперервно володіє квартирою [ADDRESS] , тому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень: 2-1- кухня, площею 5,1 кв.м., 2-2 коридор, площею 1,6 кв.м., 2-3 коридор, площею 4,3 кв.м., 2-4 житлова кімната, площею 6,4 кв.м., 2-5 ванна, площею 3,1 кв.м., 2-6 житлова кімната, площею 16,5 кв.м., 2-7 житлова кімната, площею 10,2 кв.м., 2-8 кухня, площею 3,8 кв.м, у житловому будинку літ. А-1 кв. [ADDRESS] , загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві підтримав заявлені позовні вимоги, та просив їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 1961 року проживає в двоквартирному будинку за адресою [ADDRESS] . У 1961 році цей будинок значився під номером [ADDRESS] , але рішенням Жовтневої районної ради від 27.03.1968 року домоволодінню було присвоєно адресу [ADDRESS] . Вказаний будинок був побудований Дніпропетровською конторою тресту «Укрсільелектробуд» для проживання співробітників, а саме [PERSON] , [PERSON] та їх сімей. В 1961 році вони отримали ордер на вселення. Згідно наказу Міністра енергетики і електрифікації УРСР від 22.07.1963 року №138 трест «Укрсільелектробуд» ліквідовано та створено на його базі три міжобласних спеціалізоівних будівельно-монтажних треста Київський, Львівський, Полтавський. До складу «Полтавасільелектромережбуд» увійшло Дніпропетровське будівельно-монтажне управління. Згідно з наказом тресту «Полтавасільелектромережбуд» від 12.05.1965 року №55 на базі Дніпропетровського будівельно-монтажного управління організовано «Дніпропетровську механізовану колону №24 треста «Полтавасільелектромережбуд», де і працював батько позивача. У 1992 році трест «Полтавасільелектромережбуд» перетворено на орендне підприємство «Полтавасільелектромережбуд», згідно з наказом від 13.10.1992 року №115. У 1993 році на базі вищевказаного підприємства створено ВАТ «Полтаваелектро», згідно з наказом підприємства від 08.09.1993 року №164. Рішенням Бабушкінської районної у м. дніпропетровську ради від 16.02.2007 року двоквартирній будинок за адресою [ADDRESS] визнано введеним в експлуатацію. Постановою Господарського суду Полтавської області від 16.02.2012 року ВАТ «Полтаваелектро» визнано банкрутом та призначено арбітражного керуючого. Згідно з відповіддю Фонду державного майна по Полтавській області від 18.04.2012 року №18-03/2089 зазначено, що на балансі ВАТ «Полтаваелектро» обліковується одноповерховий двоквартирний будинок, розташований у [ADDRESS] , який не увійшов до його статутного капіталу. Також Дніпропетровської міською радою рішення про передачу у комунальну власність вказаного житлового будинку не приймалось. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно. Аналізуючи вказану норму права суд дійшов висновку, що вона визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністью, тобто особи, що мають право на придбання права власності на майно за набувальною давністю, мають бути незаконними добросовісними володільцями цього майна протягом встановленого законом строку. Володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю і при цьому він повинен володіти річчю безперервно та відкрито. Оскільки позивач разом із сім`єю більше 20 років проживає за вказаною адресою, іншого житла не має, за власні кошти утримує будинок та здійснює поточний ремонт, сплачує комунальні платежі, тобто безперервно та відкрито володіє квартирою [ADDRESS] , що свідчить про добросовісне заволодіння чужим майном, тому слід визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку набувальної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved