Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/7 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Коли позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, їй було відмовлено у зв'язку із самовільним переплануванням в квартирі, що потребує дозвільних документів. Щодо вказаної відмови позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.07.1997 року, виданого відділом приватизації житла концерну «Оріана», її батькові [PERSON] належала 1/7 частина квартири по [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорта, виданого Івано-Франківським ОБТІ від 24.11.2014 року, прибудова під №1, площею 9,8 кв.м., є самовільно збудована. Позивач зазначає, що відповідно до довідки архітектора [PERSON] від 02.03.2015 року прибудова веранди побудована без порушення, діючих на даний час, будівельних, санітарних і протипожежних норм; самовільно прибудована веранда може бути збережена для подальшого цільового використання як елемент житлової квартири. Позивач вказує, що самочинно збудована прибудова не порушує права інших осіб, збудована без порушень будівельних норм і правил, вимог пожежних норм, позивач є спадкоємцем І черги, а тому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті батька, а саме на 1/7 частину квартири [ADDRESS]. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, проте подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Представник третьої особи подала до суду заяву про те, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення, оскільки спадкодавцем здійснено добудову веранди до спірної квартири, яка розташована на першому поверсі багатоповерхового будинку із зайняттям прибудинкової території; вказана добудова є самочинною, а тому ні у спадкодавця, ні у спадкоємців не виникає право власності на вказану прибудову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.4), нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв'язку із самовільною будівлею та самовільним переплануванням в квартирі, що потребує дозвільних документів. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.07.1997 року відділом приватизації житла концерну «Оріана» (а.с.21), [PERSON] належала на праві власності 1/7 частина квартири по [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорта, виданого Івано-Франківським ОБТІ від 24.11.2014 року, прибудова, площею 9,8 кв.м., є самовільно збудована (а.с.22-23). Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідачі на спадкове майно не претендують, про що свідчать подані ними до суду заяви. Позивач, відповідно до ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем (а.с.17-19, 20). Водночас вимоги позивача в частині визнання в порядку спадкування права власності на 1/7 частину квартиру з врахуванням добудованої веранди, площею 9,8кв.м., задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, цивільно-правовою угодою, свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Право власника на забудову, як зазначено у ч. 3 ст. 375 ЦК України, здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 16 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва», судами не може бути застосовано правила ст. 376 ЦК при вирішенні справ за позовами: - про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири у багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема ст. 383 ЦК та відповідними нормами ЖК України щодо власників квартир; - про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Разом з тим, у п. 13 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України роз'яснено, що суди, вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоквартирних будинках, повинні враховувати, що положення ст. 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил ст. 376 ЦК України. Спірна квартира розташована на першому поверсі, а тому спір має вирішуватися за правилами ст. 376 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи веранду, площею 9,8 кв.м., було збудовано із зайняттям частини прибудинкової території, право власності чи права користування на яку ні спадкодавець, ні позивач не мають. Жодних дій щодо вирішення питання землекористування позивач не вчиняє. Судом встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS], на якій здійснено самочинне будівництво, перебуває у комунальній власності, позивачем не надано суду доказів правомірного користування цією земельною ділянкою, відсутня згода власника земельної ділянки на здійснення добудови. Калуська міська рада, як власник земельної ділянки, заперечує щодо визнання права власності за позивачем на вказану добудову. Позивачем не представлено суду будь-яких доказів на підтвердження здійснення добудови у відповідності до проекту та вимог закону, зокрема, відсутні рішення міської ради про надання дозволу на забудову, про затвердження проектно-технічної документації на добудову, дозвіл на виконання будівельних робіт, декларація про готовність об'єкта до експлуатації чи сертифікат відповідності будівельним нормам та стандартам, чи висновки про технічний стан нерухомого майна. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 16, право власності на самовільно побудові жилі будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як ті особи, які здійснили самовільне будівництво, так і їх спадкоємці. Крім того, за загальним правилом, якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що добудова веранди до квартири на першому поверсі будинку по [ADDRESS] є самочинним будівництвом, належних висновків про відповідність прибудови вимогам ДБН не має, а тому позовні вимоги в цій частині до задоволенню не підлягають. Цивільне право та інтерес позивача в даному випадку можна захистити у інший спосіб, спрямований на узаконення збудованих приміщень відповідними органами. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частину квартиру по [ADDRESS], без врахування добудованої веранди, площею 9,8кв.м, тобто загальною площею 111,2 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed