Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона та її донька [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Крім них у квартирі зареєстрований онук позивача [PERSON], [INFO]. Відповідач з 1998 року у спірній квартирі не проживає, у квартирі відсутні його особисті речі, комунальні послуги за квартири не сплачував. Відповідач з народження проживав у квартирі свого батька за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. Третя особа [PERSON] позов підтримала, додатково пояснила, що відповідач - її син жодного дня не проживав у спірній квартирі. Він жив разом із батьком на [ADDRESS], однак після пожежі, що сталась у квартирі на [ADDRESS], вона не знає, де він зараз проживає. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без участі відповідача, який будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, у судове засідання не з'явився без поважних на те причин, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва [NUMBER], виданого 03.02.1997 р. Виконавчим комітетом Львівської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/. Крім позивача у зазначеній квартирі зареєстровані: дочка - [PERSON] та внук [PERSON] /а.с.7/. Згідно з актами ЛКП «Граніт» від 11.04.2016 р. та 02.06.2016 р., відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає у [INFO] /а.с.8-9/. Судом також безспірно встановлена та обставина, що відповідачу [PERSON] ніхто і ніколи не чинив перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням, однак, він не користувалася таким та не приймав участі в утриманні житла з 1998 року. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин більше року, а тому втратив право на користування жилим приміщенням.

Outcome: approved