Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.12.2017 по 20.06.2018 в сумі 19561 грн. 10 коп. та моральну шкоду в сумі 4000 грн., мотивуючи тим, що вона працювала у відповідача на посаді укладальника -пакувальника консервного цеху фасувального відділення і при звільненні 16.02.2017 й по даний час з нею не розрахувалися. Рішеннями Овруцького районного суду від 21.06.2017 по справі № 286/1069/17 та від 25.01.2018 по справі №286/4002/17 з товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» на її користь було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 1252 грн. 58 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 17.02.2017 по 07.06.2017 в сумі 11285 грн. 25 коп., за період з 08.06.2017 по 08.12.2017 в сумі 19410 грн. 63 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.. Виконавчі листи за вказаними рішеннями суду знаходяться на виконанні в Гадяцькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Полтавській області, однак до даного часу не виконані. Відповідач до даного часу з нею не розрахувався. Нехтуючи своїми обов'язками, відповідач порушив її законні права, що призвело до душевних і моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя і повноцінного життя родини, так як вона одна в родині працююча. Моральні і душевні страждання вона оцінює на суму 4000 грн.. Відповідачем відзиву на позов не надано. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження. Дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Позивач працювала у відповідача і була звільнена 16.02.2017 за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. На час звільнення позивачу не було виплачено 1252 грн. 58 коп. заборгованості по заробітній платі, яку було стягнуто з відповідача рішенням Овруцького районного суду від 21.06.2017 по справі № 286/1069/17. Крім того, вказаним рішенням було стягнуто на її користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 17.02.2017 по 07.06.2017 в сумі 11285 грн. 25 коп.. За період з 08.06.2017 по 08.12.2017 в сумі 19410 грн. 63 коп. середній заробіток та моральну шкоду в сумі 1000 грн. на користь позивача з відповідача було стягнуто рішенням Овруцького районного суду від 25.01.2018 по справі №286/4002/17. Вказані обставини підтверджуються копією витягу з трудової книжки позивача (а.с.5) та копіями виконавчих листів, виданих Овруцьким районним судом по справах №№ 286/1069/17 та №286/4002/17. Зазначені виконавчі листи перебувають на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що в свою чергу вбачається з листів Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.11 -12). Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Визначальними при застосуванні положень статті 117 КзПП України є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та момент проведення з ним остаточного розрахунку, тому після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Відповідачем не доведено, що позивачеві не виплачено належні від підприємства суми не з їх вини. Не виплачуючи заборговані позивачеві суми, відповідач порушив її право на своєчасне одержання винагороди за працю, гарантоване Конституцією України (ст.43), Законом України «Про оплату праці» та обмеживши право на використання її власності для задоволення життєвих потреб - грошових коштів протягом 127 днів (з 09.12.2017 по 20.06.2018). В рішеннях Європейського Суду з прав людини по численних заявах до суду громадян України зазначається, що невиплата заробітної плати, інших належних працівникові сум є втручанням у право заявника на мирне володіння майном у сенсі першого речення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції ( 994-535 ). Європейський Суд з прав людини також звертає увагу на те, що відсутність достатніх коштів у підприємства-боржника не може бути виправданням тривалого невиконання судових рішень. Тобто має місце порушення Конвенції про захист прав людини та основних свобод. За таких обставин, оскільки рішення Овруцького районного суду від 21.06.2017 по справі № 286/1069/17 та від 25.01.2018 по справі №286/4002/17, якими з товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 1252 грн. 58 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 17.02.2017 по 07.06.2017 в сумі 11285 грн. 25 коп., за період з 08.06.2017 по 08.12.2017 в сумі 19410 грн. 63 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.., не виконувалися та залишаються невиконаними до даного часу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача передбаченого статтею 117 КЗпП України середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, починаючи з 09.12.2017. Визначаючи розмір належного до стягнення середнього заробітку суд бере за основу розрахунку середньоденну заробітну плату позивача у розмірі 150, 47 грн., яка встановлена вищезазначеними рішеннями Овруцького районного суду від 21.06.2017 по справі № 286/1069/17 та від 25.01.2018 по справі №286/4002/17. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені вказані обставини. Таким чином, з відповідача слід стягнути компенсацію за несвоєчасний розрахунок в розмірі середнього заробітку за весь час затримки, за виключенням періодів, по яких ухвалені вищезазначені рішення суду, а саме: за період з 09.12.2017 по 20.06.2018, яка складає: 150, 47 коп. (середньоденний заробіток (згідно рішень суду) х 127 (робочі дні за вказаний період)= 19109 грн.69 коп. (середній заробіток за період з 09.12.2017 по 20.06.2018), а в задоволенні решти вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що винними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки остання зазнала душевних страждань внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, яка не виплачена до даного часу, що в свою чергу тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з тривалості та глибини душевних страждань, часу вимушених змін у життєвих стосунках позивача, відсутності у позивача доказів про заподіяння даної шкоди на суму 4000 грн. 00 коп., враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 984 грн.. В стягнені решти суми моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 1202 грн. 38 коп. (1409 грн. 60 коп. - сума судового збору за дві вимоги Х 85,3 % - % задоволених вимог = 1202 грн. 38 коп. ) в доход держави.

Outcome: partial