Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з уточненою позовною заявою до Шостої Одеської державної нотаріальної контори, [PERSON] про тлумачення заповіту та про визнання спадкоємцем за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що в заповіті, складеного [PERSON] від 15.07.2005 року була допущена помилка при складанні його тексту щодо номеру будинку, в якому знаходиться квартира, яка належала [PERSON], та яку вона заповіла позивачу. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у зв'язку з розбіжностями, які містяться в правовстановлюючих документах та заповіті в частині номеру будинку і рекомендовано звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити уточнену позовну заяву у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача не визнала посилаючись на те, що при складанні заповіту на ім'я [PERSON], [PERSON] навмисне зазначила адресу, за якою квартира їй на праві власності не належить, настання правових наслідків не бажала, а тому заповіт є нікчемним. Також представник відповідача вважає, що позивачем були пропущені строки позовної давності на звернення до суду з відповідним позовом без поважних на те причин. В своїх поясненнях представник відповідача звернув увагу суду на те, що позивач вже зверталася до суду з аналогічним позовом який був розглянутий по суті та ухвалене рішення Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Ільченко Н.А. про задоволення позовних вимог. Рішенням Апеляційного суду Одеської області, вказане рішення було скасоване, як таке, що було винесене з порушенням норм процесуального права. Представник відповідача шостої Одеської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність. Вислухавши сторони, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №355. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яку вона заповідала [PERSON]. Згідно тексту заповіту від 15.07.2005 року зазначено наступне: «Я [PERSON], яка народилася [INFO], в селі Азово, Таврицького району, Омської області, Російська Федерація (ідентифікаційний номер [NUMBER]), та проживаю в [ADDRESS], на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: - належну мені квартиру [ADDRESS], заповідаю [PERSON] (російською мовою [PERSON]), [INFO]. Позивач після смерті [PERSON] у визначений законом строк звернулася до Шостої одеської нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом. Згідно листа Шостої Одеської нотаріальної контори від 25.02.2009 року за вихідним №349/01-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за заповітом у зв'язку з тим, що у заповіті та у правовстановлюючих документах є розбіжності а саме: у правовстановлюючих документах зазначена квартира [ADDRESS], а у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Шостої Одеської нотаріальної контори [PERSON] 15.07.2005 року за р.№5-1951, зазначена квартира, що знаходиться в [ADDRESS] та роз'яснено позивачу її право на звернення до районного суду м. Одеси, якщо вона вважає, що була допущена помилка. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням Житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 14.09.1993 року на підставі розпорядження органу приватизації від 14.09.1993 року №20207 та зареєстровано і записано в реєстрову книгу за №8-1545. 12.01.2009 року [PERSON] звернувся до Шостої державної нотаріальної контори та просив видати йому свідоцтво про право власності на спадщину за законом, яка відкрилася після померлої [INFO] [PERSON], а саме: на квартиру [ADDRESS], грошові вклади, які зберігаються у ВАТ «Державний ощадний банк України, а також на інше майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось. 26.05.2009 року державним нотаріусом Шостої державної нотаріальної контори Лєсогоровим Д.О., було видане свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON], що складається з грошових вкладів з усіма належними відсотками, індексаціями та компенсаціями, що знаходиться на зберіганні в філії відділення №7860/0307 ВАТ «Державний ощадний банк України». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердила свої покази, надані нею в судовому засіданні при розгляді цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до Шостої одеської нотаріальної контори про тлумачення заповіту під головуванням судді Ільченко Н.А. та пояснила, що на день складання [PERSON] заповіту, а саме 15.07.2005 року займала посаду державного нотаріуса Шостої державної нотаріальної контори, яка до неї звернулась з проханням посвідчення заповіту, згідно якого належну їй квартиру [ADDRESS] бажає заповісти [PERSON], однак будь-яких правовстановлюючих документів надано не було. Також свідок пояснив, що нею дійсно було допущено технічну помилку в тексті при нотаріальному оформленні заповіту щодо номеру будинку замість будинку під номером [ADDRESS], нею вказано було будинок під номером [ADDRESS]. Свідок [PERSON] також підтвердила ту обставину, що дійсно волевиявлення [PERSON] було направлене на настання правових наслідків при складанні спірного заповіту. Відповідно до ст.213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною. На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.1256 ЦК України, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 04.09.2009 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Гандзій Н.В. було відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Шостої Одеської нотаріальної контори про вступ у спадщину. 05.07.2010 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Свяченою Ю.Б. провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Шостої Одеської нотаріальної контори про вступ у спадщину за заповітом та визнання права власності було відкрито. 01.08.2012 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси №2-3778/11 позовні вимоги [PERSON] до Шостої Одеської нотаріальної контори, третя сторона [PERSON] про визнання права на спадкування на спадкове майно за заповітом [PERSON] від 15.07.2005 року на квартиру [ADDRESS] - задоволені, яким визнано право на спадкування на спадкове майно за заповітом. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.11.2012 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2012 року №2-3778/11 - скасоване. 08.02.2012 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси №1522/3088/2012 провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Шостої одеської державної нотаріальної контори, третя особа - [PERSON], про тлумачення заповіту було відкрито. 05.04.2012 року по вищезазначеній справі ухвалено рішення, позовні вимоги [PERSON] до Шостої одеської державної нотаріальної контори про тлумачення заповіту задоволені. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.10.2012 року рішення Приморського районного суду м. Одеси скасоване, в задоволенні позову - відмовлено. 17.12.2012 року після скасування заочного рішення Приморського суду Одеської області №3778/11 [PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Шостої Одеської державної нотаріальної контори, [PERSON] про тлумачення заповіту та про визнання спадкоємцем за заповітом. Враховуючи те, що позивач на протязі тривалого часу намагалась поновити своє порушене право, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що строки звернення до суду з відповідним позовом не були пропущені позивачем. Представник відповідача посилався на ту обставину, що справа з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже розглядалася, однак суд не може погодитися з наведеними доводами представника відповідача, оскільки у справі на яку він посилається [PERSON] не був залучений у справі у якості співвідповідача, чим суд порушив норми процесуального права, задовольнивши позовні вимоги, а рішення скасоване. З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всіх їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Шостої Одеської державної нотаріальної контори, [PERSON], про тлумачення заповіту необхідно задовольнити. Стосовно позовної вимоги позивача про визнання спадкоємцем за заповітом, суд вважає, що в цій частині необхідно відмовити, оскільки визначення кола спадкоємців у тому числі і за заповітом здійснюється в загальному порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Outcome: partial