overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, посилаючись на те, що з 2009 року по 2011 рік проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] якій перебуває на її утриманні. Батько - [PERSON] не приймає участь в матеріальному утриманні сина. Позивач вважає, що батько зобов'язаний приймати участь в утриманні сина а тому просить суд стягнути з нього аліменти на утримання сина по 1500 грн. щомісяця до повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позов щодо стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовий сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі суду пояснив, що погоджується на сплату аліментів в розмірі зазначеному позивачем у позовній заяві. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи що визнання позову не суперечить закону та встановленим обставинам по справі дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] якій проживає разом з матерю [PERSON], [INFO] та перебуває на її утриманні що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 20.09.2010 року Виконачим комітетом сільради с. Ванчиківці, та довідки сільради с. Ванчиківці, Новоселицького району від 20 січня 2016 року та визнається відповідачем. Згідно з ч.1 та 2 ст.179 ЦПК України, Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд враховує що відповідач визнав позов в повному обсязі не заперечував про стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн. щомісяця до повноліття дитини. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 01 лютого 2016 року, а тому відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви. Суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. З травня 2015 року вони не проживають разом. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], якій проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Батько не приймає участь в матеріальному утриманні сина. Позивач вважає, що батько зобов'язаний приймати участь в утриманні сина а тому просить суд стягнути з нього аліменти на утримання сина по 800 грн. щомісяця до повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позов щодо стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовий сумі але погодилась на стягнення аліментів в розмірі 400 грн. враховуючи тяжке матеріальне становища відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково суду пояснив, що визнає свої зобов'язання приймати участь в матеріальному утриманні сина але просить суд стягнути з нього аліменти в розмірі 400 грн., оскільки він на даний час хворіє, недавно йому була зроблена операція. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 30.11.2004р. було розірвано. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] Як зазначає позивач, на теперішній час їх син продовжує навчання на денній формі на першому курсі Херсонського суднобудівного університету і потребує матеріальної допомоги. Оскільки позивач не працює, так як виховує дитину від другого шлюбу, просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], проживаючого: [ADDRESS], на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, аліменти в розмірі ? від всіх доходів відповідача, але не менше, як 30% від мінімального прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення ним 23 років або припинення навчання; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що він сплачує аліменти на утримання сина, починаючи з 19.11.2013р., що підтверджується довідкою-розрахунку, виданою ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні. З пояснень сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що сторони з 25.11.1994р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який 30.11.2004р. розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Комсомольського РУЮ м.Херсона. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Як вбачається з довідки № 687 від 07.11.2013р., [PERSON] є студентом 1 курсу суднобудівного факультету денної форми навчання Херсонської філії Національного університету кораблебудування. Навчається на держзамовленні. Термін навчання до 30.06.2017р. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ч. 2 ст. 199 СК України передбачає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання молодшого сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою ним в судовому засіданні довідкою ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні від 04.04.2014р. № 5996, старший син - [PERSON], [INFO], навчається на держзамовленні в Херсонській філії Національного університету кораблебудування, а також враховуючи відсутність у відповідача іншої можливості матеріально забезпечувати синів у зв'язку з його не працевлаштованістю, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 19.10.1996р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 12.10.2004р. було розірвано. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]., яка на теперішній час навчається на 2 курсі денного відділення ДНЗ «Херсонське вище професійне комерційне училище» на бюджетній основі. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а позивач не в змозі самостійно утримувати дитину, просить суд стягнути з [PERSON], [INFO]., уродженця м.Херсона, на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO]., аліменти в розмірі встановленим законодавством України, до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В судове засідання позивач не з'явилась, однак на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у їхню відсутність, за наявними матеріалами в справі. З досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач з 19.10.1996р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 12.10.2004р.- розірвано. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Комсомольським відділом РАГС м.Херсона, актовий запис за № 696. Як вбачається з довідки № 434 від 19.09.2014р., [PERSON] навчається у ДНЗ «Херсонське вище професійне комерційне училище» на 2 курсі денного відділення. Термін навчання з 01.09.2013р. по 16.02.2015р. Згідно довідки № 1664,виданої КП «Таврійський», [PERSON], 1996р.н., проживає разом з матір'ю - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що [PERSON] навчається на бюджетній основі у ДНЗ «Херсонське вище професійне комерційне училище», позивачем не вказані та не підтвердженні додаткові витрати, необхідні на її утримання, а також недоведеність того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позовна заява носить формальний характер, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, за недоведеністю тих обставин, на які посилається позивач, як на підставу для стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є племінником [PERSON], померлої [INFO]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку , розташованого за адресою: [ADDRESS]. Однак, з об'єктивних причин позивач не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 за позовом спадкоємця, який пропустив строк з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Від учасників справи, кожного окремо, надішли заяви, з яких вбачається, що при ухваленні рішення вони покладаються на розсуд суду. Окрім цього від третьої особи [PERSON] надійшли також письмові пояснення на позовну заяву, з якої вбачається, що останній відмовився від спадкування на користь позивача, що підтверджується заявою від 05 серпня 2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 997. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач не подаі відповідну заяву у передбачений ст. 1270 Цивільного Кодексу України 6-ти місячний термін у зв'язку із тим, що на час смерті своєї тітки [PERSON], померлої [INFO] він знаходився за межами м.Павлограда Дніпропетровської області. Відповідно до ч.3 ст. 1272 за позовом спадкоємця, який пропустив строк з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, який в даному випадку на думку суду складає три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. В обґрунтування заявленого позову, вказує про те, що з 11 грудня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та подружні обовязки. В сім'ї виникали часті суперечки, які призвели до непорозуміння та погіршення стосунків між подружжям. З 14 травня 2016 року сторони припинили спільне проживання та ведення господарства, спору про поділ майна та утримання дитини немає. Вказуючи на неможливість примирення, наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, за даними телефонограми позовні вимоги визнає, згідна розірвання шлюбу, просить справу розглядати у її відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 11 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено актовий запис за номером 332, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 141270. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Судом об'єктивно встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами,\~\~небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом про розірвання шлюбу покликаючись на наступне: 15.09.2007 року між сторонами зареєстровано шлюб в Міському відділ ДРАЦС Львівського міського управління юстиції. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне шлюбне життя у них з відповідачкою не склалося, вони виявились людьми з протилежними поглядами на життя, людьми з різними поглядами на життя та на майбутнє. Між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер. Позивачка у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив позов задоволити. . Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2007 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №2956. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №166456, виданим 12.09.2008 року, про що зроблено актовий запис №5743, та сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №295937, виданим 10.08.2011 року, про що зроблено актовий запис №3743. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до положень ст.9 Конституції України та відповідно до п.6 Декларації про права дитини малолітнього дитину не слід, окрім випадків, коли є виняткові обставини, розлучати із матірю. Так судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, позивач повністю виключає можливість примирення з відповідачем, шлюб існує формально, що дає суду підставу для його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на такі обставини. Він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.10.2006 р. Від шлюбу мають двох дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні відносини припинили у жовтні 2014 року і більше не поновлювали. Враховуючи те, що збереження сім»ї буде суперечити його інтересам, просить суд розірвати шлюб. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. 105, 110, 112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 18.10.2006 р. уклали шлюб зареєстрований у Придніпровській сільській раді, Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 32 (а.с. 4). Від спільного проживання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи в сім»ї склались ненормальні відносини, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, постійних образ, чвар та суперечок, в результаті чого спільне проживання та шлюбні відносини подружжя припинені у жовтні 2014 р. Вже тривалий час сторони спільного господарства не ведуть і сім»ї фактично не існує. Майнового спору між подружжям не існує. Після розлучення діти будуть проживати з матір'ю. При таких обставинах суд вважає, що збереження сім»ї буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення сторони прізвищ змінювати не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом, у якому просить на підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 05 травня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №397 Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач з відповідачкою припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть з 2010 року. Причиною розпаду сімї зявилися постійні розбіжності та різні погляди на сімейне життя. Шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами не можливе, тому позивач просить шлюб розірвати. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги позову підтримали, посилаючись на вказані в заяві обставини, просили суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] на протязі розгляду справи позовні вимоги позивача не визнавала, заперечувала проти позову, просила надати строк на примирення, однак у судових дебатах позов визнала та просила суд його задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 травня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON]М та відповідачкою по справі [PERSON] (до шлюбу [PERSON]), актовий запис №397. Від шлюбу дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть з 2010 року. Причиною розпаду сімї зявилися постійні розбіжності та різні погляди на сімейне життя. Судом сторонам надався строк на примирення, але після закінчення строку у судових засіданнях позивач особисто наполягав на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що спільне життя позивача з відповідачкою не склалося, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам сторін. Сімя розпалася остаточно і її збереження в даному конкретному випадку неможливе. Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «Язвінська». Таким чином, посилаючись на вищевикладене суд вважає можливим позов [PERSON] - задовольнити, розірвати шлюб, зареєстрований 05 травня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]), актовий запис №397.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом, у якому просить на підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 23 травня 1987 року Відділом ЗАГС адміністрації МО Тихвінського муніципального району Ленінградської області, актовий запис №250 Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Останніх пять років відносини між сторонами погіршилися, в сімї почалися сварки, у звязку з чим позивач з відповідачкою припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї зявилися постійні розбіжності та різні погляди на сімейне життя. Шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами не можливе, тому позивач просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав, посилаючись на вказані в заяві обставини, просив суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] на протязі розгляду справи позовні вимоги позивача не визнавала, заперечувала проти позову, так як вважає, що між сторонами існує майновий спір. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 травня 1987 року Відділом ЗАГС адміністрації МО Тихвінського муніципального району Ленінградської області був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON] (дошлюбне прізвище Баранова), актовий запис №250. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Останніх пять років відносини між сторонами погіршилися, в сімї почалися сварки, у звязку з чим позивач з відповідачкою припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї зявилися постійні розбіжності та різні погляди на сімейне життя. Судом сторонам надався строк на примирення, але після закінчення строку у судових засіданнях позивач особисто наполягав на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що спільне життя позивача з відповідачкою не склалося, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам сторін. Сімя розпалася остаточно і її збереження в даному конкретному випадку неможливе. Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «Іванова». Суд, при розгляді справи не приймає до уваги посилання відповідачки [PERSON] щодо неможливості розірвання шлюбу з тих підстав, що між нею та позивачем існую майновий спір. Таким чином, посилаючись на вищевикладене суд вважає можливим позов [PERSON] - задовольнити, розірвати шлюб, зареєстрований 23 травня 1987 року Відділом ЗАГС адміністрації МО Тихвінського муніципального району Ленінградської області, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Баранова), актовий запис №250.

Outcome: approved