Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради, в якому просить визнати незаконним наказ №30-од від 18.05.2015 року в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та зобовязати головного лікаря скасувати наказ в цій частині. Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що в оскаржуваному наказі містяться посилання на порушення нею вимог «Положення про порядок госпіталізації та показання про направлення в стаціонар відділення ЧМЛ №2», затверджені наказом головного лікаря №01-06/39 від 01.07.2013 року, але відсутнє чітке посилання який саме пукт цього «Положення» було порушено. Також позивач у позові зазначила, що в описовій частині наказу №30-од від 18.05.2015 року міститься посилання на порушення вимог ч.2 спільного наказу МВС та МОЗ України №307/105 від 10.05.1993 року «Про порядок обліку випадків звернення до закладів охорони здоровя і міськрайлінорганів внутрішніх справ громадян з тілесними ушкодженнями кримінального характеру», проте позивач зазначає, що вказаний наказ не порушувала. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Крім того, представник позивача зазначив, що наказ підписаний не повноважною особою, адже наказом від 28.04.2015 року №12-ос на час відпустки головного лікаря виконання обовязків головного лікаря було покладено на заступника головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON] та надано йому право першого підпису касово банківських документів, а наказ про оголошення догани не є касово банківським документом, а тому заступник головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON] перевищив свої повноваження при підписанні наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності з дотриманням вимог чинного законодавства, адже її дії щодо оформлення хворої [PERSON] та госпіталізації до свого відділення поза приймальним відділенням призвели до порушення «Положення про порядок госпіталізації та показання про направлення в стаціонар відділення ЧМЛ №2», затверджені наказом головного лікаря №01-06/39 від 01.07.2013 року. Позивачем також було допущено порушення вимог ч.2 спільного наказу МВС та МОЗ України №307/105 від 10.05.1993 року «Про порядок обліку випадків звернення до закладів охорони здоровя і міськрайлінорганів внутрішніх справ громадян з тілесними ушкодженнями кримінального характеру», так як вона, отримавши інформацію від хворої [PERSON], що приводом звернення до медичного закладу стало заподіяння останній тілесних ушкоджень невідомою особою, не повідомила про це приймальне відділення, в результаті чого інформацію про хвору не було занесено у журнал обліку травм кримінального характеру. Представник відповідача зазначила, що враховуючи порушення [PERSON] ст.ст. 139, 142, 147, 149 КЗпП України, п.п. 13, 23 Правил внутрішнього трудового розпорядку ЧМЛ №2, які затверджені конференцією трудового колективу ЧМЛ №2 Чернігівської міської ради 25.10.2007 року у відповідача були підстави для застосування до працівника за порушення трудової дисципліни одного з таких заходів дисциплінарного стягнення: догана або звільнення, а тому [PERSON] було оголошено догану, про що видано наказ №30-од від від 18.05.2015 року. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що наказом №30-од від 18.05.2015 року, підписаним заступником головного лікаря з хірургічної допомоги Чернігівської міської лікарні №2 [PERSON], за порушення трудової дисципліни, яке виявилося в неналежному виконанні трудових обовязків, встановлених Правилами внутрішнього трудового розпорядку ЧМЛ №2 та функціональними обовязками, лікарю хірургу судинному [PERSON] оголошено догану. Вказаний наказ мотивовано тим, що в ході проведення перевірки за скаргою гр. Г від 27.04.2015 року та результатами експертної оцінки її медичної карти стаціонарного хворого №4457 від 29.04.2015 року встановлено, що 02.04.2015 року остання близько 17.30 за направленням завідуючого серцево судинного відділення [PERSON] звернулася в ЧМЛ №2 за медичною допомогою і була госпіталізована у відділення серцево судинної хірургії своєю донькою лікарем хірургом судинним [PERSON] В той час [PERSON], яка не була ургентним лікарем, самостійно, минаючи приймальне відділення, здійснила оформлення хворої «Г» та госпіталізувала її до свого відділення, яке не відповідає профілю встановленого захворювання, чим порушила «Положення про порядок госпіталізації та показання про направлення в стаціонар відділення ЧМЛ №2», затверджені наказом головного лікаря №01-06/39 від 01.07.2013 року та «Положення про приймальне відділення ЧМЛ №2», затверджене головним лікарем 04.01.2015 року. Крім цього, [PERSON], отримавши інформацію від хворої «Г», що приводом звернення до медичного закладу стало заподіяння останній тілесних ушкоджень невідомою особою, не повідомила про це приймальне відділення лікарні, що потягло за собою невиконання вимог частини другої спільного наказу МОЗ та МВС №307/105 від 10.05.1993 року «Про порядок обліку випадків звернення до закладів охорони здоровя і міськрайлінорганів внутрішніх справ громадян з тілесними ушкодженнями кримінального характеру» (а.с.7-8) З копії медичної картки стаціонарного хворого №4457 вбачається, що [PERSON] була госпіталізована у відділення серцево судинної хірургії 02.04.2015 року (а.с.68-69) В оглянутій в судовому засіданні медичній картці стаціонарного хворого №4457 є запис медичної сестри приймального відділення, що [PERSON] госпіталізована поза приймальним відділенням. У медичній картці є лист первинного огляду хворої від 02.04.2015 року та план лікування, складений лікарем [PERSON], а також інформація про лікування, з якою була ознайомлена хвора і таку інформацію надала їй саме лікар [PERSON] (а.с.70-74) Представник відповідача зазначила, що позивач оформила свою матір [PERSON] у відділення, в якому працювала і у палату, що закріплена за нею та лікувала її до відпустки, тобто до 22.04.2015 року, а виписував хвору вже інший лікар [PERSON], що підтверджується також експертною оцінкою медичної карти стаціонарного хворого на а.с. 43-44. Все це свідчить про те, що саме лікар [PERSON] оформила хвору поза приймальним відділенням у своє відділення та у палату, що закріплена за нею. Відповідно до ч.3 «Положення про порядок госпіталізації та показання про направлення в стаціонар відділення ЧМЛ №2», затвердженого наказом головного лікаря №01-06/39 від 01.07.2013 року, госпіталізація хворих до ЧМЛ №2 здійснюється виключно через приймальне відділення лікарні, за рішенням: чергового лікаря приймального відділення за екстреними показаннями у профільне відділення; лікарів ЗПСЛ та ЦПМСД, лікарів спеціалістів закладів ВМД та ТМД, лікарів (завідувачів) профільних відділень ЧМЛ №2 за погодженням з головним лікарем або його заступниками, за направленням у плановому порядку. Лікар приймального відділення, або лікар черговий профільного відділення (хірургія, травматологія, гінекологія, неврологія, відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії) проводить первинний огляд пацієнта за екстреними показаннями, про що робить відповідний запис у «Медичній картці стаціонарного хворого» (ф.003/о) Згідно п.13 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради, працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження головного лікаря, або уповноважених ним керівників структурних підрозділів, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна лікарні (а.с.90-96) У медичній картці стаціонарного хворого №4457 є запис лікаря [PERSON], зроблений за результатами огляду хворої [PERSON] 02.04.2015 року о 18 год. 20 хв., в якому лікарем зазначено, що на хвору було здійснено напад невідомою особою і саме після нанесення їй тілесних ушкоджень, у хворої виник шоковий стан, що супроводжувався втратою свідомості і розвитком гіпертонічного кризу та зривом ритму (а.с.75) Оскільки оформлення хворої [PERSON] було здійснено позивачем поза приймальним відділенням, і отримавши інформацію від хворої, що приводом звернення до медичного закладу стало заподіяння останній тілесних ушкоджень невідомою особою, позивач не повідомила про це приймальне відділення, а тому саме внаслідок її дій було допущено порушення вимог ч.2 спільного наказу МВС та МОЗ України №307/105 від 10.05.1993 року «Про порядок обліку випадків звернення до закладів охорони здоровя і міськрайлінорганів внутрішніх справ громадян з тілесними ушкодженнями кримінального характеру», бо інформацію про хвору не було занесено у журнал обліку травм кримінального характеру, що потягло за собою порушення публічного порядку повідомлення про злочин. В результаті цього кримінальне провадження було відкрите за заявою [PERSON] лише 06.04.2015 року і з того часу розпочате досудове розслідування, що підтверджується довідкою прокуратури м. Чернігова від 07.04.2015 року (а.с.22) Доводи представника позивача з приводу того, що позивач не порушувала «Положення про порядок госпіталізації та показання про направлення в стаціонар відділення ЧМЛ №2», затверджені наказом головного лікаря №01-06/39 від 01.07.2013 року, оскільки не була з ним ознайомлена не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки позивач, як лікар повинна знати порядок оформлення хворих, і що це повинно відбуватися через приймальне відділення, бо інші хворі оформлювалися у стаціонар саме в такому порядку, а оскільки рішення про госпіталізацію [PERSON] у своє відділення позивач прийняла самостійно і черговий лікар хвору не оглядав, а тому позивач повинна була дотримуватися вимог «Положення про порядок госпіталізації та показання про направлення в стаціонар відділення ЧМЛ №2» та забезпечити дотримання вимог ч.2 спільного наказу МВС та МОЗ України №307/105 від 10.05.1993 року «Про порядок обліку випадків звернення до закладів охорони здоровя і міськрайлінорганів внутрішніх справ громадян з тілесними ушкодженнями кримінального характеру». При цьому, хоча позивач і не є відповідальною за ведення журналу обліку травм кримінального характеру, але оскільки вона прийняла рішення госпіталізувати хвору та лікувати її, і саме їй стала відома від хворої інформація про злочин, а тому вона зобовязана була повідомити про цей факт приймальне відділення з метою дотримання публічного порядку повідомлення про злочин відповідних уповноважених органів держави, тобто органів внутрішніх справ. Доводи представника позивача з приводу того, що оскаржуваний наказ підписано не уповноваженою особою спростовуються витягом з наказу №112-ос від 28.04.2015 року, згідно якого на час відпустки головного лікаря з 05.05.2015 року по 21.05.2015 року, виконання обов'язків головного лікаря покладено на заступника головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON], а тому він мав право видати наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Оскільки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося з дотриманням вимог ст.ст. 139, 142, 147, 149 КЗпП України, а тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

Outcome: dismissed