Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 11 серпня 2007 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають непорозуміння, вони фактично не проживають як подружжя тривалий час, а шлюб існує лише формально. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій до суду заяві просить розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову та про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №211, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] виданого 11 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved