Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги право власності на земельну ділянку площею 2,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №005914, як на спадкове майно, що лишилося після смерті [PERSON] , який померла [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її батько [PERSON] . Позивачка є його спадкоємицею за законом першої черги, прийняла спадщину, однак нотаріально оформити спадщину не має змоги. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Позивачка в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідача в підготовче судове засідання не з`явилася, в письмовій заяві до суду просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 липня 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Документами про родинні відносини стверджується, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . Довідкою Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 20 листопада 2019 року №998 стверджується, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , які відмовилися від успадкування належної їм частики майна поданими заявами, та дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання. Заповіт померлої в сільській раді не посвідчувався. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №005914, [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 07 травня 2021 року вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заведена. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після померлого батька [PERSON] , є його спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. А тому, суд вважає, що слід визнати в порядку спадкування за законом першої черги за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №005914, як на спадкове майно, що лишилося після смерті [PERSON] , який померла [INFO] . Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податкового кодексу України.

Outcome: approved