overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 06 квітня 2014 року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння № 13 по вул. Атамановського, у с.Білозіря, Черкаського району та області, однак оформити спадщину у нотаріуса вона не може, через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу. У судове засідання позивач не зявилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача сільської ради, у судове засідання не зявився, просить розглядати справу без його участі. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] померла 06 квітня 2014 року. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 13 по вул.Атамановського, с.Білозіря, Черкаського району, Черкаської області. Вказане стверджується свідоцтвом про народження позивача, яка при народженні отримала прізвище «Онищенко», а після першого одруження змінила його на «Краснопольська», потім шлюб розірвала, що підтверджується витягом з РАЦС, а після другого одруження змінила прізвище на «Засенко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Її мати [PERSON] одружилася з [PERSON], тому і дівоче прізвище позивачки було «Онищенко». У подальшому мати позивачки розірвала шлюб і вдруге вступила у шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на «Дикун», однак шлюб було розірвано. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно довідки Білозірської сільської ради від 09 вересня 2014 року № 2839 за [PERSON], яка померла 06 квітня 2014 року рахується житловий будинок № 13 по вул. Атамановського, у с.Білозіря, Черкаського району та області. Як на момент її смерті, так і на момент видачі довідки з спадкодавицею ніхто не проживав і не був зареєстрований. Згідно довідки КП «ЧООБТІ» станом на 01 січня 2013 року указане домоволодіння зареєстровано за [PERSON], згідно свідоцтва про право власності б/н, виданого виконавчим комітетом Черкаської районної ради від 02 січня 1990 року. Відповідно інформації, наданої державним нотаріусом після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач. У звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на будинок позивач не змогла одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на указане будинковолодіння. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, крім тих, які прямо не заборонені законом. Оскільки представник відповідача не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, яка своєчасно звернулася з заявою до нотаріальної контори, інші можливі спадкоємці відсутні, суд вважає за можливе задовольнити позов. На підставі викладеного, ст.ст. 328,1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]. Однак, оформити спадщину у нотаріуса вона не може через те, що за свого життя бабуся не дооформила право власності на указану частину будинку, яку отримала у спадщину, згідно свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання позивач не з'явилася, направивши свого представника, яка позов підтримала та вказала, що у зв'язку з тим, що спадкодавиця залишила на ім'я позивачки заповіт, однак свідоцтво про право на спадщину, за яким до неї, як спадкодавиці перейшла 1/3 частина будинку по [ADDRESS], за життя не зареєструвала, тому нотаріус надав позивачці відмову у вчиненні нотаріальних дій, тому просить визнати за позивачкою у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явився, направивши свого представника, яка проти позову не заперечує та зазначила, що за життя спадкодавиці вона дійсно склала заповіт на позивачку на 1/3 спадкового будинку, належну їй, а відповідачу належить - 2/3 указаного будинку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] виданого 27 липня 2012 року, свідоцтвом про право на спадщину на 1/3 спірного будинку, виданого на ім'я [PERSON] від 18 лютого 2005 року, довідкою Дубіївської сільської ради Черкаського району та області від 09 березня 2016 року № 221, згідно якої за померлою [PERSON]. рахується частина спірного житлового будинку. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] залишила заповіт, згідно якого усе належне їй майно заповіла [PERSON]. Позивачка, у зв'язку з укладенням шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09 червня 2012 року. Відповідно інформації, наданої державним нотаріусом після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулися позивач та відповідач. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. У спадковій справі міститься заповіт [PERSON] на ім'я позивачки. У зв'язку з тим, що спадкодавиця за життя не дооформила свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину спадкового будинку, позивачці надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, крім тих, які прямо не заборонені законом. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, позивач є єдиним спадкоємцем по заповіту та своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити позов. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1223, 1233 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01.02.2003 року, від якого вони мають двох дітей: малолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого між ними виникають сварки і у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати та, уточнивши позовні вимоги, після розірвання шлюбу неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею, а малолітню дочку [PERSON] залишити проживати з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача та відповідач до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві представник позивача вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01.02.2003 року між позивачем та відповідачем міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб за актовим записом № 117. Сторони мають двох дітей: малолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 730,80 грн., що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.04.2001 року, від якого мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, вже багато років вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Тому вважає збереження шлюбу неможливим і просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 03.04.2001 року між позивачем та відповідачем міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. Зважаючи на те, що наміру зберігати сім'ю сторони не мають та мір для цього не приймають, а збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, тому за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.06.2006 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося і з березня 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до 4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 03.06.2006 року між позивачем та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені, наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятись сторони не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 04.07.2008 року, від якого дітей не мають. Через несумісність характерів та різні погляди на життя вони втратили почуття любові та поваги, що призвело до припинення шлюбних відносин з 2010 року. Тому вважає збереження шлюбу неможливим і просить його розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій указала про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін та відповідно до статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу дітей сторони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.05.2012 року та мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Близько півроку тому припили шлюбні відносини та проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не проявляють турботи один про одного. Тому вважає збереження шлюбу неможливим і просить його розірвати, а малолітнього сина залишити проживати з нею. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до 4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 05.05.2012 року між позивачем та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб і сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені, наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятись сторони не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.09.1998 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя шлюбно-сімейні відносини між ними були припинені з листопада 2011 року, спільного господарства не ведуть. Тому вважає збереження шлюбу неможливим і просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду надіслали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, відповідач зазначив, що позов визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 05.09.1998 року між позивачем та відповідачем Стрижівською сільською радою Любарського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. Зважаючи на те, що наміру зберігати сім'ю сторони не мають та мір для цього не приймають, а збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, тому за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved