Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на її утримання. В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому 22 серпня 2012 році шлюбі. В теперішній час сторони припинили шлюбні стосунки по причині відсутності взаєморозуміння, різних поглядів подружжя на проблеми сім'ї, які призводять до частих сварок та суперечок. В теперішній час сторони проживають окремо, намагання поновити в сім'ї добрі відносини позитивних результатів не дали, подружжя втратили почуття любові та поваги одне до одного. За таких обставин позивачка вважає, що спроби досягти примирення в подальшому недоцільні. Крім того, зазначає, що через протиправну поведінку відповідача вона була позбавлена можливості працевлаштуватися та заробляти на життя самостійно, оскільки чоловік в категоричній формі заборонив їй ставати до роботи, вимагаючи постійного перебування вдома і виконання домашньої роботи в інтересах його благополуччя, постійно контролюючи її. Позбавлена можливості самостійно фінансово організувати свою життєдіяльність, вона втратила професійну кваліфікацію, тому потребує коштів на своє утримання. У зв'язку з викладеним просить про розірвання шлюбу із збереженням її теперішнього прізвища, а також про стягнення з відповідача одноразово суми аліментів за рік, що передував її зверненню до суду, в розмірі 14119 грн., про стягнення аліментів щомісячно від дня подання позову дол. Її працевлаштування, моральну шкоду у сумі 5000 грн., витрати з надання правової допомоги в сумі 1000 грн. Судовий збір, пільги щодо сплати якого вона має, просить покласти на відповідача. Представник позивачки в судовому засіданні просить про задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу. Позов в частині вимог про стягнення аліментів підтримує в частині 2000 грн. моральної шкоди, а також тридцяти відсотків від суми, належної до сплати за попередній рік, відмовившись від вимог про щомісячне стягнення аліментів. Представники відповідача проти задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів заперечують, пояснивши, що фактично шлюб між сторонами існував формально, оскільки з вересня 2012 року відповідач перебував у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою, з якою проживає однією сім'єю і в теперішній час. Крім того, вказують на відсутність правових підстав для стягнення аліментів, оскільки позивач не є особою, яка потребує фінансової допомоги подружжя, в розумінні положень сімейного законодавства, так як вона є працездатною і за віком, і за станом здоров'я особою. На підставі викладеного позов в цій частині просять залишити без задоволення. Позов в частині вимог про розірвання шлюбу визнають. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків [PERSON], [PERSON], з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 22 серпня 2012 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції шлюбі, актовий запис № 296 (а. с. 5). Відповідно до 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України. В силу ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, як встановлено судом, сторони припинили спільне проживання, досягти примирення їм не вдалось, сім'я існує формально, за згаданих обставин суд вбачає всі підстави для задоволення позову про припинення шлюбу. Спору про поділ майна у сторін немає. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу за її бажанням відповідно до ст. 113 СК України належить залишити без змін. Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення аліментів, суд не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь позивачки, виходячи з такого. Згідно із ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший з подружжя може надавати матеріальну допомогу. З аналізу наведеної норми сімейного законодавства випливає, що підставою для притягнення подружжя до участі в утриманні іншого подружжя є сукупність обставин, а саме: непрацездатність чоловіка (жінки), а також потреба подружжя в отриманні матеріальної допомоги, можливість другого подружжя надавати матеріальну допомогу. За змістом Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку. Непрацездатними є також особи, які визнані інвалідами першої, другої, третьої груп. Між тим позивач є працездатною як за віком, так і за станом здоров'я особа. Таким чином, у відсутність однієї з передумов, лише сукупність яких може зумовити настання права подружжя на утримання, суд не вбачає підстав для задоволення цих вимог. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог, від попередньої оплати яких судовим збором звільнено позивачку, суд вважажє за необхідне відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягнути їх з позивачки у доход держави.

Outcome: partial