Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів , індексації заробітної плати. У своєму позові позивач вказав, що він працював з 16.09.2011 року по 02.01.2015р. у відокремленому підрозділі ПАТ «Мостобуд» - Мостобудівельному загоні № 12 електрозварювальником 5-6 розряду. Починаючи з березня 2013 року відповідач не виплачував йому заробітну плату та інші належні до виплати суми, посилаючись на фінансові труднощі. З 02.01.2015 року він звільнився з роботи за власним бажанням, оскільки не бажав більше працювати безоплатно. У день звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі у загальному розмірі 114\~001. 71 грн., що виникла за періоди з березня 2013 р. по січень 2015 р. Наявність цієї заборгованості підтверджується судовим рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2015 року. Вищевказане рішення було предявлено до примусового виконання до органу Державної виконавчої служби, яким було відкрито виконавче провадження. На час подання даного позову відповідач порядку примусового виконання судових рішень повністю розрахувався зі мною по заборгованості із заробітної плати на загальну суму 114001,71 грн. Відповідно до рішення Заводського районного суду м.Запоріжя від 12.05.2015року середньоденний заробіток позивача складає 123,64грн. Згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2015 р. та від 14.07.2016 р. з відповідача стягнуто на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку за період з 05.01.2015р. по 12.05.2015р., за період з 13.05.2015 р. по 14.07.2016 р. Оскільки відповідач остаточно розрахувався з позивачем лише 24.10.2017 р., він повинен сплатити позивачу середній заробіток за наступний період з 15.07.2015р. по 24.10.2017р. Згідно розрахунку, сумі середнього заробітку на дату подання позову становить 39\~564,80грн. Відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в сумі 79\~841,02 грн., яка виникла за період з березня 2013 р. по січень 2015р. Фактично, він виплатив заборгованість лише у жовтні 2017р. Станом на жовтень 2017 р. сума компенсації за невиплачену заборгованість по заробітній платі розраховується за формулою: приріст індексу споживчих цін помножений на суму невиплаченого доходу поділений на 100. За вищезазначеними рішеннями суду з відповідача стягнуто на користь позивача суму компенсації за період з дати виникнення заборгованості по липень 2016 р. на загальну суму 75\~092 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума компенсації за наступний період з серпня 2016р. по жовтень 2017р., яка згідно розрахунку складає 14\~770,50 грн. Відповідач заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 79\~841,02 грн., що мала бути виплачена позивачу у січні 2015 р., виплатив лише у жовтні 2017р. Позивач вважає, що згідно закону, відповідач повинен сплатити йому суму індексації за несвоєчасну виплату заробітної плати, яка гідно розрахунку складає 21\~008,35грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати за надання послуг адвоката, які згідно договору від 04.01ю2018 р. та акту наданих послуг від 15.01.2018 р. складає 9\~000 грн. У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні в сумі 39\~564,80 грн.; компенсацію втрати частини доходів в сумі 14\~770,50 грн.; індексацію заробітної плати в сумі 20036,68 грн., вартість витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9\~000 грн. У судове засіданні позивач не зявився, але надав до суду письмову заяву, в якій просить його позов повністю задовольнити, розглянути справу без його участі і проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений судом у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював з 16.09.2011 року по 02.01.2015р. у відокремленому підрозділі ПАТ «Мостобуд» - Мостобудівельному загоні № 12 електрозварювальником 5-6 розряду. Починаючи з березня 2013 року відповідач не виплачував йому заробітну плату та інші належні до виплати суми, посилаючись на фінансові труднощі. З 02.01.2015 року він звільнився з роботи за власним бажанням, оскільки не бажав більше працювати безоплатно. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадяться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку і при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 29.01.2014р. у справі № 6-144ц13, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст..117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникові втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Згідно ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімум, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Відповідно до абз.2 п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, оплата праці індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідно до п.4 Порядку № 1078, сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100відсотків. Суд вважає, що розрахунки позивача сум відшкодування середнього заробітку, компенсації втрати частини доходів, розміру індексації заробітної плати, зроблені вірно і сумніву не викликають. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із ним при звільненні, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, індексації заробітної плати та витрат на професійну правничу допомогу. Тому, суд вважає, що позов [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved