Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивачі 13.03.2015 року звернулися до суду з позовом до Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Луганської обласної державної адміністрації, Президента України Порошенка\~ Петра\~ Олексійовича про відшкодування шкоди, завданої внаслідок терористичного акту, зазначаючи, що 21.08.2014 року під час проведення антитерористичної операції в селі Сабівка Слов'яносербського району Луганської області в результаті загорання від влучення мінометного снаряду в покриття будинку було знищено належний [PERSON] житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В результаті пожежі були знищені також усі речі, які знаходилися у будинку, зокрема речі, що належали [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Актом комісії Жовтенської сільської ради Слов'яносербського району Луганської області від 30.09.2014 року адміністративно-громадянського розслідування причин, обставин пожежі, виявлення винуватих, обстеження житлово - побутових умов у будинку [ADDRESS] було визначено розмір матеріальної шкоди, який становить 482 223,00 гривні, в тому числі розмір матеріальної шкоди, спричиненої [PERSON], становить 330 158,00 гривень, [PERSON] - 110 281, 00 гривень, [PERSON] - 41 784, 00 гривень. Позивачі вважають, що шкода, завдана належному їм майну, має бути відшкодована в повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України органами, які виконують функції держави, в зв,язку з таким. Верховна Рада України, будучи єдиним законодавчим органом держави, протягом року не прийняла закон, який би врегулював порядок та умови справедливого і своєчасного відшкодування шкоди. Кабінетом Міністрів України за півроку не було вжито дієвих конкретних заходів щодо виплати їм адресної цільової державної грошової компенсації, незважаючи на неодноразові звернення. Луганською обласною державною адміністрацією не було вжито дієвих заходів по знешкодженню терористів, що призвело до розповсюдження збройного конфлікту на більшій території Луганської області. Не надано було ніякої допомоги в зв'язку із знищенням пожежею будинку і майна, проігноровано було інформацію сільської ради і не вирішено питання в позасудовому порядку. Президент же України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина. Маючи усі повноваження на державному рівні щодо виплати цільової адресної державної грошової компенсації фізичним особам, майно яких постраждало або знищено внаслідок АТО, відповідачі постійно намагалися перекласти свою відповідальність і зобов'язання перед громадянами на самих потерпілих. Позивачі також вважають, що оскільки предметом зобов,язань у спірних правовідносинах є відшкодування завданої матеріальної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету, відповідачі повинні бути солідарними боржниками і просять стягнути з них в солідарному порядку завдану їм матеріальну шкоду в розмірі 330 158,00 гривень на користь [PERSON], 110 281,00 гривень - на користь [PERSON], 41 784,00 гривень - на користь [PERSON] В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з,явилися. Їх представник [PERSON] зазначені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача, Верховної Ради України, [PERSON] просив суд розглянути справу без його участі, надавши письмове заперечення. Позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що між позивачами і парламентом відсутній спір, який можна вирішити в порядку цивільного судочинства. Позивачі фактично оскаржують бездіяльність Верховної Ради України щодо неприйняття закону про порядок та умови справедливого і своєчасного відшкодування шкоди. Верховна Рада України не є суб'єктом права законодавчої ініціативи, і її вина відсутня, оскільки відсутній законопроект суб'єкта права законодавчої ініціативи, який міг би бути розглянутий парламентом, а також відсутні спірні правовідносини між позивачами та парламентом. Представник відповідача, Кабінету Міністрів України, Дяконова О.Л. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в зв'язку з тим, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України і не наділений повноваженнями щодо питань, порушених у позовній заяві. До повноважень Кабінету Міністрів України не відносяться питання відшкодування шкоди, завданої терористичним актом (кримінальним правопорушенням), а тому він не є належним відповідачем у даній справі. Для відшкодування майнової шкоди необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Представник відповідача, Луганської обласної державної адміністрації, Антонцєва І.І. просила справу розглянути без її участі, надала письмове заперечення, яким позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що Луганська обласна державна адміністрація не є належним відповідачем, оскільки Закон України «Про місцеві державні адміністрації» не передбачає повноважень місцевих державних адміністрацій щодо здійснення заходів із знешкодження терористів. З питання щодо відшкодування матеріальнизх збитків в результаті пожежі позивачі до облдержадміністрації не звертались. Також вони не надали доказів того, що шкода завдана терористичним актом; за його вчинення засуджені відповідні особи; вирок суду набрав законної сили; позивачі визнані потерпілими від терористичного акту. Позивачі не надали жодних доказів на підтвердження заподіяння їм шкоди як спільно відповідачами, так і Луганською обласною державною адміністрацією зокрема, у зв'язку з чим вимоги про солідарне відшкодування шкоди є необгрунтованими. Представник відповідача, Президента України, Мишковець О.В. просила суд розглянути справу без її участі, надала письмове заперечення, яким позовні вимоги не визнала в зв'язку з їх необгрунтованістю, зазначивши, що повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України. Законодавчі акти не можуть покладати додаткових прав чи обов'язків на Президента України, крім тих, що передбачені нормами Конституції України. Основний Закон України не передбачає обов'язку Президента України відшкодовувати шкоду, заподіяну в такий спосіб, виплати компенсацій, розробки проекту закону про державний бюджет України тощо. Крім того, підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи як наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Президент України протиправних дій чи бездіяльності, які призвели до заподіяння позивачам шкоди, не допускав, відповідних рішень не приймав. Позивачі ж факт заподіяння такої шкоди Президентом України не довели. На даний час на виконання доручення Кабінету Міністрів України Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України розроблено проект Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку часткового відшкодування шкоди фізичним особам, які постраждали під час проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях», який направлено для прийняття до Уряду. 21.11.2014 року позивачі у порядку частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звертались до Адміністрації Президента України з проханням виплатити їм грошову компенсацію внаслідок знищення майна. Зазначене звернення було надіслано на розгляд до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, яке надало роз,яснення про доцільність звернення позивачів з питання відшкодування збитків за зруйноване житло до місцевої ради за місцезнаходженням зруйнованого житла. Заслухавши представника позивачів [PERSON], представника Кабінету Міністрів України Дяконову О.Л., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв'язку з таким. Судом встановлено, що 21.08.2014 року під час проведення антитерористичної операції в селі Сабівка Слов'яносербського району Луганської області в результаті загорання від влучення мінометного снаряду в покриття будинку було знищено належний [PERSON] житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], про що 21.08.2014 року був складений відповідний акт про пожежу. Під час гасіння пожежі було врятовано матеріальних цінностей на суму 35 000, 00 гривень. Всі інші речі, які знаходилися у будинку і належали [PERSON], [PERSON], [PERSON], знищені. На час пожежі позивачі були зареєстровані та проживали в зазначеному будинку, що підтверджується будинковою книгою, довідкою виконкому Жовтенської сільської ради Слов'яносербського району Луганської області від 17.10.2014 року № 479. Комісією у складі голови Жовтенської сільської ради Слов'яносербського району Луганської області Романової М.В., депутата Жовтенської сільської ради Забудько Н.П. та мешканців с. Сабівка [PERSON], [PERSON]., [PERSON] 30.09.2014 року проведено адміністративно-громадянське розслідування причин, обставин пожежі, виявлення винуватих, обстеження житлово - побутових умов у будинку [ADDRESS] та визначено розмір матеріальної шкоди, який становить 482 223,00 гривні, в тому числі розмір матеріальної шкоди, спричиненої [PERSON], становить 330 158,00 гривень, [PERSON] - 110 281, 00 гривень, [PERSON] - 41 784, 00 гривень. Відповідно до ст. 19 Закону України « Про боротьбу з тероризмом» відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом. Оскільки відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України, позивачі вважають, що відповідачі, як органи, які виконують функції держави і фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, повинні відшкодувати заподіяну їм матеріальну шкоду в солідарному порядку. Проте, згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв,язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. В зазначеній нормі міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов,язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачами не надано доказів протиправної поведінки відповідачів, що виключає деліктну відповідальність. Тому підстав для стягнення з відповідачів, як окремо з кожного, так і в солідарному порядку, матеріальної шкоди, заподіяної позивачам терористичним актом, немає. Питання розподілу судових витрат згідно зі ст. 88 ЦПК України суд не вирішує, оскільки судові витрати відповідачами не понесені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed