overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів щомісячно до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася. Подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій позов визнав повністю та безумовно, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних двох дітей - дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги і просила стягувати з відповідача як аліменти 1/2 частину його зарплати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судові витрати в сумі 300 грн.. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю і безумовно, не заперечував щодо стягнення з нього в якості аліментів половини його зарплати, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згоден сплатити також судові витрати в сумі 300 грн. . Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати позивача на суму 300 грн. підтверджені додатком № 1 до договору № 30 з адвокатаом [PERSON] і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю і безумовно та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у зазначеному вище розмірі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для винесення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача зазначаючи, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 14.09.1991 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис №888. Від шлюбу мають двох дітей, які на даний час є повнолітніми. Подружні стосунки між ними припинені з листопада 2018 року через різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна буде розглядатися в іншому провадженні. Просила шлюб між ними розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судовому засіданні 24.05.2019 року відповідач позовні вимоги не визнав і зазначив, що їх сім`я може бути збережена, оскільки вони тривалий час перебувають у шлюбних відносинах, мають двох дорослих дітей, тому просив надати строк для примирення. Ухвалою суду від 24.05.2019 року провадження у цій справі зупинено, сторонам надано строк для примирення два місяці, після чого провадження у справі було поновлено. Суд, з`ясувавши всі обставини у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.09.1991 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального району м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №888 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох дітей, котрі на час розгляду справи є повнолітніми. Подружні стосунки між сторонами припинені з листопада 2018 року, спільне господарство не ведеться. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. Спір про поділ майна сторони вирішуватимуть в окремому провадженні. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім`ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача зазначаючи, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 14.12.2007 року. Шлюб зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1208. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між ними припинені з травня 2018 року через різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна між ними відсутній. Просила шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовній вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 28). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.12.2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1208 (а.с. 7). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з травня 2018 року, спільне господарство не ведеться. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім`ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача зазначаючи, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 21.01.2016 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №16. Від шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки між ними припинені з травня 2017 року через різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна між ними відсутній. Просила шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с. 21). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками з рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.01.2016 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №16 (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з травня 2017 року, спільне господарство не ведеться. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім`ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача і повідомила, що 05 серпня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Дітей не мають. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Вважає, що збереження шлюбу є неможливе, тому просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримала на підставах викладених в ньому, просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. При цьому пояснила, що вирішити питання про розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану є неможливим, оскільки відповідач не бажає подати заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала щодо такого порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що між сторонами 05 серпня 2012 року був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1549. Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача і повідомила, що 18 березня 2014 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на подружні взаємовідносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не зявились, однак подали до суду заяви, в яких просять провести розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно \~ч.3 ст.105 \~СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що між сторонами 18 березня 2014 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 498. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх відносин тривалий час, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач у своїй заяві наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви не заперечував щодо його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом з тих підстав, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.03.2008 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину : сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, та ухиляється від покладеного на нього обов»язку як на батька, та не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому просила суд стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частки щомісячно з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, але надала суду заяву в якій просить позов задовольнити та слухати справу за її відсутності. Відповідач також надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, з позовом згоден повністю та не заперечує щодо його задоволення. Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, який 07.03.2008 року зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 58.( а.с.12). Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.(а.с. 4). Дитина проживає разом з матір»ю за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні.( а.с. 11). Відповідач [PERSON] проживає окремо від позивача та своєї дитини, в с. Річиця, Гощанський район, Рівненська область, по вул..Л.Українки, 6. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не виконує обов»язку щодо її утримання. Домовленості між батьками, сторонами у справі, щодо утримання дитини визначено не було. Як встановлено, відповідач в достатній мірі матеріально себе забезпечує, на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має. На підставі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки батько матеріальної допомоги на утримання дитини дружині не надає, та не заперечує про стягнення з нього аліментів в судовому порядку, суд приходить до висновку, що на підставі ст..ст.. 180-183 СК України, з відповідача, на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України „ Про судовий збір звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу, ст.ст. 57-62, 79,88, 174, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved