Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення на свою користь з відповідача з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що чоловік на даний час проживає окремо, працює, але не надає добровільної допомоги на утримання дочки. В судове засідання сторони не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем та задоволенню позовних вимог, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] та свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 26 серпня 2006 року та 25 лютого 2008 року відповідно (а.с.-3,4). Згідно поданої заяви відповідачем не заперечується той факт, що дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, враховуючи, що будь-яких належних та допустимих доказів того, що на утриманні відповідача знаходяться інші непрацездатні особи суду не надано, що відповідач визнав позовні вимоги повністю, він може сплачувати аліменти в визначеному позивачкою розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved