Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому посилається на те, що 03 травня 2018 року згідно наказу № 97 від 03.05.2018 року була звільнена за власним бажанням з посади заступника головного бухгалтера ПрАТ «СМЕП «Символ». На час звільнення позивача існувала заборгованість по виплаті заробітної плати за період з березня 2018 року по травень 2018 року. В порушення вимог ст. 116 КЗпП розрахунок по заробітній платі з позивачем було проведено не вдень звільнення, а лише 25 серпня 2018 року. Посилаючись на вимоги ст.117 КЗпП позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з 04.05.2018 року по 25.08.2018 року (день повного фактичного розрахунку) у розмірі 27390,54 грн. Ухвалою суду від 10.09.2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала суду про відкриття провадження по справі та копія позовної заяви була надіслана відповідачу та ним отримана, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. Однак, у наданий судом строк відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 03 травня 2018 року згідно наказу № 97 від 03.05.2018 року [PERSON], була звільнена за власним бажанням з посади заступника головного бухгалтера ПрАТ «СМЕП «Символ», що підтверджується копією трудової книжки. Позивач зазначає, що на час звільнення існувала заборгованість по заробітній платі, яка була виплачена лише 25.08.2018 року, а тому наявна затримка у розрахунку з 04.05.2018 року по 25.08.2018 року. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідачем не спростовано факт наявності заборгованість по заробітній платі перед позивачем та факту затримки у розрахунку позивачем з 04.05.2018 року по 25.08.2018 року, також відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки. Приймаючи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 27390,54 грн. з розрахунку: 614 годин (з 04.05.2018 по 25.08.2018 року) х 44,61 грн. (середньогодинна зарплата [PERSON] за розрахунковий період березень 2018 - квітень 2018 року, згідно довідки ПрАТ «СМЕП «Символ» від 06.08.2018 року №26-9-П365). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку, який становить 27390,54 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved