Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що шлюб існує лише формально та його збереження неможливе. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи, що копію позовної заяви у перекладі на іспанську мову було отримано відповідачем за останньою відомою адресою місця його проживання та відповідні судові документи про розгляд даної справи було надіслано судом до компетентних органів Іспанського Королівства у встановленому цивільним процесуальним законом в порядку передбаченому ст. 502 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином. Враховуючи, що відповідач, який отримав копію позову в перекладі на іспанську мову та відповідні судові документи про розгляд даної справи було надіслано судом до компетентних органів Іспанського Королівства у встановленому цивільним процесуальним законом в порядку передбаченому ст. 502 ЦПК України та відповідач не прибув в судове засідання і не повідомив суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідача в судове засідання неповажними. Оскільки, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив та позивач не заперечила проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши вступне слово позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 14 березня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 169, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 грудня 2018 року (а.с. 34). Спільних дітей сторони не мають. Позивач бажає розірвати шлюб. Заперечень відповідача судом не отримано. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо в різних країнах, внаслідок чого шлюб між ними має формальний характер, а тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved