Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач з урахуванням заяви про уточнення прохальної частини позову від 29 лютого 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 серпня 2008 року по укладеному між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», та відповідачем [PERSON] кредитному договору №6689-005/08Р банк надав позичальнику кредит для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна в сумі 9912 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,99% річних строком до 29 серпня 2013 року. Згідно п.п.4.1, 4.2 кредитного договору позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 166 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця, крім того, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа наступного місяця, а відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в п.1.2 кредитного договору. Відповідно до п.7.1.4 позивач має право достроково стягнути заборгованість в повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна або звернути стягнення на грошові кошти та майно, яке належить позивальнику, а за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами повинен сплачувати пеню згідно п.9.1 кредитного договору за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2. кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. В супереч умов кредитного договору відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобовязання, внаслідок чого станом 03 червня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 4225,00 доларів США, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 861,06 доларів США, а всього - в сумі 5086,06 доларів США, в звязку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Оскільки кредитний договір було укладено у іноземній валюті - доларах США, прохали з посиланням на ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України стягнення заборгованості за кредитним договором здійснити також в іноземній валюті. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.49,54), у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.57-58,60,62), відповідно до якої прохав розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно поданої письмової заяви також уточнили в прохальній частині позову номер кредитного договору, за яким виникла заборгованість, зазначивши, що за кредитним договором №№6689-005/08Р виникла заборгованість за кредитом в сумі 4225,00 доларів США, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 861,06 доларів США, а всього - в сумі 5086,06 доларів США. (а.с.56,62) Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.48,53,55), в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.36,45,59), згідно якої позовні вимоги не визнав, зазначив, що в квітні 2012 року банком не було прийнято його заяву про дострокове погашення кредиту та відсотків, а справу прохав розглядати за його відсутності та прийняти правильне рішення. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, порядок та форма укладення якого передбачені положеннями ст.с.1054,1055,1056-1 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі, а зазначене свідчить про те, що за формою та змістом укладений між сторонами кредитний договір відповідає зазначеним вимогам. Судом встановлено, що 29 серпня 2008 року між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (а.с.15-17), та відповідачем [PERSON] було\~укладено кредитний договір №6689-005/08Р (а.с.7-9), та додаток №1 до кредитного договору (а.с.11-13), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 9912 доларів США для своєчасної оплати вартості автомобіля, що купується, та оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 29 серпня 2013 року та зобовязався згідно графіку платежів (а.с.12-13) своєчасно згідно п.п.4.4 - 4.6, 6.1.1 кредитного договору погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 166 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця, та відсотків за користування кредитом щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в п.1.2 кредитного договору. Відповідно до п.7.1.4 позивач має право достроково стягнути заборгованість в повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна або звернути стягнення на грошові кошти та майно, яке належить позичальнику, а за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами повинен сплачувати пеню згідно п.9.1 кредитного договору за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2. кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. 29 серпня 2008 року банком на виконання умов кредитного договору було видано позичальнику грошові кошти в сумі 9912,00 доларів США згідно заяви №1 на видачу готівки (а.с.10). Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав своєчасно взяті на себе грошові зобовязання, не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та проценти за користування кредитом, внаслідок чого за розрахунками позивача (а.с.4-6) станом на станом 03 червня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 4225,00 доларів США, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 861,06 доларів США, а всього - 5086,06 доларів США, що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди та у звязку з чим у відповідності до ст.ст. 611,615 ЦК України зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рішенням суду. Судом не можуть бути враховані доводи позивача, що у 2013 році банком було прийнято за його заявою рішення про дострокове повернення кредиту, який ним було виплачено у повному розмірі, оскільки надані відповідачем квитанції про сплату грошових коштів на виконання умов кредитного договору від 04 травня та 17 травня 2012 року (а.с.46) враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором (а.с.4-6), а будь - яких інших доказів на виконання зобовязань за кредитним договором ним не надано. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» 10 жовтня 2011 року було видано генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (а.с.18), тому сума заборгованості за кредитним договором повинна стягуватися з відповідача на користь позивача у валюті платежу за договором, тобто в доларах США, що відповідає положенням ч. 3 ст. 533 ЦК України. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №6689-005/08Р від 29 серпня 2008 року станом на 03 червня 2015 року в розмірі 5086,06 доларів США. Крім того, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, які було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, в сумі 1607 гривень 51 копійка та на користь держави з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» 48 гривень 01 копійка, оскільки при зверненні з позовом до суду сплаті підлягав судовий збір в сумі 1655 гривень 52 копійки, так як ціна позову у гривневому еквіваленті згідно курсу Національного банку України станом на 03.06.2015 року: 1 долар США = 21,7 гривні становила 110367 гривень 50 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved