Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на час навчання, посилаючись на таке. Позивач вказує, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У шлюбі в них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні та є студентом першого курсу Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж спорту» на відділенні вільна боротьба з 01.09.2020р. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, оскільки позивачка одна не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Крім того, позивач зазначила, що син [PERSON] часто їздить на змагання і йому потрібні гроші. Відповідач будучи здоровим та працездатним, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працює та одержує пристойну заробітну плату. Виходячи з викладеного, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісяця починаючи з дня подання позову до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. Позовна заява надійшла до суду 20.01.2021р. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 02.03.2021р., 29.03.2021р., та 22.04.2021р. не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. У відповідності ч.1 ст.280 ЦПК України суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності сторін на підставі наданих документів, та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. (а.с.10) [PERSON] , [INFO] , проживає разом позивачем [PERSON] , та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою №3712 від 30 грудня 2020р. виданою Берегометською селищною радою Вижницького району Чернівецької області. (а.с.12) [PERSON] є студентом Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж спорту» і з 01.09.2020р. навчається на 1-му курсі денної форми навчання на відділенні вільна боротьба. Під час навчання [PERSON] знаходиться на неповному державному забезпеченні, стипендії не отримує, що підтверджується довідкою №184 від 13.10.2020 вказаного навчального закладу. (а.с.11) Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказувала на те, що відповідач зобов`язаний та спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі по 3000 гривень щомісячно. Розглядаючи аргументи, наведені представником позивача, суд виходить із наступного. Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України ). Згідно ч.2 ст.51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 199 СУ України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Сімейного Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Частиною першою ст. 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що відповідач, як батько, є здоровий, працездатний чоловік, тому він має можливість та зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в навчальному закладі, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів. Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3000 грн., позивач не обгрунтував підстави, внаслідок яких необхідно стягувати з відповідача аліменти саме в такій сумі. Крім того, вказуючи в позові про те, що [PERSON] регулярно їздить на змагання, позивч не надала докази на підтвердження цієї обставини. Тому слідуючи принципам розумності та справедливості, суд знаходить, що з відповідача слід стягувати аліменти в сумі 2000 грн. на час навчання, але нге довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Враховуючи викладене та

Outcome: partial