Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третя особа: Знам`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про зняття арешту з майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у грудні 2018 року їй стало відомо, що на її нерухоме майно накладено арешт. При зверненні до Знам`янського міськрайонного відділу ДВС з метою зняття арешту їй було відмовлено та повідомлено, що на примусовому виконанні у зазначеному відділі державної виконавчої служби знаходився виконавчий документ про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ «ВТБ Банк», з метою забезпечення виконання якого державним виконавцем 07.07.2011 накладено арешт на все її нерухоме майно. 22.08.2013 зазначене виконавче провадження завершене на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто стягувачу. Оскільки відомості про повну сплату нею боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні, тому підстав для зняття арешту не вбачається. На даний час на примусовому виконанні у Знам`янському МРВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області інші виконавчі провадження стосовно неї не перебувають. Оскільки накладення арешту на майно перешкоджає їй, як власнику, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату,\~час і\~місце судового\~засіданняповідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій просила вирішення питання віднести на розсуд суду. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тепляковим В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №627, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тепляковим В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №633, позивач є власником 1/2 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 12,4799 га, що розташована на території Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2018 за №№133181846 та 133200303, за позивачем 03.08.2018 зареєстроване право спільної часткової власності на вищезазначене майно. Як свідчать відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №158447318 від 05.03.2019 на невизначене майно, все нерухоме майно позивача накладено арешт згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Знам`янського МРУЮ б/н від 07.07.2011. Реєстраційний номер обтяження 11508495. З інформації ВП-спецпідрозділ від 26.03.2019 та відомостей, наданих Знам`янським МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області за №4177 від 05.03.2019, вбачається, що на виконанні у зазначеному відділі перебувало виконавче провадження №27448164 з примусового виконання виконавчого листа №2-1365 від 08.04.2011, виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з позивача боргу на користь ПАТ «ВТБ Банк» у розмірі 63620 грн. 27 коп. З метою повного та своєчасного виконання рішення суду, державним виконавцем накладено арешт на все нерухоме майно позивача постановою від 07.07.2011 про відкриття виконавчого провадження. 22.08.2013 зазначене виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ вернуто стягувачеві. Згідно з\~п.2\~ч.1\~ст.47\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (в\~редакції Закону\~станом на\~22.08.2013)\~виконавчий документ,\~на підставі\~якого відкрито\~виконавче провадження,\~за яким\~виконання не\~здійснювалося або\~здійснено частково,\~повертається стягувачу\~у разі,\~якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. З акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 25.01.2017 вбачається, що Знам`янським МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1365 від 08.04.2011 про стягнення з позивача боргу на користь ПАТ «ВТБ Банк» у розмірі 63620 грн. 27 коп. знищено у зв`язку із закінченням строків його зберігання. Згідно зі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на час накладення арешту) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.2\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст.321 ЦК України. Згідно з ч.ч.4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Листом Знам`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області за №4177 від 05.03.2019 позивачу роз`яснено, що підстав для зняття арешту з її майна не вбачається, він може бути знятий лише за рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як встановлено судом, арешт на майно позивача порушує її право власності, оскільки вона позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На час розгляду справи на примусовому виконанні у державній виконавчій службі виконавче провадження стосовно позивача, в рамках якого було накладено арешт, не перебуває, отже на теперішній час не існує підстав для арешту майна боржника. З огляду на викладене та враховуючи, що виконавчий документ, де боржником виступає позивач, в рамках виконання якого було накладено арешт, повернутий стягувачу згідно з п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 22.08.2013), отже на теперішній час відсутні підстави для арешту майна боржника, при цьому накладення арешту на майно позбавляє позивача вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому суд дійшов висновку про наявність та достатність підстав для зняття арешту з майна. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що ухвалою суду від 29.03.2019 позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved