Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що приблизно з середини 2007 року вона проживала з відповідачем у незареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилася донька [PERSON]. Фактично їх відносини з відповідачем припинилися в середині 2009 року. В процесі виховання дитини відповідач участі не приймає, місце його проживання їй точно не відоме. У липні 2017 року вони разом з дитиною виїхали з м.Красний Луч Луганської області до м.Полтава та стали на облік як внутрішньо переміщені особи. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач майже від народження доньки участі у її житті не приймає, не піклується про неї, не цікавиться її станом здоров'я, навчання, матеріально не допомагає. Зазначене можна розцінювати як ухилення батька від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов'язками, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час та місце судового розгляду справи, суд відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 04.04.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №222 (а.с.11). Відповідно до довідок № 0000273089 та №0000273041, виданих 20.07.2017 Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, [PERSON], [INFO], та її донька [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи та проживають за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з довідок, виданих керівником Кризового центру адаптації для жінок, які опинилися у складних життєвих обставинах «Світло Надії», позивач та її донька [PERSON] проживають, перебувають під соціальним супроводом та отримують послуги з соціальної адаптації у зазначеному центрі з 22.07.2017 (а.с.12, 55). Згідно характеристики, наданої [PERSON], [INFO], Полтавською школою -інтернатом №1 І-ІІІ ступенів Полтавської обласної ради, вихованням дитини займається мати -[PERSON]. Вона турбується про доньку, часто приходить у школу, телефонує, цікавиться її здоров'ям та успіхами у навчанні. Софія завжди чиста, охайно одягнена. Батько не бере участі у вихованні доньки і не цікавиться життям дитини. За період перебування дитини у навчальному закладі батько не з'явився жодного разу (а.с.56). Судом встановлено, що позивач забезпечила дитині належні умови проживання та виховання, відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться здоров'ям та життям доньки, що підтверджується вищезазначеними доказами. Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Полтави ради, затверджений рішенням виконавчого комітету ради №270 від 26.12.2017, орган опіки та піклування дійшов до висновку, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки батько не спілкується з дитиною, не приймає участі у її вихованні та матеріальному утриманні, духовному розвитку, байдужий до долі дитини та її майбутнього. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, жодних заяв та клопотань за час розгляду справи від нього не надходило. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива за умови свідомого нехтування батьками своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved