Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 08.06.2017 по 08.12.2017 в сумі 24482 грн.91 коп., мотивуючи тим, що вона працювала у відповідача і при звільненні 16.02.2017 і по даний час з нею не розрахувалися. Рішенням Овруцького районного суду від 21.06.2017 було стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 818 грн. 21 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 17.02.2017 по 07.06.2017 в сумі 14234 грн. 25 коп.. 24.10.2017 їй було видано виконавчий лист, який вона предявила на виконання до Гадяцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області. 13.11.2017 виконавче провадження №55047810 з примусового виконання виконавчого листа №286/1063/17 від 24.10.2017 передано до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області. Однак, до даного часу рішення суду не виконано. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Свої позовні вимоги підтримала. Погоджується на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином повідомлявся, відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. Дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач працювала у відповідача і була звільнена 16.02.2017 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача (а.с.3). На час звільнення позивачу не було виплачено заборгованість по заробітній платі. Заочним рішенням Овруцького районного суду від 21.06.2017 було стягнуто на користь останньої заборгованість по заробітній платі в сумі 818 грн. 21 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 17.02.2017 по 07.06.2017 в сумі 14234 грн. 25 коп.. Вказані обставини підтверджуються копією вказаного рішення, яке набрало законної сили. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочним рішенням Овруцького районного суду від 21.06.2017 по справі №286/1063/17 було стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 17.02.2017 по 07.06.2017. 24.10.2017 [PERSON] було видано виконавчий лист, який вона предявила на виконання до Гадяцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області. Постановою про передачу виконавчого провадження від 13.11.2017 було передано з Гадяцького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області до відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області виконавчі провадження, в тому числі і провадження №55047810 з виконання виконавчого листа №286/1063/17 від 24.10.2017 про стягнення з ТОВ «Овруцький молочноконсервний комбінат» на користь [PERSON] боргу в сумі 15692 грн. 46 коп.. Однак, вказане рішення до даного часу не виконано. Кошти позивачеві не виплачено. Відповідачем не надано доказів того, що заборгованість не виплачена не з їх вини. У справі № 6-2912цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію (постанова від 18.01.2017): передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. За таких обставин, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку, в межах позовних вимог, а саме: з 08.06.2017 по 08.12.2017. З рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21.06.2017 по справі №286/1063/17 вбачається, що середньоденний заробіток позивача становить 189 грн. 79 коп.. Вказана обставина відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Число робочих днів у розрахунковому періоді з 08.06.2017 по 08.12.2017 становить 129 днів. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за несвоєчасний розрахунок в розмірі середнього заробітку за період 08.06.2017 по 08.12.2017, яка складає: 189 грн. 79 коп. (середньоденний заробіток) х 129 (робочі дні за період з 08.06.2017 по 08.12.2017) = 24482 грн. 91 коп.. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. в доход держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved