Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України, в якому просила стягнути з державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області на її користь матеріальні збитки та моральну шкоду. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 30 листопада 2007 року за вказівкою прокурора району в її будинковолодінні було проведено огляд та були вилучені речі, в тому числі і речі особистого вжитку членів її сім'ї та брата. Постановою слідчого прокуратури від 5 серпня 2008 року було передбачено повернення їй речей. На даний час вилучені речі відсутні, про що свідчить акт державного виконавця від 07 листопада 2012 року. Рахує, що внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури позивачу завдано моральну шкоду. З врахуванням уточнень та доповнень до позовної заяви просила стягнути матеріальні збитки в сумі 149215,30 грн. та моральну шкоду в сумі 2 685 875,40 грн. Ухвалою суду від 17 березня 2014 року до участі у справі як співвідповідачів було залучено прокуратуру Костопільського району та Рівненської області, Костопільський РВ УМВС України в Рівненській області та Державну казначейську службу України . В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю. Крім того пояснила, що загальна вартість речей, які були в неї вилучені, становить 149215,30 грн. Просить позов задовольнити та стягнути вартість речей та відшкодувати моральну шкоду в сумі 2 685 875,40 грн. Представник відповідача прокуратури Костопільського району та прокуратури Рівненської області позов не визнав покликаючись на обставини викладені в запереченнях. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області та за довіреністю Державної казначейської службу України позов не визнав та пояснив, що позивачем не доведено завдану їй моральну шкоду та не обґрунтовано розмір матеріальних збитків. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду від 23.03.2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до прокуратури Костопільського району, прокуратури Рівненської області, Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області, Головного управління Державної Казначейської Служби України в Рівненській області про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди позов задоволено частково - зобов'язано Костопільський РВ УМВС України в Рівненській області повернути позивачу вилучені речі, згідно протоколу огляду від 30 листопада 2007 року. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 07 червня 2012 року рішення Костопільського районного суду від 23 березня 2012 року в частині повернення вилучених речей залишено в силі та частково задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Відповідно до акту державного виконавця від 07 листопада 2012 року зафіксовано, що речі які були вилучені відповідно до протоколу огляду від 30 листопада 2007 року і знаходилися в приміщенні Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області - відсутні. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, позивач [PERSON] покликаючись на ч.3 ст. 386 та ст. 443 ЦК України, просила стягнути матеріальні збитки та моральну шкоду в зв'язку з відсутністю майна, яке було вилучене з будинку позивача, згідно протоколу огляду від 30 листопада 2007 року та повернуте їй відповідно до рішення Костопільського районного суду від 23 березня 2012 року. Відповідно до положень ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Таким чином, законом передбачено, що в разі відсутності присудженого майна, що є обставиною, яка утруднює виконання рішення суду, питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення розглядається судом за заявою державного виконавця чи сторони. Проте позивач заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення до суду не подала, як передбачено ст.373 ЦПК України. Отже, обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права щодо стягнення матеріальних збитків не відповідає способу захисту, що передбачений законом, у зв'язку з чим її позовні вимоги до відповідачів в цій частині не підлягають задоволенню. Разом з тим, суд приходить до висновку , що позивачу завдана моральна шкода неправомірними діями працівників Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області через втрату її майна. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ч.3 ст.23 ЦК України засад розумності, виваженості і справедливості та з врахуванням характеру порушення законного права на особисті майнові та немайнові блага з боку відповідача, глибини душевних страждань, суд визначив розмір її грошового відшкодування в сумі 2000 грн. В решті позову в цій частині слід відмовити за їх необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: partial