Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» та [PERSON] про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 24 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11375563000, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 99 800 доларів США, строком до 23 липня 2035 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позивачем [PERSON] укладений договір поруки №219325 від 24 липня 2008 року, відповідно до умов якого вона зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. 26 лютого 2009 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору №11375563000 від 24 липня 2008 року, відповідно до якої було змінено строки внесення платежів, а графік сплати кредиту було викладено в новій редакції. Так за старим графіком, за яким позивачем надана порука, поточна заборгованість станом на березень 2009 року складає 86059,46 доларів США, а за новим графіком заборгованість станом на березень 2009 року складає 98037,48 доларів США, а відтак зросла сума основного зобов'язання. Так у договорі поруки зазначена відсоткова ставка 14 % річних. В самому кредитному договорі зазначено 20,9 % річних, а у графіку платежів - 16,73 % річних. Тому незрозуміло за які саме умови договору надано поруку. Збільшено обсяг зобов'язань у порівнянні з первинним договором та графіком платежів до нього на 10 827,38 доларів США. Порука припиняється в тому випадку, коли поручитель не надав згоди та такі зміни основного зобов'язання. Таким чином, оскільки позивач не надавав згоду на укладення позивальником додаткової угоди, сам не укладав додаткових угод, просить суд визнати договір поруки до кредитного договору №11375563000 від 24 липня 2008 року, укладений між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» таким, що припинив свою дію з дня укладення додаткової угоди між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» 26 лютого 2009 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, про що надала письмову заяву. Представником позивача [PERSON] надано заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі [PERSON] та представник ПАТ «Укрсиббанк» у судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 6, 627,628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 24 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11375563000, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 99 800 доларів США, строком до 23 липня 2035 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позивачем [PERSON] укладений договір поруки №219325 від 24 липня 2008 року, відповідно до умов якого вона зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. 26 лютого 2009 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору №11375563000 від 24 липня 2008 року, відповідно до якої було змінено строки внесення платежів, а графік сплати кредиту було викладено в новій редакції. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Таким чином, позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed