Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає. Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні, відповідач в добровільному порядку на даний час матеріально сім'ю не утримує, хоча має таку можливість та відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в утриманні дитини. До судового розгляду подала заяву про зміну позовних вимог, а саме просила стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів до досягнення дітьми повноліття оскільки такий має постійне місце роботи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, змінені позовні вимоги визнав та пояснив, що офіційно працює та не заперечив проти стягнення аліментів в частці від доходу в заявленому розмірі. Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 03.09.1999 року та серії [NUMBER] від 20.08.2003 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.12.2011 року, шлюб між сторонами розірвано 28.12.2011 року. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved