Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

позивач звернулася до суду позовом про збільшення розміру аліментів, покликаючись на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2002 року вирішено стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частини із заробітку відповідача, але не менше ніж ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Проте на даний час таких витрат не достатньо, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину зріс. Просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки від його заробітної плати (всіх доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засідання позивач позов підтримала, однак пояснила, що позов подано нею з метою стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що під час фактичних шлюбних відносин у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №179281 виданим 20 липня 2000 року. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2002 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь Гариляк /[PERSON]/ М.Я. на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини із заробітку відповідача, але не менше ніж ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 31 липня 2002 року. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з абз. 4 п. 17 Постанови пленуму Верховного суду України від 05 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів, крім того, позивач як на підставу збільшення розміру аліментів покликається на зміну законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на дитину, а відтак, на переконання суду, в задоволенні позову слід відмовити. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed