Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] із матір'ю. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, відмінність поглядів на сімейні стосунки і обов'язки щодо виховання дитини і ведення спільного господарства. З цих причин відповідач неодноразово шов із сім'ї. Окрім того, відповідач одержимий азартними іграми. Фактично подружні стосунки відсутні поміж ними майже 5 років. Вони із відповідачем майже не спілкували та він приховував свої борги. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач надала заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідно до заяви [PERSON] він позовні вимоги визнає. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.04.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 203, від якого в них народилися донька - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили з причини відсутності взаєморозуміння, відмінність поглядів на сімейні відносини і обов'язки щодо виховання дитини і ведення спільного господарства. Сторони на даний час спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що також не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю. Сторони спору про поділ майна не мають, питання про утримання доньки між ними буде вирішуватись окремо від спору про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивачкою не доведено шляхом надання належних, допустимих та достатніх доказів, того, що вони із відповідачем проживають окремо за різними адресами, у зв'язку з чим, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial