overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу , який був укладений 24 жовтня 2013 року і від якого сторони мають спільну дитину, доньку [PERSON], [INFO].. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, які заявила , вказавши, що причиною розладу в родині стало небажання чоловіка працювати та утримувати родину.. Спільне сімейне життя припинили в січні 2016 року, вона пішла від чоловіка з дитиною до своєї матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, отримавши дитячу допомогу, вона відкрила своє приватне підприємство, за рахунок якого живе. На даний час вона познайомилася з військовослужбовцйем, зустрічається, але не це стало причиною погіршення сімейних стосунків. З огляду на вищевказане вона вважає неможливим зберегти родину і не вбачає в цьому необхідності.. Відповідач в суді повністю визнав позоввні вимоги, вказуючи, що стосунки між ним та дружиною погіршилися не з підстав відсутності у нього роботи. На даний час він дійсно не має заробітку, так як проживають в селі, де відсутня будь-яка робота. Виїжджати на заробітки не бажає, при наявності роботи та заробітку буде допомагати дружині утримувати дитину. Вважає, що примирення неможливе, на даний час відсутні почуття любові один до одного. Не заперечує проти розірвання шлюбу з прийняттям рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно з ч.4 якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено , що у звязку із небажанням відповідача працювати в сім*ї виникали сварки, які привели до втрати сторонами почуття любові та поваги один до одного, що стало підставою для руйнування сімейних стосунків і неможливістю до спільного проживання , далі проживати однією родиною сторони наміру не мають . Малолітня донька проживає разом з позивачкою і ,як свідчать сторони , спору про її місце проживання не має. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою при поданні позову до суду судовий збір підлягає поверненню відповідачем. З врахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 04.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №9. За час перебування у шлюбі у сторін народивсь син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сторони втратили почуття кохання, шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач 09.06.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 04.01.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №109381, виданим 04.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №9 (а.с. 4). Сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №249850 від 20.10.2015 року, актовий запис №2879 (а.с. 5). Вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше спільне проживання неможливе. Можливість примиритися не використали. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин при розгляді справи, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Оскільки, судом встановлено, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 06.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №746. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сторони втратили почуття кохання, шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 06.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №152082, виданим повторно 22.06.2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управліня юстиції у Житомирській області (а.с. 9). Сторони по справі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №264761 від 07.07.2016 року, актовий запис №1912 (а.с. 4). Вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше спільне проживання неможливе. Можливість примиритися не використали. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин при розгляді справи, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Оскільки, судом встановлено, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 12.09.2013 року Новороманівською сільською радою, Новоград-Волинського району, Житомирської області, актовий запис №14. За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, не виявлення бажання жити разом в сімї, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Сторони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства та спільного бюджету з 2014 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і буде суперечити інтересам позивача. Спорів про поділ майна та місця проживання дитини між сторонами не існує. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 12.09.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №105436, виданим 12.09.2013 року виконавчим комітетом Новороманівської сільської ради, Новоград-Волинського району, Житомирської області, актовий запис №14 (а.с. 15). Сторони по справі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП №217285, виданим 22.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1099 (а.с. 5). Вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сімю, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше спільне проживання неможливе. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин при розгляді справи, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Оскільки, судом встановлено, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 14.03.1992 року Городищенською сільською Радою Черняхівського району, актовий запис №1. За час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що на протязі останніх чотирьох років між сторонами неодноразово виникали сварки з різних причин, сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має різні погляди на шлюб та сім'ю. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Спорів про поділ майна та місця проживання дитини між сторонами не існує. Позивач 02.06.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У даній заяві вказала про те, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач 02.06.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У даній заяві зазначив, про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14.03.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 14.03.1992 року у Городищенській сільській Раді Черняхівського району, актовий запис №1 (а.с. 4). Сторони по справі мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 04.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1531 (а.с. 9), [PERSON], [INFO]. Вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше спільне проживання неможливе. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин при розгляді справи, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Оскільки, судом встановлено, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позовна вимога про розірвання шлюбу задоволена, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за подання вказаного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 14.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 292. За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сімї, він не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України. Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступового погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, участі у вихованні дочки не приймає. Просить шлюб розірвати, оскільки подальше спільне життя є не можливим, а збереження шлюбу суперечить як інтересам позивача так і інтересам неповнолітньої дитини. Позивач 10.01.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У даній заяві просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Час на примирення не потрібен. (а.с.28). Відповідач 10.01.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У даній заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Час на примирення не потрібен (а.с.29). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14.04.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 064477, виданим 14.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 292 (а.с. 4). Сторони по справі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП № 132117, виданим 16.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2079 (а.с. 6). Вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сімю, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше спільне проживання неможливе. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин при розгляді справи, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Оскільки, судом встановлено, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача, відповідач позов визнав, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 21.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2110. Дітей від спільного шлюбу не має. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що непорозуміння та постійні сварки призвели до розпаду сімейних стосунків. З вересня 2016 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач 09.06.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує про винесення заочного рішення. Відповідач в судове не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 21.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №085898, виданим 21.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2110 (а.с. 4). Дітей від спільного шлюбу сторони не мають. Вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше спільне проживання неможливе. Можливість примиритися не використали. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин при розгляді справи, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Оскільки, судом встановлено, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 22.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1077. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що на протязі останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитини. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивач 26.01.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує про винесення заочного рішення (а.с.23). Відповідач в судове не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 22.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №082561, виданим 22.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1077 (а.с. 8). Сторони по справі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 164954 від 06.02.2012 року, актовий запис №316 (а.с. 5). Вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше спільне проживання неможливе. Можливість примиритися не використали. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин при розгляді справи, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Оскільки, судом встановлено, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved