overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від спільного життя у мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. З відповідачем проживають окремо, добровільно допомогу на утримання сина відповідач не надає. Тому просила стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмір ? частини всіх видів доходів до повноліття сина. Позивач позов підтримала, просила справу слухати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Відповідач позов визнав, погодився платити аліменти на утримання сина, справу просив слухати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі Від спільного життя у мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO],батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. На утримання сина відповідач матеріальну допомогу не надає, тому вона просила суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання на її користь у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку Суд вважає докази надані позивачем, достатніми та переконливими. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі з 09.04.2012 року по 20.06.2015 року. Від спільного життя у мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження вказано відповідача. З відповідачем проживають окремо, добровільно допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів доходів до її повноліття. Позивач у судовому засіданні не була присутня, подала заяву про підтримання позову та розгляду справи без її участі. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, подав заяву про визнання позову та розгляду справи без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розумінні. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради № 789-Х11 від 27.02.1991 року Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 09.04.2012 року по 20.06.2015 року. Від спільного життя у мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження вказано відповідача. З відповідачем проживають окремо, добровільно допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку Суд вважає докази надані позивачем, достатніми та переконливими. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебувала з відповідачем у шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] , батьком якої у свідоцтві про народження дитини вказано відповідача. З відповідачем проживають окремо, добровільно допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Тому просила стягнути з нього аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні не була присутня, позов підтримала, просила справу слухати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, позов визнав, погодився платити аліменти на утримання доньки, справу просив слухати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23.10.2015 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження дитини вказано відповідача. На утримання доньки відповідач матеріальну допомогу не надає. Суд вважає докази надані позивачем, достатніми та переконливими. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 02.10.2013 року. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження дитини вказано відповідача. З відповідачем проживають окремо, добровільно допомогу на утримання сина відповідач не надає. Тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні не була присутня, позов підтримала, просила справу слухати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, позов визнав, погодився платити аліменти на утримання сина, справу просив слухати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 02 жовтня 2013 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження дитини вказано відповідача. На утримання сина відповідач матеріальну допомогу не надає. Суд вважає докази надані позивачем, достатніми та переконливими. Суд вважає, що надані позивачем докази достатні та переконливі, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.84, 180, 181 СК України, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 24.04.2013 року. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження дитини вказано відповідача. З відповідачем проживають окремо, добровільно допомогу на утримання сина відповідач не надає. Тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні не була присутня, позов підтримала, просила справу слухати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, позов визнав, погодився платити аліменти на утримання сина, справу просив слухати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 24.04 2012року було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження дитини вказано відповідача. На утримання сина відповідач матеріальну допомогу не надає. Суд вважає, що надані позивачем докази достатні та переконливі, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.84, 180, 181 СК України, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 15 серпня 1970 року, зареєстрованому Лаврентіївською сільською радою Оренбурзької області, актовий запис № 4. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2005 року через від'їзд відповідача до Російської Федерації. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає, що сім'ю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, у наданій заяві просив справу розглядати за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтею 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 15.08.1970 року Лаврентіївською сільською радою Оренбурзької області, актовий запис № 4, [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 1970 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають сторін наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 22 червня 2001 року, зареєстрованому відділом РАГС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №32. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені з 2014 року через суперечки, непорозуміння та різні погляди на життя. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає, що сімю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилася, позов підтримала, просила справу розглядати у її відсутність, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, у наданій заяві просив справу розглядати у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із статтею ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 126914, виданого 22.06.2001 року відділом РАГС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 32, [PERSON] та [PERSON] 22 червня 2001 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.7). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають сторін наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст. 110, 112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

позивач звернулася з вище значеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з 16.05.2009 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 177, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинено з вересня 2009 року через несумісність характерів. На примирення не згодна, просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує і просить задовольнити. Відповідач у судове засідання, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, на примирення не згоден. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із статтею ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.05.2009 року, малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини припинені з вересня 2009 року. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому на підставі ст. 112 СК України позов слід задовольнити. На підставі ст. 110, 112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

позивач звернулася з вищеозначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у зареєстрованому Лисичанським міським відділом ЗАГС Луганської області шлюбі з 13 березня 1986 року, актовий запис № 197, спільних дітей не мають. Подружні стосунки припинено в червні 2014 року через припинення шлюбних відносин. На примирення не згодна, просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує і просить задовольнити , проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із статтею ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 березня 1986 року спільних дітей не мають Шлюбні відносини припинені в червні 2014 року. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому на підставі ст. 112 СК України позов слід задовольнити. На підставі ст. 110, 112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

позивач звернулася з вищеозначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з 09.10.2010 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис, № 475. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинено 11 серпня 2014 року через непорозуміння в сім'ї, взаємну неповагу і постійні сварки. На примирення не згодна, просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, на примиренні не наполягає. Просить залишити шлюбне прізвище «[PERSON]» Відповідач у судове засідання, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, на примиренні не наполягає. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із статтею ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.10.2010 року. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені 11 серпня 2014 року. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому на підставі ст. 112 СК України позов слід задовольнити. На підставі ст. 110, 112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

позивач звернулася з вищеозначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з 09 жовтня 2004 року, зареєстрованому Привільською міською радою м. Лисичанська Луганської області, актовий запис № 34. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинено з 17 липня 2014 року через несумісність характерів. На примирення не згодна, просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, на примиренні не наполягає. Просить залишити шлюбне прізвище «[PERSON]» Відповідач у судове засідання не з'явився , про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не находило. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із статтею ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 жовтня 2004 року, від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені 17 липня 2014 року. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому на підставі ст. 112 СК України позов слід задовольнити. На підставі ст. 110, 112 СК України ,

Outcome: approved