Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернулася із вказаним позовом до відповідача про визнання права власності в поряду спадкування, в обґрунтування якого зазначила, що вона та [PERSON] набули у спільну сумісну власність трикімнатну квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS]. [PERSON] помер 21.10.2016 року. Після його смерті відкрилася спадщина на частину вищевказаної квартири. Заповіт за життя спадкодавцем складено не було. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його донька, позивач по справі. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] позивачу було відмовлено з посиланням на те, що законодавством не передбачено видача свідоцтва про право власності на частку з спільного сумісного майна, а саме з квартири, оскільки правовстановлюючий документ не містить посилання, який саме розмір становить частка, що належить спадкодавцеві у спільному сумісному майні, у звязку з чим позивачці було запропоновано звернутися до суду.\~\~\~\~ У звязку з викладеним просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 21.10.2016 року, на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просила проводити розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, матеріали спадкової справи №40/2017, судом встановлені наступні обставини та відповіді їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КГ №068779. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КГ №039344, виданого повторно, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Шольце». Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КГ №221556, виданого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] помер 21.10.2016 року, про що зроблений актовий запис №1279. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 24.02.2000 року власниками квартири №9, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Привокзальна, 26 є [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.11.2017 року №102532995. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частка квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] від 21.11.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], яка належала [PERSON], померлому 21.10.2016 року, посилаючись на те, що законодавством не передбачено видача свідоцтва про право власності на частку з спільного сумісного майна, а саме з квартири, оскільки правовстановлюючий документ не містить посилання, який саме розмір становить частка, що належить спадкодавцеві у спільному сумісному майні. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий розгляд його справи безстороннім судом (стаття 8 Закону № 2453-VI). Одночасно, згідно до ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. За статтею 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ, яке вона здійснює у відповідності до законодавства за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, до ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять\~ усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент\~ відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя\~ спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини; до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах; до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними; до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право\~ прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття\~ спадщини з умовою чи із застереженням; до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає\~ прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто; до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього\~ Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини; до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців; до ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі; до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який\~ прийняв\~ спадщину, у\~ складі\~ якої\~ є нерухоме майно, зобов'язаний\~ звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно; до ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати\~ право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у\~ спадкоємця\~ з моменту державної реєстрації цього майна. У звязку з викладеним, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved