Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 31.07.1999 року у виконкомі Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON],[INFO], який проживає разом з позивачкою У позовній заяві позивач посилається на те, що причиною розірвання шлюбу є те, що відносини між нею та відповідачем погіршилися, між ними відсутня взаємна повага, взаєморозуміння, відповідач фактично проживає у будинку своїх батьків, вони не спілкуються, не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити. Оскільки протягом 1 року вони спільним сімейним життям не проживають, не ведуть спільного господарства, а тому подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» . Не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджено поштовими повідомленнями при матеріалах справи. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.07.1999 року у виконкомі Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] року.(а.с.5) Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Судом встановлено, що відповідач та позивач шлюбних відносин не підтримують, спільним сімейним життям не проживають протягом одного року, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам позивача у зв'язку з чим даний шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище «[PERSON]» . Враховуючи вище зазначене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110,112,113,160 СК України,

Outcome: approved