Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.08.2020 між нею та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у неї в борг грошові кошти в сумі 2700 грн., про що була складена розписка. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути суму позики у строк до 11.10.2020. По закінченню даного строку відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та суму позики не повернув, тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаним договором в сумі 2700 грн., а також понесені нею судові витрати. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 29.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності позивача, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи з його участю суду не надав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.2020 між сторонами укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти в сумі 2700 грн., які зобов`язався повернути у строк до 11.10.2020, що підтверджується оригіналом розписки від 20.08.2020, наданою позивачем. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення, відповідно до яких позивач передала відповідачу у борг грошові кошти в сумі 2700 грн., а останній в свою чергу зобов`язався повернути зазначені кошти в строк до 11.10.2020. Таким чином вказаний договір вважається укладеним та підлягає до виконання. Позивач виконала зобов`язання перед відповідачем та надала кошти, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були, грошові кошти він не повернув, жодних дій, що свідчать про виконання зобов`язання за договором позики не вчинив, що підтверджується наявністю оригіналу вказаної розписки у позикодавця. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст.11 ЦК України, і повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що передбачено ст.3 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства, а в разі відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене та враховуючи, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав та не повернув суму позики у строк, визначений зазначеним договором, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved