Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем вона має двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; у 2014 році відносини із відповідачем були припинені, та відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей, які повністю перебувають на її утриманні. Посилаючись у позові на те, що домовленості щодо сплати батьком аліментів на дітей не досягнуто, у позові й заявлено відповідну вимогу. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач не погодився із розміром аліментів, зазначених позивачем у позові, наголошував на тому, що допомагає дітям матеріально, придбав речі для них, та на даний час він є безробітним та не має змоги сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позовній заяві. Заслухав пояснення відповідача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом на підставі наданих позивачем у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом із матір'ю (позивач) та перебувають на її утриманні. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, для суду наявні підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Водночас, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, які стягуватимуться з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує, що за ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, за внутрішнім переконанням суду визначення розміру аліментів в розмірі 750,00 грн., яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, щомісяця, сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживає дитина, перед останньою. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ч. 3 ст. 88 та ст.. 215 ЦПК України.

Outcome: approved