Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 47 по вул. Рората в с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Рората, 47, с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області. У вказаному будинку, крім позивача, зареєстрована її донька, відповідач [PERSON], яка в будинку не проживає з листопада 2008 року, та в добровільному порядку не бажає знятися з обліку за місцем реєстрації, чим вчиняє позивачу перешкоди у користуванні її майном. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до початку розгляду справи представник позивача надала клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.26). Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву не наддала (а.с.21). Представник третьої особи: Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не зявився до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.19). У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити в справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: вул. Рората, 47, с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, про що свідчать копія Витягу про державну реєстрацію прав № 33969525 від 26.04.2012 (а.с.6) та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 142488810 від 24.10.2018 (а.с.24). Відповідно до довідки Виконкому Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 22.06.2018 № 412 (а.с.7), за адресою: вул. Рората, 47, с. Недайвода, Криворізький район, Дніпропетровська область, крім позивача, зареєстрована але фактично не проживає [PERSON], що також підтверджується актом від 16.06.2018, складеним мешканцями с. Недайвода Криворізького району, посвідченим секретарем сільської ради. У своїй позовній заяві позивач вказує на те, що місце проживання відповідача їй не відоме, за місцем своєї реєстрації остання не зявляється, добровільно не бажає її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачем, щодо збереження за нею житлової площі на час її не проживання в будинку позивача не існує, позивач вимушена самостійно сплачувати комунальні платежі за неї, що негативно впливає на її матеріальний стан, та не дозволяє розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, що значно обмежує її законні права користування та розпорядження власністю. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. За ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Таким чином, дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні їй користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним їй на праві приватної власності майном, у вигляді житлового будинку № 47 по вул. Рората в с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, є неправомірними та такими що порушують її законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. \~ \~ \~ \~Крім цього, згідно з ст. ст. 150, 155 ЖК України, громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач своїми діями порушив законні права та інтереси позивача, то відповідно до ст. 391 ЦПК України, позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користуватися та розпоряджатися своїм майном. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідач не проживає без поважних причин в будинку № 47 по вул. Рората в с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, який належить на праві приватної власності позивачу, понад 9 років, не сплачує комунальні і інші платежі, будь-якої домовленості між сторонами про збереження житла за відповідачем на час її відсутності не встановлено, тому з метою захисту прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком за вищевказаною адресою. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 704,80 гривень (а.с.1).

Outcome: approved