Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння в подружньому житті. Вказала, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважала неможливим. Ухвалою суду від 16 січня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання, а ухвалою від 12 лютого 2018 року за клопотанням представника відповідача було зупинено провадження у даній цивільній справі та надано сторонам строк для примирення до 14 травня 2018 року. Ухвалою суду від 14 травня 2018 року відновлено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, на протязі шести місяців сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечивши проти розірвання шлюбу між сторонами, при цьому пояснив, що сторони не проживають разом з січня 2018 року. Крім того зазначив, що на даний час спору щодо поділу майна не має, однак є спір про визначення місця проживання дітей, який подано до суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 жовтня 2006 року, який було зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1883. Від шлюбу мають чотирьох малолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких наявні в матеріалах справи. Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, з січня 2018 року вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я існує формально, за час наданий судом на примирення сторони не примирились, позивач втратила почуття любові до відповідача і представник позивача наполягав на розірванні шлюбу між сторонами, в зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Крім того, судом встановлено, що спорів про поділ майна між сторонами на даний час не існує, однак існує спір про визначення місця проживання малолітніх дітей. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved