Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що\~08 березня 2016 року померла її мати [PERSON]. Останнім місцем проживання якої та місцем відкриття спадщини є с. Северинівка Іванівського району Одеської області . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Северинівка, вул. Сонячна (бувша - Петровського), під № 10, Іванівського району Одеської області. Позивач є спадкоємицею за заповітом. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. Та вони не можуть бути видані після смерті її матері, що суперечить ст. 25 ЦК України , згідно якої цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Позивач у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 березня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання померлої та місцем відкриття спадщини було с. Северинівка Іванівського району Одеської області, що підтверджується довідкою Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Северинівка, вул. Сонячна (бувша - Петровського), під № 10, Іванівського району Одеської області, що підтверджується випискою з погосподарської книги. Судом встановлено, що позивач являється спадкоємцем за заповітом на вищезазначене майно, що підтверджується копією заповіту, наявного в матеріалах справи. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Відповідно до\~ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах\~уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Позивач прийняла спадщину, оскільки своєчасно звернувся до Іванівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та на частину майна отримала свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується інформаційною довідкою з додатками, наданою Іванівською державною нотаріальною конторою. \~Отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі не є можливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок на імя померлої та його державна реєстрація, що підтверджується копією технічного паспорту на будинок. Отримати правовстановлюючі документи після смерті не можливо, оскільки цивільна правоздатність припиняється у момент смерті особи відповідно до ст.25 ЦК України. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом досліджено документи, які свідчать про те, що померла володіла вказаним житловим будинком, але за життя не встигла оформити право власності на будинок, що підтверджується довідкою-характеристикою на житловий будинок з господарськими будівлями, довідкою Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, в якій зазначено, що померла проживав у вказаному будинку та була зареєстрована в ньому, яка видана згідно запису в погосподарській книзі Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, особовий рахунок № 0671-1. Суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майне, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Северинівка, вул. Сонячна (бувша - Петровського), під № 10, Іванівського району Одеської області, так як [PERSON] не оформила за життя своє право власності на вказаний житловий будинок, який станом на 01 квітня 1991 року належав до майна колишнього колгоспного двору за чинним раніше законодавством ( ст.120 ЦК УРСР ). \~Відповідно до статей 120-127 ЦК УРСР, ст.17 Закону України «Про власність», постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику» у справах за позовами про захист права приватної власності», членами колгоспного двору вважалися особи, які приймали участь у громадському господарстві колгоспу, отримували в ньому основні прибутки і приймали участь своєю працею і коштами у ведені спільного господарства двору. У звязку із введенням в дію Закону України «Про власність» така організаційно-правова форма як колгоспи, а відповідно, і колгоспний двір були припинені. Відповідно до п.6 Інструкції ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року № 2-24/26, яка була чинною на час закінчення будівництва будинку, жилі будинки, господарські, побутові будівлі у сільській місцевості, включені у господарчі книги, до категорії самовільних відноситись не можуть. 15 жовтня 2009 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1035, якою затверджено Тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт. Згідно цієї постанови оформлення права власності на обєкти нерухомого майна приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 05 серпня 1992 року, здійснюються на підставі висновку про технічний стан будинку( будівлі), складеного бюро технічної інвентаризації і документу, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані обєкти. Тому обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву [PERSON] до Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved