Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON]. Просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що вона та відповідач з 1998 року проживали спільно, проте 23 травня 2008 року зареєстрували шлюб. Від спільного проживання: 24 серпня 1998 року народилася донька [PERSON]; 31 серпня 2000 року народився син [PERSON]; 29 травня 2008 року народилася донька [PERSON]. Протягом останнього періоду стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування. Сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу неможливе. За таких обставин зберегти сімю неможливо, шлюб існує формально, перспектив для збереження сімї немає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що з січня 2018 року проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, наполягала на розірванні шлюбу, так як за період проживання були часті сварки та відповідач зловживав спиртними напоями. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що дійсно проживає на даний час окремо, але приходить допомагати. Стверджував, що протягом тижня не вживав спиртні напої. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-БВ №053105 від 23 травня 2008 року, виданого Песецькою сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, сторони зареєстрували шлюб 23 травня 2008 року, про що зроблено актовий запис № 3. Відповідно свідоцтв про народження, серії І-БВ №062686 від 14 листопада 1998 року, серії І-БВ №301714 від 04 вересня 2000 року, серії І-БВ №307974 від 11 січня 2018 року, сторони є батьками [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Таким чином, суд вважає встановленим, що сторони проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що у разі істотної зміни стосунків та відсутності обставин, які на даний час перешкоджають позивачу продовжувати спільне життя, сторони можуть повторно укласти шлюб, який буде ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст.115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved