Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Знам'янської міської ради Кіровоградської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого [INFO], яке відповідно до інвентаризаційних даних складається з житлового будинку, загальною площею 59,4 кв. м. та господарсько-побутових будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними господарсько - побутовими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS]. Даний будинок чоловік побудував на земельній ділянці, яка була передана йому в 1964 році виконавчим комітетом Знам'янської міської ради депутатів трудящих у безстрокове користування, для будівництва індивідуального житлового будинку. Із заявою про прийняття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Знам'янського нотаріального округу [PERSON] у передбачені законом строки, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно їй відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. За таких обставин вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, не заперечує проти визнання за нею права власності на будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Третя особа - приватний нотаріус Знам'янського міського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказав, що видати свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок неможливо, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Представник третьої особи Головне управління юстиції в Кіровградській області в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просить розглядати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач з 22 травня 1963 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради депутатів трудящих №187 від 14 травня 1964 року, договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 5 червня 1964 року та дозвіл на виконання будівельних робі від 14 травня 1967 року свідчать про те, що [PERSON] було передано в безстрокове користування земельну ділянку [ADDRESS], площею 600 кв.м., для індивідуального будівництва (а.с.9-10,11,12). Із довідки - характеристики від 20 березня 2014 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON], будинок побудований в 1969 році, але не прийнятий в експлуатацію державною комісією. Власник помер, правовстановлюючі документи на нерухомість відсутні (а.с.25). Наявність забудови по [ADDRESS] підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с.19-24). Інвентарізаційна вартість побудованого будинку складає 65767 грн. (а.с.26). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа за №86/13 (а.с. 49). З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його дружина [PERSON] Спадкодавець до дня смерті проживав по [ADDRESS] разом зі своєю дружиною. Інших осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, а також непрацездатних та недієздатних осіб за вказаною адресою на час смерті [PERSON] не проживало. Померлий [PERSON] у 1969 році, за адресою: [ADDRESS], побудував житловий будинок з господарськими будівлями, але на той час не прийняв його в експлуатацію і не отримав документ, який підтверджує право власності на нього (а.с. 50-62). Постановою нотаріуса від 27 березня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно - житловий будинок, внаслідок не проведення його реєстрації (а.с. 8). Інформація щодо обтяжень та інших речових прав на спірний будинок відсутня. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 331, 328, 1216, 1218, 1233, 1269 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року та

Outcome: approved