Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 17 березня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено актовий запис за №16. Вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. В цей час відповідач не приймає участі в утриманні дітей і оскільки ухиляється від свого обов'язку утримувати дітей, позивач змушена звернутися до суду за стягненням аліментів. Позивач зазначає, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому на підставі ст.184 СК України просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі по 614 гривень на утримання доньки [PERSON] та по 765 гривень 50 копійок на утримання доньки [PERSON]. Позивач вважає, що аліменти мають стягуватися саме у такій сумі, оскільки з 01 травня 2016 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1 228 гривень, а від 6 до 18 років - 1 531 гривня. Тобто для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісячно необхідно витратити не менше вказаної суми. При визначені розміру аліментів, позивач просить суд врахувати, що дітям необхідні нормальні харчування, одяг та інші речі для забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку та врахувати, що вона на теперішній час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], оскільки відповідач не є кровним її батьком, а позов в частині стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, а його інтереси представляв повноважний представник - [PERSON], який не заперечував проти залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], а позов в частині стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] визнав у повному обсязі. Ухвалою суду від 26 липня 2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] залишено без розгляду. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є сторони по справі (а.с.8), які перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Згідно довідки №2452 виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 07 липня 2016 року (а.с.9) дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків щодо утримання дітей є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів отримання щомісячного доходу, стан здоров'я відповідача, стан здоров'я дитини, її вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 614 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а тому позивач також зобов'язана матеріально утримувати дитину, а з 01 травня 2016 року до цього часу в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1 228 гривень. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, які б надавали суду право визначити розмір аліментів у мінімальному розмірі та які передбачені ч. 1 ст. 182 СК України. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а відповідачем не надано суду доказів щодо наявності у нього інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України або існування інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру стягуваних судом аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved