Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 11 764 грн. 48 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона працювала палітурником канцелярії у відповідача. 30.11.2018 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням. Вказує, що у день звільнення з нею не було проведено остаточного розрахунку. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21.01.2019 року №462/8125/18 стягнуто з відповідача на користь позивача 30 820 грн. 74 коп. заборгованості по заробітній платі та 5749 грн. 74 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. Заборгованість по заробітній платі на підставі зазначеного рішення позивачу була виплачена 11 квітня 2019 року. З огляду на вказане просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за період з 22.01.2019 року по 11.04.2019 року у розмірі 11 764 грн. 48 коп. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 23.05.2019 року від відповідача надійшла заява, у якій той визнав позовні вимоги позивача частково. Зазначив, що середньоденний заробіток позивача становить 169,11 грн. без урахування податків та зборів, днем фактичного розрахунку з позивачем є 03.04.2019 року, а тому заборгованість за час затримки заробітної плати протягом 51 робочих днів становить 8624 грн. 61 коп. Вказав, що фактична сплата відповідачем заборгованості по заробітній платі була здійснена 03.04.2019 року, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Як встановлено судом, копією трудової книжки позивача стверджується, що вона працювала палітурником канцелярії у відповідача, а 30.11. 2018 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21.01.2019 року №462/8125/18 стягнуто з відповідача на користь позивача 30820 грн.510 коп. заборгованості по заробітній платі та 5749 грн. 74 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. Випискою про надходження по картці/рахунку і додатковими рахунками договору за 03 квітня 2019 року стверджується, що відповідачем на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 січня 2019 року позивачу було перераховано заборгованість по заробітній платі у розмірі 37 275,05 грн. Враховуючи наведене судом встановлено, що відповідач здійснив виконання судового рішення від 21 січня 2019 року. Відповідно до ст.117КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року №13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України. Довідкою № 202 від 14.05.2019 року стверджується, що середньоденна заробітна плата позивача становить 169,11 грн. Відповідно, фактичним днем виконання зобов`язань відповідача перед позивачем є 03 квітня 2019 року. З огляду на вказане суд приймає покликання відповідача про те, що затримка здійснення розрахунків по заробітній платі з позивачем складає 51 робочих дні. Вказана обставина підтверджується наявними у справі доказами. Таким чином для розрахунку середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Враховуючи наведене, заборгованість за час затримки заробітної плати протягом 51 робочих днів з 03.04.2019 року становить 8624 грн. 61 коп. Відтак, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунків частково знайшла своє підтвердження, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 8624,61 грн.. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, згідно76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов слід задовільнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 8624,61 грн. Крім вказаного, відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави слід стягнути з відповідача відповідний розмір судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial