Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що вона в період часу з 04.11.2015 року по 31.03.2016 року працювала у КП «Сумижитло» Сумської міської ради на посаді оператора диспетчерської служби. 31.03.2016 року вона звільнилася з займаної посади оператора диспетчерської служби за власним бажанням, відповідно ч.3 ст.38 КЗпП України, в зв'язку з порушенням КП «Сумижитло» СМР законодавства про працю та умов колективного договору (несвоєчасна виплата заробітної плати). Відповідно до приписів ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, в день звільнення 31.03.2016 року відповідач не здійснив виплату належних сум, що є грубим порушенням ч.1 cт.116 КЗпП України. Крім того, як передбачено ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, це січень-лютий 2016 року. Згідно довідки відповідача № 237/15.01-08 від 2.06.2016 року середньоденна заробітна плата позивача становить 80,87грн. У зв'язку з тим, що відповідач до цього часу не виплатив в повному обсязі належні їй при звільненні кошти, з нього підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 46 робочих днів, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток, який становить 3720,02грн. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з КП «Сумижитло» Сумської міської ради на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення судового рішення. В судовому засіданні позивач позов підтримала з зазначених підстав, просила його задовольнити, додатково пояснила, що за її заявами були видані судові накази в лютому 2016 року та в квітні 2016 року про стягнення заборгованості по заробітній платі. 03.06.2016 року їй перерахували на картку 5626,24грн. в погашення заборгованості по заробітній платі. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період часу з 04.11.2015 року по 31.03.2016 року працювала в КП «Сумижитло» Сумської міської ради оператором диспетчерської служби відділу ліфтового господарства, що підтверджується наказрм КП «Сумижитло» СМР №294-К від 04.11.2015 року (а.с.11). Позивач [PERSON] була звільнена з роботи 31.03.2016 року за власним бажанням у зв'язку з порушенням КП «Сумижитло» законодавства про працю та умов колективного договору, що підтверджується наказом від 31.03.2016 року №50-к (а.с.12). Згідно з ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. В день звільнення 31.03.2016 року остаточний розрахунок з [PERSON] проведений не був. 18.02.2016 року Ковпаківським районним судом м.Суми був виданий судовий наказ про стягнення з КП «Сумижитло» Сумської міської ради на користь [PERSON] суми заборгованості по заробітній платі в сумі 5654грн.51коп. 11.04.2016 року Ковпаківським районним судом м.Суми був виданий судовий наказ про стягнення з КП «Сумижитло» Сумської міської ради на користь [PERSON] суми заборгованості по заробітній платі за лютий-березень 2016 року в розмірі 7788грн.86коп. 03.06 2016 року на картковий рахунок позивача в Приватбанку надійшло 5626грн. 24коп. в рахунок часткового погашення заборгованості по заробітній платі за судовим наказом, який був виданий 18.02.2016 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 29.01.2014 року у справі №6-144ц13, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Верховний Суд України в постанові від 02.07.2014 року у справі №6-76цс14 зазначив, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти. Оскільки з позивачем [PERSON] КП «Сумижитло» Сумської міської ради не провело остаточний розрахунок в день звільнення, на час ухвалення рішення заборгованість по заробітній платі не сплачена, вимоги позивача [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є обґрунтованими. З відповідача на користь [PERSON], належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку на час ухвалення рішення у справі - з 01.04.2016 року по 29.06.2016 року включно. Згідно з п.2 постанови КМУ «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 із змінами та доповненнями середньомісячна заробітна плата обчислюється за два останні місяці - січень 2016 року, лютий 2016 року, що передують звільненню. Згідно довідки відповідача (а.с.4) середньоденний заробіток [PERSON] за січень-лютий 2016 року становить 80грн.87коп. Середній заробіток за весь час затримки з 01.04.2016 року по 29.06.2016 року (на час ухвалення рішення) становить 4771грн.33коп. (80,87грн.х59дн.=4771,33грн., кількість робочих днів з 01.04.2016 року за квітень 2016 року - 21 день, за травень 2016 року - 19 днів, за червень 2016 року станом на 29.06.2016 року - 19 робочих дня). Отже, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток в сумі 4771грн.33коп. за весь час затримки розрахунку на час ухвалення рішення у справі з відрахуванням з цієї суми усіх необхідних платежів та зборів. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551грн.20коп.

Outcome: approved