Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання. В обґрунтування позову зазначає, що вона є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Наразі вона навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на контрактній формі навчання, а тому потребує матеріальної допомоги батька. У зв`язку з тим, що батько у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача - адвокат Кузякова О.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання (навчання) у розмірі 3 500 грн. щомісячно починаючи стягнення з 17 липня 2019 року і до досягнення нею двадцяти трирічного віку (тобто до [INFO] ) за умови продовження навчання. Представника відповідача - адвокат Любченко О.О. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, однак вважав суму у розмірі 3 500 грн. завеликою, згоден платити аліменти у розмірі половини вартості навчання 7 950 грн., що в перерахунку на щомісячний платіж становить 663 грн. щомісячно. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного висновку. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ЦПК України). Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого виконкомом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом №47, батьками [PERSON] є: батько - [PERSON] відповідач по справі та мати - [PERSON] (а.с. 5). Вказаний факт у судовому засіданні підтверджений і представниками сторін. З 30 червня 2019 року [PERSON] стала повнолітньою та закінчилося її право на отримання аліментів з батька, на які вона мала права до досягнення повноліття. Відповідно до Договору №ЮФ1318 від 15 серпня 2018 року [PERSON] (а.с. 11) є студенткою денної форми навчання за спеціальністю «право» у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Як пояснив представник позивача адвокат Кузякова О.В. у судовому засіданні, відповідач з 2011 року не мешкає разом з донькою, шлюб між батьками позивача розірвано. У добровільному порядку відповідач допомогу не утримання доньки не надає хоча не є інвалідом, інших стягнень аліментів та утриманців не має, знаходиться у працездатному віці, отже має можливість утримувати доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, слід керуватися нормами ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину настає за умов: продовження навчання; у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги; вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З СК України чітко виникає обов`язок обох батьків (батька та матері) утримувати дитину, так окрім навчання у дитини ще є потреби, які потребують значних матеріальних затрат. Враховуючи надані суду докази, той факт, що відповідач знаходиться у працездатному віці, має стабільний дохід та можливість надати матеріальну допомогу доньці, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання (навчання) у розмірі 15 900 грн. на рік, що становить повну вартість навчання на рік, та в перерахунку на щомісячний платіж становить 1 325 грн. починаючи стягнення з дати подачі позову - 17 липня 2019 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трирічного віку (тобто до [INFO] ) за умови продовження донькою навчання. При ухваленні даного судового рішення, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: partial