Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить її інтересам. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 23 серпня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 328, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 серпня 2014 року (а.с. 12). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 липня 2015 року (а.с. 10). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення відповідачем не заявлено. Одночасно, суд враховує наступне. 17 червня 2020 року відповідачем подано заяву про розгляд даної справи в порядку загального провадження. В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що розгляд справи в порядку спрощеного провадження позбавляє можливості сторонам досягти примирення і зберегти шлюб. Натомість, посилання відповідача на неможливість досягти примирення сторін та зберегти шлюб за умов спрощеного провадження без виклику сторін - є хибними і помилковими. Насамперед, навіть при розгляді справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідач не позбавлений та має право заявити клопотання про примирення, яке суд обов`язково розгляне та може надати сторонам строк для примирення з метою збереження шлюбу. Вказані процесуальні дії абсолютно не залежать від виду і порядку провадження, що здійснюється судом. Для того, щоб вирішити питання про примирення сторін, суду не потрібно проводити судове засідання. Згідно із нормами статті 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Оскільки, відповідач безпідставно заперечив щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження та не обґрунтував свої заперечення вагомими доводами, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначення засідання для розгляду справи по суті із підготовчим засіданням. При цьому, слід звернути увагу на той факт, що відповідно до розписку у повідомленні про вручення поштового відправлення, відповідач отримав копію позову з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі 13 червня 2020 року. Проте, станом на дату ухвалення даного рішення суду, тобто протягом понад чотирьох місяців, відповідач не подав до суду клопотання про надання строку для примирення сторін. Тобто, відсутність у суду зареєстрованого звернення відповідача (заяви або клопотання) про надання сторонам строку для примирення, з урахуванням роз`яснень суду, що було викладено в мотивувальній частині ухвали від 18 червня 2020 року, на переконання суду прямо свідчить про небажання відповідача заявити суду клопотання про надання строку для примирення сторін. Отже, у суду відсутні правові підстави для надання сторонам строку для примирення. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved