Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання дій протиправними, стягнення коштів, в якому уточнивши позовні вимоги просить визнати протиправними дії ПрАТ «Київобленерго» про нарахування плати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії в сумі 78243, 68 грн. та стягнути на користь позивача незаконно нараховані та сплачені кошти в сумі 78243,68 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що неодноразово зверталась з заявою до ПрАТ «Київобленерго» про збільшення обсягу споживання електричної енергії на липень- жовтень 2018 року з 14900 кВт*год. до 17800 кВт*год. зазначивши, що оплата до заявленого обсягу електричної енергії здійснена, також була здійснена і оплата обов`язкового авансового платежу, про що на підтвердження оплати було надані відповідні платіжні доручення. Однак відповідачем на деякі заяви позивача були надані відповіді, зокрема, що обсяг очікуваного на розрахунковий період споживання електричної енергії перевищує гранично допустиме згідно умов договору №389 від 21.03.2007 року споживання електричної енергії, тому товариство не має можливості провести корегування обсягу споживання електроенергії до 17800 кВт*год. Також листами від 23.08.2018 року та від 17.09.2018 року товариство повідомило, що зважаючи на те, що обсяг очікуваного на розрахунковий період споживання електричної енергії перевищує гранично допустиме згідно умов договору споживання електричної енергії, визначеної як добуток дозволеної до використання, кількості днів в розрахунковому періоді та кількості годин роботи споживача, тому товариство не має можливості провести корегування договірних величин споживання електричної енергії. В свою чергу позивачем сумлінно виконувались всі умови Договору, надавались Товариству відомості про заплановані обсяги споживання електричної енергії на 2018 рік, подавалися заяви про збільшення обсягу споживання в термін передбачений законом та проводились обов`язкові оплати до заявлених обсягів використання електричної енергії, які виникли у зв`язку із збільшенням кількості обладнання для потреб закладу громадського харчування. Відповідачем незаконно було відмовлено в коригуванні договірних величин та проігноровано заяви, внаслідок чого було виставлено рахунки з перевищенням договірної величини споживання, загальна сума нарахувань у період червень-грудень 2018 року становить в розмірі 78243, 68 грн., що дало підставою для звернення позивачки до суду за захистом прав споживачів. 14 червня 2019 року винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків. 18 липня 2019 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання. 16 серпня 2019 року винесено ухвалу про прийняти до розгляду заяви позивача про зміну підстав та предмету позову, виключення зі складу відповідачів Обухівський районний підрозділ, залучення до матеріалів справи подані позивачем письмові докази, в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено, прийнято до розгляду відзив на позов та закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та вказала, що договір про постачання електричної енергії №389 від 21.03.2007 року укладався з її покійним чоловіком та ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», який вже є не чинним, вважає, що порушуються її права як споживача користування електричною енергією, оскільки є власником спільного сумісного майна після покійного чоловіка, їй надлишково нараховують за чотири об`єкти, а не за один об`єкт - магазин, як по договору, відповідач ігнорує заяви на збільшення споживання. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив щодо його задоволення, оскільки договір про постачання електричної енергії №389 від 21.03.2007 року укладався з ПП [PERSON] , тому спір є господарським, крім того позивач не є споживачем по Правилам користування електричною енергією, відповіді на звернення позивачки не надавали, оскільки вона не є стороною договору. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає до задоволення а зустрічний позов слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що договір про постачання електричної енергії № 389 від 21.03.2007 року, відповідно до якого здійснювалося постачання електричної енергії був укладений між ЗАТ «А.Е.С. Київоблоенерго» та приватним підприємцем [PERSON] . Згідно до п.1.1. Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 10 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами договору. Відповідно п.2.3.2. споживач зобов`язується дотримуватись режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи, та пунктом 2.3.3 Договору оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків №4 та №6 до Договору. Відповідно до п.4.2.2. Договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору, Споживач зобов`язаний сплачувати постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживання 500000 кВт./год. і більше. Пунктом 5.2. Договору визначено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше 1 жовтня поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії за формою Додатку №2 «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та Субспоживачу». Згідно п. 5.5. Договору звернення Споживача щодо коригування договірних величин протягом поточного розрахункового періоду, але не пізніше ніж за 10 днів до кінця поточного розрахункового періоду розглядаються Постачальником відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури. Відповідно п.4.4. ПКЕЕ Споживач має право протягом розрахункового періоду звернутись до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. Відповідно до заяв позивачки на ім`я начальника Обухівського РП ПАТ «Київобленерго» від 26.06.2018 року, 26.07.2018 року, 20.08.2018 року, 11.09.2018 року, заявник просила збільшити обсяг споживання електричної енергії на липень-жовтень 2018 року з 14900 кВт*год. до 17800 кВт*год. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір щодо нарахування за спожиту позивачем електроенергію понад встановлені обсяги. Відповідно до рахунку-фактури за спожиту електричну енергію №8928624389 за червень 2018 року від 12.06.2018 року нараховано за перевищення договірної величини споживання на суму 2321,50 грн. Відповідно до рахунку-фактури за спожиту електричну енергію №8978039827 за липень 2018 року від 12.07.2018 року нараховано за перевищення договірної величини споживання на суму 5308,12 грн. Відповідно до рахунку-фактури за спожиту електричну енергію №8979183582 за серпень 2018 року від 14.08.2018 року нараховано за перевищення договірної величини споживання на суму 9042,82 грн. Відповідно до рахунку-фактури за спожиту електричну енергію №8497083389 за вересень 2018 року від 10.09.2018 року нараховано за перевищення договірної величини споживання на суму 12254,84 грн. Відповідно до рахунку-фактури за спожиту електричну енергію №8888855379 за жовтень 2018 року від 31.10.2018 року нараховано за перевищення договірної величини споживання на суму 47661,72 грн. Відповідно до рахунку-фактури за спожиту електричну енергію №8693040746 за грудень 2018 року від 10.12.2018 року нараховано за перевищення договірної величини споживання на суму 1654, 68 грн. Представник відповідача заперечував в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву вказав, що позивачем було підмінено поняття договірної величини споживання електричної енергії та договірною потужністю. Відповідно до Постанови «Про затвердження Правил користування електричної енергію» від 31.07.1996 № 28 встановлено такі визначення наступних понять: - договірна величина споживання електричної енергії - узгоджена в договорі між постачальником електричної енергії і споживачем величина обсягу електричної енергії на відповідний розрахунковий період; - договірна потужність - узгоджена із споживачем на розрахунковий період відповідно до нормативних актів та зазначена у договорі гранична величина сумарної споживаної електричної потужності в періоди максимального навантаження енергосистеми, яка встановлюється для об`єкта споживача з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт·год і більше. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонам. Таким чином, з урахуванням вказаної Постанови, договірна величина потужності має стягуватись лише із Споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт·год і більше, що підтверджується і умовами п.4.2.2. Договору, як і відповідальність за перевищення потужності, а від так суд не надходить підстав для визначення, що подвійний тариф може нараховуватись лише у випадку порушення двох умов, а саме перевищення договірної величини споживання електричної енергії та перевищення договірної величини потужності. А отже, суд приходить до висновку, що відповідно до умов Договору, споживач зобов`язувався оплачувати подвійний тариф за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, у розмірі визначеному ПАТ «Київобленерго». Таким чином, позовні вимоги по їх суті залишились недоведеними. Також суд вважає недоведеним статус позивача як споживача - сторони у спірних договірних правовідносинах із відповідачем, оскільки будь-яких договорів між ними не укладалось, споживач [PERSON] , з яким укладено договір помер, позивач свій статус правонаступника у спірних правовідносинах не довела належними і допустимими доказами, а її посилання на належність спірного майна також і їй як одному із подружжя сторони у договорі відповідними доказами непідтверджені при відсутності визнання цієї обставини іншою стороною у спорі - відповідачем. За таких обставин, суд вважає, що твердження позову про наявність порушень особистих прав позивача, які б підлягали судовому захисту, не були доведені під час судового розгляду. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 12 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, при цьому заперечення відповідача ґрунтуються на законі та письмових доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed