Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що 01.06.2013 року вона з відповідачем уклала шлюб. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Малолітній син проживає з позивачкою. З 04.08.2014 р. шлюбні відносини між ними завершені, спільне господарство не ведуть. Відповідач перераховував кошти на утримання сина до липня 2015 року включно, однак з серпня 2015 року кошти перестав перераховувати, що і змусило її звернутись до суду із даним позовом. Крім цього відповідач не надавав коштів на її утримання як матері з якою проживає дитина. Відповідач працює на постійній основі, крім цього отримує військову пенсію, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, зобовязань щодо утримання інших осіб не має. У звязку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, однак заперечує проти стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки має повнолітню дитину від першого шлюбу, якій надає матеріальну допомогу. Отримує пенсію у розмірі 1700 грн. та заробітну плату у розмірі 1900 грн., працюючи охоронцем ЛД УДППЗ «Укрпошта», а тому не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятку випадків передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року, у якому мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.4,5/. Малолітній син проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. З пояснень позивача, відповідач з серпня 2015 року не надає матеріального утримання на дитину, а також не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає дитина до трьохрічного віку. Оскільки відповідач не надає матеріального утримання на дитину та дружину добровільно, то це слід робити у судовому порядку, як цього вимагає позивач. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що відповідач має постійне місце роботи, отримує інші доходи, інших осіб на утриманні немає, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини з якою проживає дитина до трьохрічного віку у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, відповідатиме інтересам сторін. Крім стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved