Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 17 лютого 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], від шлюбу сторони дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що вона з відповідачем не підтримує шлюбних відносин з початку жовтня 2017 року, коли він поїхав до Російської Федерації, оскільки не бажав надалі підтримувати шлюбні відносини, будь-якої інформації про відповідача у позивача немає, вона вважає, що їх шлюб розпався остаточно, відновлювати стосунки вона наміру не має, збереження шлюбу вважає неможливим. Майновий спір між сторонами відсутній, у звязку з тим, що відповідач ухиляється від розірвання шлюбу у позасудовому порядку, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала заяву\~про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити позов. Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, про розгляд справи повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які направлялися за адресою реєстрації відповідача. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі з 17 лютого 2017 року, який зареєстрований Центрально-Міським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 100 (а.с.17). Зі свідоцтва про одруження серії І-КИ № 366515 від 17.02.2017 вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище «Гладченко» на «Гілета» (а.с.17). Під час перебування у шлюбі у сторін дітей немає. Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують з жовтня 2017 року, проживають окремо, єдиного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач поїхав до Російської Федерації, не бажаючи надалі підтримувати шлюбні відносини, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач до суду повторно не зявився та свою думку щодо розірвання шлюбу не висловив. Майновий спір між сторонами відсутній, про що вказав у позові позивач, а відповідач доказів протилежного суду не надав. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не застосовує положення\~ст. 111 Сімейного кодексу України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, то вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, втратили почуття любові й поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved