Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 15.11.2013 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 877. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позов мотивує тим, що з відповідачем спільне життя не склалося. Останнім часом вони мешкають окремо в зв'язку з різними поглядами на вирішення життєвих питань. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних у ній доказів та ухвалив розглядати справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Житлово - експлуатаційної контори № 13 № 1992 від 15.10.2014 року (а.с.25). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 12 вересня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис про народження № 1632, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проживає окремо, дитина знаходяться на повному утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, те, що допомоги на утримання інших дітей він не надає, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved