Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є внучкою батька позивачки, що помер та донькою його сина [PERSON] З 1982 р. відповідачка за місцем реєстрації не проживає, особисті речі відсутні, комунальних послуг не сплачує, місце проживання її невідоме. Далі позивачка зазначає, що факт реєстрації відповідачки порушує її право власності, позбавляє можливості у повній мірі використовувати об'єкт права власності, зобов'язує сплачувати надлишкові кошти за комунальні послуги, а тому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка у судове засідання, не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином (а.с. 21), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останньої на підставі наявних даних в матеріалах справи. Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та третій особі [PERSON] на праві власності належить по ? частині кожному жилий будинок в [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до довідки форми №3 від 6.01.2017 р. у житловому будинку за зазначеною адресою зареєстровані: позивачка [PERSON]- власник частини будинку, [PERSON], [PERSON] - доньки, [PERSON] - мати, відповідачка [PERSON] - фізична особа (а.с. 7). Актом № 67 від 26.12.2016, №1 від 13.01.2017, від 09.02.2017 р., затвердженим заступником директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» встановлено, що [PERSON] не проживає у приватному будинку [ADDRESS] (а.с. 10-12). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що є сусідами позивачки, підтримують добросусідські відносини, бувають один у одного у гостях, з середини 80-х років відповідачку жодного разу не бачили як і її особистих речей у будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Судом встановлено, що [PERSON], зареєстрована в житловому приміщення за адресою в [ADDRESS], за адресою реєстрації не проживає. Однак, оскільки відповідачка зареєстрована в будинку позивача, остання змушена сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі (за відповідача), що порушує її права як власника будинку. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 319, 391 ЦК України, позов підлягає задоволенню, а відповідач визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved