Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання дій відповідача щодо відмови їй у приватизації [ADDRESS] незаконними і зобов»язання вчинити дії щодо приватизації квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2014 р. на підставі поданої нею заяви вона отримала відповідь відділу приватизації Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, відповідно до якої їй було відмовлено в прийнятті рішення щодо приватизації [ADDRESS], оскільки зазначений будинок розташований на території історико-культурного (архітектурного) заповідника. Зазначену відмову позивач вважає незаконною, оскільки Законом України «Про перелік пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації» визначено перелік об'єктів, які не підлягають приватизації, і в даному переліку [ADDRESS] не міститься. Також зазначений будинок не внесений до Державного реєстру нерухомих пам»яток України. Крім того, вона отримала відповідь Управління охорони культурної спадщини № 066\\07-1594 про те, що обмежень приватизації даної квартири не існує. В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що буд.32\\4 не входить що об»єктів, що не можуть бути приватизовані в силу положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про охорону та використання пам»яток історії та культури» та Закону України «Про охорону культурної спадщини». Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що [ADDRESS] знаходиться на території історико-культурного заповідника, а тому квартири в даному будинку не підлягають приватизації. Представник третьої особи - Управління охорони культурної спадщини заперечувала проти задоволення позову, з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Представники третіх осіб - Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, Управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, з заявами про відкладення судового розгляду не звертались. Вислухавши осіб, які беруть учать у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 08.08.2014 р. [PERSON] за результатами розгляду документів щодо приватизації [ADDRESS] Органом приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації була надана відповідь про відмову у наданні дозволу на приватизацію квартири, оскільки [ADDRESS] знаходиться в межах території історико-культурного (архітектурного) значення. Відповідно до ст..1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. В силу положень ст.2 зазначеного Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2000 від 28.09.2000 року визнано, що положення пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 22.02.1994 року відповідають Конституції України (є конституційними). Відповідно до пп.1.1.12 п.1.1 розділу «Заповідники» додатку ! до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 р. № 979 «Про внесення змін та доповнень до рішення Виконкому Київської міської ради народних депутатів від 16.07.1979 р № 920 «Про уточнення меж історико-культурних заповідників і зон охорони пам»яток історії та культури в м.Києві, комплекс пам»яток архітектури монастиря в межах її існуючої території Китаєво є історико-культурним (архітектурним) заповідником. У відповідності до інформації, викладеної в листі Управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації від 18.07.2013 р. № 066\\02-1795, будинок [NUMBER] розташований в межах території пам»ятки архітектури національного значення згідно з проектом зон охорони комплексу пам»яток архітектури Китаївської пустині, що затверджений головою Державної служби з питань національної культурної спадщини від 07.08.2008 р. Згідно з ст.33 Закону України «Про охорону культурної падщини» Історико-культурною заповідною територією оголошується історично сформована територія, в межах якої збереглася значна кількість об'єктів культурної спадщини. Статтею 34 зазначено Закону передбачено, що землі, на яких розташовані пам'ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації. Судом встановлено, що на даний час інформація щодо визначення меж історико-культурного заповідника «Китаїв» в Департаменті земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації відсутня. З огляду на те, що будь-які зміни до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 р. № 979 «Про внесення змін та доповнень до рішення Виконкому Київської міської ради народних депутатів від 16.07.1979 р № 920 «Про уточнення меж історико-культурних заповідників і зон охорони пам»яток історії та культури в м.Києві», яким визначено статус комплексу пам»яток архітектури монастиря в межах її існуючої території Китаєво, не вносилось, і в матеріалах справи відсутні будь-які докази на спростування того, що будинок [ADDRESS] знаходиться на території даного історико-культурного заповідника, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо можливості приватизації квартири № 3 в зазначеному будинку необхідно керуватись положеннями ст..2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії відповідача в частині відмови позивачу у приватизації [ADDRESS] були правомірними і питання про приватизацію даної квартири може бути вирішено лише після визначення територіального розміщення [ADDRESS] за межами історико-культурного заповідника. Питання щодо судових витрат вирішується судом на підставі ст..88 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed