Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати частки в спільній сумісній власності власників нерухомого майна в розмірі по 1/3 частині в кожного, та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що [INFO] [PERSON] , її батько [PERSON] та мати її батька (її бабуся) [PERSON] , шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, набули право власності на квартиру [ADDRESS] . Ні в тексті договору купівлі-продажу, ні у реєстраційному посвідченні не зазначені ні форма власності, ні розмір часток співвласників придбаного таким чином майна. [INFO] [PERSON] померла. На момент відкриття спадщини вона була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] . З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, спадкова справа 33/2021 була заведена приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Поляковим О.О. 31 липня 2021 року. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , в п`яту чергу за законом, є її онука [PERSON] , яка проживаючи зі спадкодавцем за однією адресою, до спливу шестимісячного строку не відмовилася від прийняття спадщини. Але видати свідоцтво про право на спадщину на частку у квартирі, що належала [PERSON] нотаріус не має змоги, через те, що частка спадкодавця у праві спільної власності щодо зазначеної квартири вищевказаним договором купівлі-продажу не визначена, реєстрація права власності на ім`я спадкодавця на належну їй частку вищевказаної квартири відсутня, рекомендовано звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник надала заяву, відповідно бо якої просить задовольнити вимоги позову та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглядати справу без його участі. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін Розглянувши заяви сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого 17 вересня 1999 року приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1216, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного посвідчення виданого малим підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 21 грудня 1999 року, про внесення запису в реєстрову книгу 1471/4, 21.12.1999, власники володіють квартирою в цілому, частки співвласників не виділені та не визначені. [PERSON] померла [INFO] , про що вчинений відповідний актовий запис № 306 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 10 вересня 2013 року. Остання проживала на день смерті в квартирі [ADDRESS] . Позивач відповідно до свідоцтва про шлюб після одруження змінила прізвище на [PERSON] , про що вчинений відповідний актовий запис № 169 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 27 грудня 2013 року. Відповідно до паспортних даних та домової книги на квартиру [ADDRESS] позивач також зареєстрована та проживає за вказаною адресою. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 липня 2021 року нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] через не визначення частки спадкодавця у права спільної власності квартири за договором купівлі-продажу, відсутність реєстрації права власності на ім`я спадкодавця на належну їй частку квартири. Інформація перевірена нотаріусом за допомогою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] , що підтверджено перевіреними нотаріусом даними відповідно до Спадкового реєстру. У\~статті 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України\~). Згідно з частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підп.4.14.-4.15, 4.18, 4.20 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зазначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до чинного на час виникнення права власності на квартиру ЦК УРСР від 1963 року розрізняв спільну власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність)(ст. 112). Стаття 355 ЦК України вказує, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Спільна сумісна власність визначена ст. 368 ЦК України як спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Зважаючи на відсутність вказівки в договорі купівлі-продажу на визначення часток кожного у праві власності, та вказівки в реєстраційному посвідченні на посвідчення права власності на квартиру в цілому за трьома співвласниками, суд вважає спірну квартиру спільною сумісною власністю трьох співвласників, частки яких вважаються рівними. Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Стаття 364 ЦК визначає, що кожен зі співвласників має право на виділ його частки в\~натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо сторони не можуть дійти згоди або це неможливо, то співвласник має право вимагати відповідної матеріальної компенсації від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК). Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та того, що в даний час позивач у позасудовому порядку не може зареєструвати право на спадщину на частину квартири, яка належала спадкодавцеві, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved