Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що гуртожиток по [ADDRESS] був переданий до комунальної власності територіальній громаді м.Суми на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.03.2016 року за №167, та з 2005 року перебував на балансі та обслуговуванні в ПВКП «Рубін», а з 2008 року гуртожиток обслуговує ТОВ «КК Коменерго Суми». Акціонерне товариство «Насосенергомаш» 24.02.2006 року за №2 видав їй ордер на вселення та проживання в гуртожиток [ADDRESS]. В довідці за №348/16102018-30121899 виданою Центром надання адміністративних послуг в м.Суми зазначено, що вона зареєстрована одна в [ADDRESS], інші зареєстровані особи відсутні. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09.10.2018 року №14.03-08/18568 за відомостями відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг м.Суми» Сумської міської ради вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 01.03.2006 року по теперішній час. Вона проживає за адресою: [ADDRESS], кімната посімейного заселення розташована на 1-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 1-ї кімнати житловою площею 13,0 кв. м. Таким чином, вона як позивачка на законних підставах проживає в даному житловому приміщенні. 03 жовтня 2018 року вона звернулася письмово до департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, щодо визнання права користуватися кімнатою у гуртожитку [ADDRESS] але отримала письмову відповідь-відмову. Статтею 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладаються в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст.61 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира абро інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кілька кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Оскільки на теперішній час вона не є наймачем вищезазначеної кімнати за адресою: [ADDRESS], вона не має можливості скористатися правом на приватизацію державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності, як це передбачено в ст.345 ЦК України. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право користування кімнатою [NUMBER] (наймачем кімнати) жилою площею 13 кв.м у гуртожитку по [ADDRESS] судові витрати по справі стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала з зазначених підстав. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позову. В відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що 24.02.2006 року позивачці видано ордер на вселення до гуртожитку [ADDRESS]. Зазначений ордер надавало АТ «Насосенергомаш» на ліжко - місце, як співробітнику обласної санстанції. Ордер заповнений не належним чином, а саме в ордері відсутній підпис коменданта та номер кімнати, до якої було підселено позивача у справі, дані обставини не підтверджують факт вселення до гуртожитку [ADDRESS]. Факт видачі ордеру на ліжко - місце підтверджує і штамп в паспорті про реєстрацію місця проживання, де зазначено, що позивач зареєстрована лише у гуртожитку [ADDRESS], та довідка про реєстрацію місця проживання особи від 09.10.2018 року. Крім того, позивачем не надано жодного підтвердження тому, що вона виконує обов'язки наймача усієї кімнати. Пріоритетне право на заселення спірної кімнати має АТ «Насосенергомаш». Відповідно до ст.129 Житлового кодексу УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Згідно зі ст.61 Житлового кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Виходячи з вищенаведеного вважають позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник третьої особи ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача - Чувакової О.О., представника третьої особи Бондаренко О.І., перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09.10.2018 року №14.03-08/18568 за відомостями відділу реєстрації місця проживання Управління «Центр надання адміністративних послуг м.Суми» Сумської міської ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 01.03.2006 року по теперішній час (а.с.10). На підставі рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №167 від 21.03.2016 року гуртожиток по [ADDRESS] був переданий до комунальної власності територіальній громаді м.Суми, та з 2005 року перебував на балансі та обслуговуванні в ПВКП «Рубін», а з 2008 року гуртожиток обслуговує ТОВ «КК Коменерго Суми». Акціонерним товариством «Насосенергомаш» 24.02.2006 року [PERSON] виданий ордер на вселення та проживання в гуртожиток по [ADDRESS] (а.с.5). До 28.09.2018 року в кімнаті [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] була зареєстрована, крім позивача, [PERSON] На цей час в кімнаті [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON], інші зареєстровані особи відсутні. Викладені обставини підтверджуються довідкою міського єдиного інформаційно-розрахункового центру від 16.10.2018 року та довідкою ЦНАП м.Суми (а.с.11,20). Позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], кімната, житловою площею 13 кв.м розташована на 1-му поверсі 5-ти поверхового будинку, що підтверджується технічним паспортом на кімнату (а.с.6-8). Таким чином, [PERSON] на законних підставах проживає в кімнаті [ADDRESS] займаючи на цей час повністю окреме жиле приміщення - кімнату [NUMBER]. 03 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася письмово до департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, щодо визнання права користуватися кімнатою у гуртожитку [ADDRESS] але отримала письмову відповідь від 08.10.2018 року №К-3450/06.01-21 про те, що визнати за нею право користування всією кімнатою виконавчий комітет Сумської міської ради не має законних підстав, їй запропоновано звернутися з позовом до суду (а.с.12). Статтею 9 Житлового кодексу України зазначені права громадян, а саме громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Позивач [PERSON] одноосібно користується кімнатою [ADDRESS] і відповідно має право на укладання договору найму на окреме жиле приміщення, яке вона займає в гуртожитку. Укладання таких договорів найму передбачено Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою КМУ від 20.06.2018 року №498. Відповідно до статті 61 Житлового кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кілька кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Визнання [PERSON] наймачем кімнати дасть їй можливість скористатися правом на приватизацію жилого приміщення - кімнати [ADDRESS]. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним позовну заяву [PERSON] задовольнити, та визнати за нею право користування кімнатою [NUMBER] (наймачем кімнати), жилою площею 13 кв.м у гуртожитку по [ADDRESS]

Outcome: approved