Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів та додаткових на утримання дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на ті обставини, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у Херсонському національному технічному університеті, на першому курсі. Навчаючись за денною формою навчання, потребує допомоги батька на оплату навчання, проїзд до місця навчання, харчування, на придбання одягу, підручників, зошитів. Відповідач матеріальної допомоги на додаткові витрати не надає. У звязку з викладеним просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30.11.2018 року до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою; стягнути додаткові витрати на оплату навчання у Херсонському національному технічному університеті в розмірі 1/2 витрат на навчання, щомісяця, до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою; стягнути з відповідача фактично понесені витрати на оплату навчання за період з 16.08.2018 року по 30.11.2018 року в сумі 2250,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.12.2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 11.12.2018 року, однак відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії І-КГ №089199, виданого 13.12.2000 року Херсонським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] [PERSON], про що зроблено актовий запис №1294. З 2018 року донька навчається у Херсонському національному технічному університеті за договором №133 від 16.08.2018 року за спеціальністю 073 «менеджмент (менеджмент готельного і ресторанного бізнесу», за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр денної форми навчання про підготовку понад державне замовлення в межах ліцензійного обсягу. Відповідно до визначеного договору термін навчання становить з 2018 року по 2022 рік. Загальна вартість освітньої послуги становить 44500 грн. за весь період навчання, в тому числі за перший курс 9000 грн.; за другий курс -10500 грн.; за третій курс -12000 грн.; за четвертий курс 13000 грн. За договором №133 від 16.08.2018 року позивачем за перший семестр першого курсу 06.08.2018 року сплачено 4500 грн., що підтверджується квитанцією. Статтею 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Щодо вимог про стягнення додаткових на утримання дитини, яка продовжує навчання, то суд зазначає наступне, що позивач посилаючись на норми ст. 185 СК України, яка регламентує, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), просила стягнути з відповідача в її користь додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 1/2 частини витрат, щомісяця, до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою та стягнути з відповідача фактично понесені витрати на оплату навчання за період з 16.08.2018 року по 30.11.2018 року в сумі 2250,00 грн. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з системного аналізу положень ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Оскільки донька сторін досягла повноліття, має повних 18 років, відтак підстав для застосування ст. 185 СК України немає, оскільки дана норма підлягає застосуванню щодо дитини, тобто малолітньої та неповнолітньої особи (до 18 років). Дитиною є особа яка не досягла 18 років (ч. 1ст. 6 СК України). Фізична особа, яка досягла 18 років, - є повнолітньою особою. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Таких висновків дійшли Верховний Суд України і Верховний Суд у постановах № 6-1296цс15 та № 61-1717св18. Тобто, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не може бути розповсюджені на права між повнолітньою дитиною та її батьками. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог щодо стягнення додаткових на утримання дитини, яка продовжує навчання слід відмовити з огляду на те, що вони по своїй суті не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не пов'язані із особливими обставинами, зумовлених певними якостями дитини, її стану здоров'я чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини. Згідно положень ст.141ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial