Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 26 лютого 2005 року у відділі реєстрації актів громадського стану Канівського районного управляння юстиції у м. Каневі, актовий запис № 37, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500,00 гривень щомісячно до його повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 26.02.2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Спільним подружнім життям не проживають вже майже три роки. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння та небажання чути одне одного, відповідач вживає спиртні напої, палить та тривалий час проживає окремо, не намагається змінити свій спосіб життя, тому просить шлюб розірвати. Крім того, оскільки на даний час вони з відповідачем проживають окремо і син проживає разом з нею, а в даний час коштів, щоб забезпечити всі потреби дитини не вистачає, позивач наполягає на стягненні з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 500,00 гривень, щомісячно до його повноліття, беручи до уваги те, що відповідач працездатний, працює завідувачем складу на ТОВ «Світовід», стан здоров'я його задовільний, тобто в нього є всі можливості надавати матеріальну допомогу дитині. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, направила до суду телефонограму про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи. Повідомлення про причину його неявки в засідання до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, свідоцтва про одруження серії І-БК № 336104, шлюб між сторонами зареєстровано 26 лютого 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Канівського міськрайонного управляння юстиції Черкаської області, актовий запис № 37 (а.с.7). Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, відновити подружні стосунки неможливо. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказано в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 006988, де в графі батько зазначено [PERSON] (а.с.9). Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Позивач сама не може утримувати дитину та нести одноособово витрати пов'язані з її вихованням, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, що відповідає вимогам закріпленим ч. 1 ст.191 СК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, при викладених вище обставинах та враховуючи те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає до повного задоволення. Суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у вигляді судового збору в сумі 551,20 грн. на користь позивача.

Outcome: approved