Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Казарнянської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Вказала, що влітку 2007 році вона разом з донькою [PERSON] вселилася до будинку [ADDRESS], власник якого не відомий, правовстановлюючі документи на вказаний будинок відсутні. Відомо, що будинок побудовано в 1928 році, а ім»я забудовника не відомо. Раніше у вказаному будинку проживали різні люди, до 2007 року там проживав [PERSON] без реєстрації, потім виїхав в м.Кропивницький. З літа 2007 року вона з донькою продовжує доглядати за зазначеним домогосподарством, постійно робить косметичний ремонт, провела каналізацію та воду, добросовісно, відкрито і безперервно проживає за вказаною адресою. Жодних претензій ніхто не пред'являв щодо проживання її в будинку не надходило. Крім того, зазначила, що понад десять років вона добросовісно та відкрито володіє будинком, проводить у ньому ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги, а тому і просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків [PERSON], [PERSON], оглянувши матеріали інвентаризаційної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 2007 року позивач разом з донькою проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Не відомо ким даний будинок побудовано, правовстановлюючі документи відсутні (а.с.7-8). З копії технічного паспорту виготовленого на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що право власності на вказаний будинок в Знам'янському районному КП «БТІ» ні за ким не зареєстровано (а.с. 10-15). Вказана інформація також підтверджена довідкою Знам'янського комунального підприємства БТІ № 267 від 22.11.2017 року (а.с. 9). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач є її рідною матір»ю. В даному будинку вони проживають давно, більше 10 років, постійно проводять ремонтні роботи, підтримують будинок в належному технічному стані. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач є її сусідкою. Знає, що позивач та її дочка проживають в будинку давно, постійно проводять ремонтні роботи. Будь-яких інших осіб, які проживали в будинку не знає. Свідок [PERSON] надав у судове засідання письмове пояснення, в якому зазначив, що у вищевказаний будинок заселився самостійно, проживав у ньому з 2000 по 2006 рік, а потім виїхав в м.Кропивницький. Також зазначив, що йому відомо про те, що [PERSON] заселилась у вказаний будинок разом із донькою, де і проживає по теперішній час. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та доведено позивачем, її добросовісне, відкрите, безперервне володіння обєктом - житловим будинком [ADDRESS] з 2007 року, отже більше 10 років. Також встановлено, що зазначений будинок нікому не належить. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати, суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: approved