Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулася із позовом до суду в якому просила стягувати з відповідача щомісячно кошти на її утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, під час вагітності до народження дитини та до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 липня 2003 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час позивач перебуває в стані вагітності. Згідно довідки виданої жіночою консультацією Харківської міської поліклініки № 25 термін вагітності становить 12 тижнів. Ведення спільного господарства та сумісне проживання з відповідачем на даний час припинено. Позивач не працює, знаходиться в декретній відпустці та виховує малолітнього сина. У зв'язку з вагітністю позивачка не працює і не має ніяких доходів для проживання, а відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги, що призводить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач працює в Слобідському районному відділі м. Харків ДСНС України в Харківській області та має регулярний дохід і тому звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у частці від доходу чоловіка. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі зібраних у справі доказів, проти чого позивач не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 25.07.2003 року, сторони зареєстрували шлюб 23.07.2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1048 (а.с. 7). З довідки виданої жіночою консультацією Харківської міської поліклініки № 25 від 18.09.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO] перебуває на обліку в Харківській міській поліклініці № 25 з приводу вагітності. Вагітність 12 тижнів (а.с. 9). Крім того, позивач надала інші медичні документи на підтвердження вагітності (а.с. 22-28). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого [INFO] Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з довідки з місця проживання КП «Жилкомсервіс» № 61 по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON], 2014 року народження - онук (а.с. 10). Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.07.2017 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 02.06.2017 до повноліття дитини. Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності і в разі проживання з нею дитини - до досягнення дитиною 3-річного віку. На підставі зібраних доказів судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2003 року. Відповідач не надає добровільно позивачу матеріальної допомоги під час вагітності, хоча зобов'язаний утримувати дружину під час вагітності і має можливість сплачувати аліменти на її утримання, оскільки фізично здоровий, працює офіційно. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком під час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що вагітна дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач працездатного віку, офіційно працює, сплачує аліменти на сина [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а тому відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання під час вагітності дружини до досягнення дитиною трьох років. З цих міркувань та виходячи з принципу справедливості та розумності з урахуванням потреб дружини, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання під час вагітності дружини і до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно. Тому суд, вважає необхідним позов задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на час вагітності в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно до народження дитини та після народження дитини і до досягнення трирічного віку. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial