Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 27 червня 1990 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні типи характерів і відносини останнім часом між ними стали напруженими. Між ними не було взаєморозуміння з питань ведення сумісного господарства, укладу сім'ї. Відповідач без поваги ставиться до неї, зловживає алкогольними напоями і на цьому ґрунті постійно вчиняє сварки, ображає її нецензурною бранню та принижує її честь та гідність. Відповідач ніде не працює і не забезпечував сім'ю матеріально. Дана обставина також викликала негативні стосунки в сім'ї. В зв'язку з вищевикладеним, у неї зникло почуття любові та поваги до відповідача, тому спільне проживання і збереження сім'ї вважає неможливим. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені влітку 2012 року і з того часу спільне господарство не ведуть. Через відсутність іншого житла, зараз відповідач проживає в в будинку, який належить їй. Він уникає зустрічей з нею, не бажає розривати шлюб, всі її зусилля розірвати шлюб в органах РАЦС виявились марними, а тому вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідач зазначає, що на розірвання шлюбу згоден. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та постановити рішення на підставі наявних матеріалів справи. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.06.1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в державному органі РАЦС, позивач звернулась до суду з даним позовом. Згідно позовної заяви подружнє життя сторони фактично припинили з літа 2012 року, оскільки за час спільного проживання між ними не було взаєморозуміння з питань ведення сумісного господарства, укладу сім'ї, відповідач не працював, матеріально сім'ю не утримував, зловживав алкогольними напоями, через що стосунки між подружжям набули негативного характеру, відповідач ображав та принижував позивачку. Сторони проживають в одному будинку через відсутність у відповідача іншого житла. Спільне господарство не ведуть. Відповідач не надав до суду письмових заперечень в спростування обставин викладених позивачкою, а подав заяву, де вказав, що на розірвання шлюбу згоден, а згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки з літа 2012 року, спільне господарство не ведуть, заяви про надання строку на примирення не подали. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved