Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок. На обґрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначила, що у березні 1992 р. їй як переселеній особі радгоспом «Богданівський» було продано новозбудований будинок по [ADDRESS] Баштанського району. На час продажу право власності продавця на будинок у погосподарській книзі сільської ради та Баштансьокому БТІ зареєстровано не було, згідно внутрішньогосподарського обліку будинку було присвоєно номер 40. На підтвердження факту продажу було складено акт передачі будинку. В подальшому комітетом Баштанської районної ради депутатів було прийнято рішення від 02.04.1992р. №181 «Про передачу житлових будинків переселенцям». Вказаним рішенням було підтверджено оплату вартості будинку та передачу його позивачці, а також було зобов'язано Баштанську філію Миколаївського ООБТІ зареєструвати будинок. Проте позивачка не зверталася до БТІ для реєстрації права власності, оскільки були прийняті нові закони незалежної України і рішення депутатів не могло бути підставою для реєстрації. З часу купівлі будинку вона продовжує проживати у ньому. Після її звернення до БТІ, реєстраційної служби їй було роз'яснено що вони не здійснюють реєстрацію права власності, їй необхідно звернутися до суду. Доказами того, що вона сплатила грошові кошти за будинок є акт передачі будинку, рішення виконкому Баштанської райради народних депутатів. Крім того, 27.11.2009р. нею було отримано у приватну власність для обслуговування її житлового будинку земельну ділянку площею 0,2006га. Позивач до суду не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про задоволення позову. Представник відповідача Інгульської сільської ради в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про слухання справи у відсутність представника сільської ради та про визнання позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях відповідача, суд ухвалив про розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши наявні у справі письмові докази (довідку архівного сектору адміністрації від 25.02.2014р., №Є-30-04/6; акт депутатів від 1992р.; техпаспорт на будинок, інвентаризаційна справа 2, реєстровий №1; довідка БТІ від 25.03.2013р. №1; довідка Інгульської сільської ради від 14.10.2013р. №983 та №447 від 30.04.2013р.; довідка ТОВ «Богданівський плодорозсадник» від 13.02.2014р., від 09.10.2013р. №172; державний акт на землю серії ЯИ №150990), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачці як переселеній особі було продано будинок за адресою: [ADDRESS]. Про реєстрацію права власності на вказаний будинок позивачка не зверталася до БТІ до цього часу, так як вважала що рішення депутатів від 02.04.1992р. не могло бути підставою для цього. В січні 2013р. вона звернулася до БТІ, реєстраційної служби проте їй було роз'яснено що вони право власності не реєструють і їй необхідно звернутися до суду. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавленим цього права чи обмеженим у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як зазначено в ст.392 ЦК України, визнання права власності здійснюється шляхом пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved