Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказувала на те, що перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що при вирішенні різних сімейних питань вони з відповідачем не приходили до спільної згоди, на підставі чого виникали часті сварки та непорозуміння, втрачено почуття кохання і взаєморозуміння. Спільним подружнім життям не проживають. На даний час син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання та виховання сина не надає. Просить суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 13.01.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 03 та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гапеєва».. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просить справу розглядати у його відсутність. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, свідоцтва про шлюб І-СР № 023814, шлюб між сторонами зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 03 (а.с.4) Від шлюбу сторони мають [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження І-СР №049118 від 03.07.2014 року (а.с.8). Позивач та відповідач проживають окремо. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, відновити подружні стосунки неможливо, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Позивач сама не може утримувати дитину та нести одноособово витрати повязані з її вихованням, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на дитину. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, малолітніх дітей або осіб похилого віку на його утриманні не має, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та з урахуванням ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення. Суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України у вигляді судового збору в сумі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved