Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому зазначила, що між нею та відповідачем 12.10.2012 року було зареєстровано шлюб. Разом вони мешкали майже два роки. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем вони вирішили відкрити депозитний рахунок для збирання коштів на квартиру, депозитний рахунок був відкритий на ім'я чоловіка, нараховані проценти залишалися на депозиті. 15.07.2014 року відповідач забрав свої речі та пішов з дому. Позивачу відомо, що депозитний рахунок буд відкритий на рік та відповідач зняв усі гроші та закрив депозитний рахунок. Посилається, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності, просить позов задовольнити, визнати за нею право на частку депозитного рахунку в розмірі 35000 грн., зобов'язати відповідача повернути її частку депозитного рахунку в розмірі 35000 грн. та стягнути понесені судові витрати. В подальшому позивач змінила та збільшила позовні вимоги, просила визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя грошові кошти, що були розміщені на вкладному рахунку в ПАТ «Мегабанк» згідно договору банківського вкладу фізичної особи відкритому на ім'я [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію 1/2 частки коштів, що були розміщені на вкладному рахунку в ПАТ «Мегабанк» згідно договору банківського вкладу фізичної особи відкритому на ім'я [PERSON], в розмірі 40403,65 грн., стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач та ї представник позов підтримали у повному обсязі, позивач пояснила, що вона працювала, її чоловік теж працював, частину грошей їм подарували на весілля, також допомагали родичі, тому ці гроші є спільною власністю. Просили уточнений позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали у повному обсязі, відповідач пояснив, що ці кошти є його особистою власністю, оскільки гроші для відкриття депозиту йому надав його дідусь. Просили у задоволенні позову відмовити. Судом встановлено та визнано сторонами, що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 12.10.2012 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Згідно довідки ПАТ «Мегабанк», на ім'я [PERSON] 06.08.2013 року згідно договору банківського вкладу фізичної особи відкрито вкладний рахунок на суму 50000 грн. 26.11.2013 року на рахунок внесено поповнення в сумі 6884,00 грн., 02.12.2013 року вклад полонено на суму 13000 грн. 08.08.2014 року вкладний рахунок закрито. Сума виплати вкладу 69884,00 грн., сума нарахованих відсотків 10723,31 грн. Сума виплачених відсотків згідно договору банківського вкладу 10688,13 грн. Сума утриманого податку 35,18 грн. (а.с. 54). Згідно трудової книжки та довідок про доходи, відповідач працює з 01.07.2013 року та отримує дохід (а.с. 32-35). Відповідно до копії довідки [PERSON] згідно заяви на видачу готівки від 17.09.2010 року отримав в відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» 43563,92 грн. (а.с. 27). Таким чином судом встановлено, що пройшов значний проміжок часу між зняттям [PERSON] коштів в вересні 2010 року та відкриттям рахунку відповідачем в серпні 2013 року. У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч.1 ст. 68 Сімейного Кодексу припинення шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжям укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно положень ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Зі змісту п. 23 Постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. На підставі наданих доказів судом встановлено, що в період шлюбу на ім'я відповідач відкрито депозитний рахунок, на який вносились грошові кошти. 08.08.2014 року відповідачем закрито депозитний рахунок, загальна сума виплати без податку склала 69884,00 грн. (сума депозиту) + 10688,13 грн. (нараховані відсотки без податку) = 80572,13 грн. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтвердитись іншими засобами доказування. Відповідачем не доведено, що гроші, які вкладені на депозитний рахунок є його особистою власністю, письмових доказів, що саме [PERSON], передав відповідачу грошові кошти для відкриття особового рахунку відповідачем не надано, інших письмових доказів отримання коштів з інших джерел, договору дарування, переведення коштів з особистих рахунків, відповідачем не надано. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, грошові кошти, що були вкладені на депозитний рахунок з нарахованими відсотками є спільною сумісною власністю подружжя, а за таких обставин, позивач має право на половину грошових коштів, що становить 80572,13/2 = 40286,06 грн. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя грошових коштів, що були розміщені на вкладному рахунку в ПАТ «Мегабанк» та в частині стягнення з відповідача половини грошових коштів, що становить 40286,06 грн. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial