Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 11.08.2009 Вахрушевським виконкомом Краснолуцької міської ради Луганської області, актовий запис № 43. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11.08.2009 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. На початку червня 2016 року між нею та відповідачем остаточно припинені сімейні та шлюбні стосунки, зважаючи на розбіжності поглядів по веденню спільного господарства, та інших питань, які суттєво впливають на можливість проживання разом. Подальше подружнє життя суперечить її інтересам та інтересам дітей. Вона бажає створити нову сімю. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Спір про сумісне майно подружжя буде вирішений окремо. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 11.08.2009 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЕД №094026, виданим 11.08.2009 Вахрушевським виконкомом Краснолуцької міської Ради Луганскої області, про що складено відповідний актовий запис за № 43. Сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЕД № 137641, виданим 08.02.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Красний Луч Луганської області, свідоцтвом про народження серія І-ЕД № 238161, виданим 01.03.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, відповідно. Згідно позовної заяви, неповнолітні діти сторін проживають з матірю [PERSON] Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У чинність ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружні стосунки між сторонами припинені, подружжя сумісно не проживає, тобто шлюб існує формально, зважаючи, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved