Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, а також транспортні засоби і грошові кошти на банківському рахунку. В заяві зазначила, що 5 червня 2017 року сталася смерть чоловіка позивача [PERSON], якому належало право власності на частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], автомобіль «ВАЗ-21013» 1983 року випуску, державний номер [NUMBER], автомобіль «ВАЗ-111940» 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], грошові кошти на банківському рахунку акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» № 4188-3724-2098-2919. Право власності набуте в порядку приватизації обєктів державного житлового фонду. Інше майно набуте подружжям під час перебування у шлюбі, тому є предметом спільної сумісної власності подружжя, частки яких в праві спільної власності є рівними. Окрім неї спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом є відповідачі по справі, які доводяться синами позивачу і її померлому чоловіку. Після смерті спадкодавця до нотаріальної контори жоден із спадкоємців не звернувся. Позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним. Інші спадкоємці померлого не бажають приймати спадщину, проте заяви про відмову від спадщини вони у встановлений законом строк не зробили. Оскільки вона вчинила дії з прийняття спадщини, між тим отримати свідоцтво про право на спадщину не сталося можливим, просить про визнання за нею права власності на ? частину квартири [ADDRESS], автомобіль «ВАЗ-21013» 1983 року випуску, державний номер [NUMBER], автомобіль «ВАЗ-111940» 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], грошові кошти на банківському рахунку акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» № 4188-3724-2098-2919 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не зявилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та вирішення справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі звернулися з аналогічними заявами, які містять визнання позову. Зазначені обставини є підставою для вирішення справи у відсутність її учасників. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що 5 червня 2017 року сталася смерть чоловіка позивача [PERSON], якому належало право власності на автомобіль «ВАЗ-21013» 1983 року випуску, державний номер [NUMBER], автомобіль «ВАЗ-111940» 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], грошові кошти на банківському рахунку акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» № 4188-3724-2098-2919 і який був учасником права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (а. с. 5-12). Після смерті [PERSON] його спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися, як випливає з інформації пятої Запорізької державної нотаріальної контори. При цьому позивач як спадкоємець першої черги за законом постійно проживала разом із спадкодавцем в належному подружжю житлі. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до наведеного положення цивільного законодавства сторони в справі є спадкоємцями першої черги за законом померлого [PERSON] Право на спадкування здійснюється шляхом прийняття спадщини. Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно із ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини. Виключення з цього порядку становлять спадкоємці, які: 1) постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини; 2) протягом встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявили про відмову від неї. Такі спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину (ст. 1268 ЦК України). \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що [PERSON], яка є спадкоємцем за законом першої черги [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно на момент смерті проживала разом із спадкодавцем і не подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Між тим інші спадкоємці відповідачі в справі - не можуть вважатися такими, що прийняли спадщину, оскільки вони не проживали із спадкодавцем на момент його смерті і не вчинили дій, що свідчать про її прийняття і передбачені наведеною статтею 1269 ЦПК України. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Аналізуючи правовідносини, що склалися, суд погоджується з доводами позову про те, що [PERSON] успадкувала належні [PERSON] частку в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], автомобіль «ВАЗ-21013» 1983 року випуску, державний номер [NUMBER], автомобіль «ВАЗ-111940» 2011 року випуску, державний номер [NUMBER]. Суми заробітної\~плати,\~пенсії,\~стипендії,\~аліментів,\~допомог у\~звязку з\~тимчасовою непрацездатністю відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, за певних умов також входять до складу спадщини, тому право на отримання грошових коштів на банківському рахунку акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» № 4188-3724-2098-2919 на імя [PERSON] в порядку спадкування належить позивачеві. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За змістом ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ст. 357 частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, а відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Вирішуючи питання про розмір часток учасників права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яке вони набули в порядку приватизації державного майна, суд виходить з того, що ані законом, ані договором не встановлено право спільної сумісної власності на житло, яке належить співвласникам приватизованого житла, тому їхню спільну власність на нерухомість можна вважати частковою. У звязку з викладеним, з урахуванням рівності часток учасників права спільної власності, суд знаходить всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири в порядку спадкування. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивача.

Outcome: approved