Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати незаконними дії ПрАТ СК «ПЗУ України» та зобов`язати виплатити страхове відшкодування в сумі 65299,92 грн.; стягнути з [PERSON] 17935,61 грн. майнової шкоди, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою; стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ України» 5000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що з вини водія [PERSON] 16 жовтня 2018 року, о 15 год. 00 хв., у м. Львові по вул.О.Степанівни-пл.Князя Святослава, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю тягача DAF XF 105.460, державний номерний знак [NUMBER] , з причепом SCHWARZ MUIIER SPA-3T, державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого знаходився [PERSON] , та автомобілем Mercedes-Benz [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який був припаркований її чоловіком [PERSON] Цивільна відповідальність водія вищевказаних тягача DAF XF 105.460 та причепа SCHWARZ MUIIER SPA-3T на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ України» з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 100000 грн. на одного потерпілого, і тому вона звернулася зі заявою до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про виплату страхового відшкодування. Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 240/18 від 14 грудня 2018 року вартість відновлювального ремонту її автомобіля Mercedes-Benz ML250CDI, державний номерний знак [NUMBER] , становить 117935,61 грн. Проте, 14 січня 2019 року на її банківську картку була перерахована сума страхового відшкодування в розмірі лише на суму 34700,08 грн. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. 19 листопада 2019 року подав до суду відзив, в якому зазначив, шо він є неналежним відповідачем у справі, оскільки шкода позивачу [PERSON] була завдана з його вини, як водія автомобіля Mercedes-Benz [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебував у володінні його роботодавця ФОП [PERSON] . У зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити /а.с.140/. 21 листопада 2019 року представник позивача подала заяву про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного ФОП [PERSON] /а.с.150/. Ухвалою суду від 21 листопада 2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, зазначене клопотання задоволене; замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного ФОП [PERSON] /а.с.178,179/. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] проти позову заперечив, подав до суду письмовий відзив /а.с.147/, пояснивши, що вартість матеріального збитку в розмірі 117935,61 грн. є завищеною, а всі збитки, які були завдані позивачу мають бути компенсовані виплатою страхового відшкодування. Суд ухвалив справу розглядати справу без участі представника відповідача ПрАТ СК «ПЗУ України», який, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, письмового відзиву не подав, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. 29 липня 2019 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи про час та місце судового засідання, запропоновано відповідачам надати письмовий відзив. 27 серпня 2019 року надійшло клопотання відповідача ПрАТ СК «ПЗУ України» про призначення авто-товарознавчої експертизи /а.с.80/. 19 листопада 2019 року відповідач ФОП [PERSON] , подавши до суду відзив, зазначив в описовій його частині, що підтримує клопотання про призначення авто-товарознавчої експертизи. 21 листопада 2019 року ухвалою суду призначено у справі судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, а провадження у справі на час проведення експертизи зупинене /а.с.180,181/. 11 березня 2020 року до суду надійшов лист Київського НДІСЕ від 20 лютого 2020 року № 34137/19-54, яким були повернуті матеріали справи, а ухвала суду залишена без виконання, оскільки відповідач ПрАТ СК «ПЗУ України» не здійснив оплату за проведення експертизи /а.с.184/. 16 квітня 2020 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, провадження у справі відновлено. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 2018 року, о 15 год. 00 хв., у м. Львові по вул.О.Степанівни-пл.Князя Святослава, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю тягача DAF XF 105.460, державний номерний знак [NUMBER] , з причепом SCHWARZ MUIIER SPA-3T, державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого знаходився [PERSON] , та автомобілем Mercedes-Benz [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який був припаркований водієм [PERSON] Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. /а.с.174/. Автомобіль Mercedes-Benz [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] /а.с.13/, яка є дружиною [PERSON] , який 16 жовтня 2018 року припарковав зазначений автомобіль по вул .О.Степанівни-пл.Князя Святослава у м. Львові . Тягач DAF XF 105.460, державний номерний знак [NUMBER] , та причеп SCHWARZ MUIIER SPA-3T, державний номерний знак [NUMBER] , належать на праві власності [PERSON] /а.с.114/. З виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що [PERSON] з 25 травня 2015 року зареєстрований, як фізична особа - підприємець, а його основним видом економічної діяльності є вантажний автомобільний транспорт /а.с.112/. Цивільна відповідальність водія вищевказаних тягача DAF XF 105.460 та причепа SCHWARZ MUIIER SPA-3T на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ України», що підтверджується страховими полісами № АМ/7723991 та № АМ/7723992, зі змісту яких убачається, що ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 100000 грн. на одного потерпілого, розмір франшизи становить 0 грн. /а.с.71,115/. На момент ДТП [PERSON] керував тягачем DAF XF 105.460, державний номерний знак [NUMBER] , у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків на підставі трудового договору № 1 від 01 жовтня 2018 року, укладеного між ним та відповідачем ФОП [PERSON] /а.с.110/. Відповідно до приписів статей 1187 та 1172 ЦК України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 16 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася зі заявою до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про виплату страхового відшкодування. 22 жовтня 2018 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СОС Сервіс Україна» на підставі договору про надання експертних послуг, укладеного між зазначеним товариством та відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна», був складений звіт № SOS-181018-5369202 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зношення деталей транспортного засобу, з якого вбачається, що запропонована вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношення деталей автомобіля Mercedes-Benz ML250CDI, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження станом на дату оцінки становить 40355,37 грн. (включно з ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування) /а.с.81-83/. 15 листопада 2018 року позивач [PERSON] отримала рахунок ТОВ «Західно-Український автомобільний дім» на ремонтне відновлення автомобіля Mercedes-Benz ML250CDI, державний номерний знак [NUMBER] , з якого вбачається, що ремонт пошкодженого автомобіля становить 188558,94 грн. ( включаючи ПДВ - 31426,49 грн.) /а.с.20/. З листа ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від 11 грудня 2018 року № 8240-31 убачається, що 16 листопада 2018 року позивач надала страховій компанії копію рахунку ТОВ «Західно-Український автомобільний дім» на ремонтне відновлення автомобіля на суму 188558,94 грн., проте відповідач повідомив її, що не може виконати розрахунок суми страхового відшкодування на підставі рахунку СТО, і тому, розрахунок страхового відшкодування буде проведено на підставі звіту ТОВ «СОС Сервіс Україна» від 22 жовтня 2018 року /а.с.24/. Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 240/18 від 14 грудня 2018 року, проведеного судовим експертом [PERSON] на замовлення [PERSON] , ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz ML250CDI, державний номерний знак [NUMBER] , станом на 16 жовтня 2018 року становить 741999 грн.; вартість відновлювального ремонту цього автомобіля станом на момент огляду 13 грудня 2018 року становить 117935,61 грн.; коефіцієнт фізичного зносу складників пошкодженого автомобіля на момент ДТП 16 жовтня 2018 року становить: 0,0; вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 16 жовтня 2018 року, станом на момент огляду 13 грудня 2018 року, становить 117935,61 грн. /а.с.153-173/. 11 січня 2019 року відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» листом № 1403829 повідомив [PERSON] , що розглянувши справу відносно ДТП, яка мала місце за участю її автомобіля, прийняв рішення, що страхове відшкодування в розмірі 34700,08 грн. буде перераховане протягом п`яти робочих днів /а.с.23/. 14 січня 2019 року на банківську картку позивача [PERSON] була перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 34700,08 грн., що визнається всіма учасниками справи. Таким чином, між потерпілою особою [PERSON] та страховиком виник спір щодо визначення розміру страхового відшкодування. Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» у пункті 18 роз`яснено, що судам потрібно мати на увазі, що акти чи інші документи, в тому числі відомчі, де зазначаються обставини, встановлені із застосуванням спеціальних знань (наприклад, про причини аварії, вартість ремонту, розмір нестачі матеріальних цінностей), що не можуть розглядатися як висновок експерта та бути підставою для відмови в призначенні експертизи, навіть якщо вони одержані на запит суду, органу дізнання, слідчого або адвоката. Суд зазначає, що звіт від 22 жовтня 2018 року № SOS-181018-5369202 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зношення деталей транспортного засобу про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що буде витрачена на відновлення транспортного засобу. У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Зазначена правова позиція узгоджується з висновками, які містяться у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17. За таких обставин, суд не бере до уваги звіт ТОВ «СОС Сервіс Україна» від 22 жовтня 2018 року № SOS-181018-5369202 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зношення деталей транспортного засобу про оцінку транспортного засобу, згідно з даними якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz ML250CDI, державний номерний знак [NUMBER] , складає 40355,37 грн. (включно з ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування), оскільки цей звіт є лише попереднім оціночним документом та спростовується висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 240/18 від 14 грудня 2018 року, який є належним та допустимим доказом в силу вимог статей 77 та 78 ЦПК України. Ухвалою суду від 21 листопада 2019 року було задоволено клопотання представника відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна»; призначено у справі судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта було поставлено запитання щодо вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Mercedes ML-250 cdi, д.н.з. [NUMBER] , станом на 16.10.2018 року. Витрати з оплати проведення експертизи покладалися на ПрАТ СК «ПЗУ Україна» /а.с.180,181/. З листа Київського НДІСЕ від 20 лютого 2020 року № 34137/19-54 убачається, що наявних у розпорядженні експерта матеріалів було достатньо для обґрунтованої відповіді на поставлене питання, проте оплата за проведення експертизи не була виконана, і тому, ухвала суду залишена без виконання, а матеріали справи повернуті до суду /а.с.184/. Після повернення матеріалів справи до суду з Київського НДІСЕ судом двічі призначалися судові засідання, проте представник відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна», будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини не проведення оплати за експертизу не повідомив, з повторним клопотанням про призначення авто-товарознавчої експертизи не звернувся. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у вищевказаний спосіб ухилився від участі в експертизі. Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. За таких обставин, суд приходить до переконання, що вартість майнових збитків завданих позивачу, як власнику автомобіля Mercedes-Benz ML250CDI, державний номерний знак [NUMBER] , становить 117935,61 грн., а коефіцієнт фізичного зносу складників пошкодженого автомобіля на момент ДТП становить - 0,0. Суд зазначає, що в експертному авто-товарознавчому досліджені № 240/18 від 14 грудня 2018 року окремим рядком не виділена сума ПДВ, що свідчить про те, що сума відновлювального ремонту в розмірі 117935,61 грн. не включає в себе ПДВ. При цьому, учасниками справи визнається, що позивач [PERSON] повністю здійснила фактичний ремонт автомобіля Mercedes-Benz ML250CDI, державний номерний знак [NUMBER] . Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» провело позивачу виплату страхового відшкодування не в повному обсязі, тобто сума недоплати складає 65299 гривень 92 коп. (100000,00 грн. - 34700,08 грн. = 65299 гривень 92 коп.), і тому, вимога про стягнення на користь позивача цієї суми підлягає задоволенню. Суд, беручи до уваги той факт, що шкода позивачу [PERSON] була завдана винуватцем ДТП водієм [PERSON] , що на відповідній правовій підставі керував тягачем з причепом, які перебували у володінні його роботодавця ФОП [PERSON] , приходить до висновку, що розмір шкоди, який перевищує ліміт відповідальності страховика в розмірі 17935,61 грн., слід стягнути саме з відповідача ФОП [PERSON] . Щодо позовної вимоги про визнання дій ПрАТ СК «ПЗУ Україна» незаконними, то у задоволені такої слід відмовити, оскільки у даній конкретній справі вказана вимога повністю охоплюється вимогою про стягнення з відповідача недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 65299,92 грн. Також, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б ствердно вказували не те, що з вини відповідача їй була завдана моральна шкода. На підстави вимог статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витати на загальну суму 5182,36 грн., які складаються із судового збору в розмірі 882,36 грн. /а.с.12/ та судових витрат на проведення експертизи в розмірі 4300,00 грн. /а.с.25/, слід покласти на відповідачів. При цьому, матеріали справи не містять доказів про витрати позивача, які пов`язані з правничою допомогою адвоката. При розподілі судових витрат серед двох відповідачів, суд враховує, що на користь позивача стягнуто грошових коштів на загальну суму 83235,53 грн. (65299,92 грн. + 17935,61 грн. = 83235,53 грн. ), а відтак, 65299,92 грн. становить 79% від вказаної суми, а 17935,61 грн. - 21%. За таких обставин, на користь позивача з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підлягають стягненню судові витати в розмірі 4094,14 грн. (65299,92 грн. : 100% х 79% = 4094,14 грн.), а з відповідача ФОП [PERSON] - 1088,22 грн. (5182,36 грн. - 4094,14 грн. = 1088,22 грн.).

Outcome: partial