Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду в обґрунтування якого зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.01.1994 квартира [ADDRESS] була передана у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON], у звязку з тим, що у неї з сином та його дружиною склалися не дружні та конфліктні стосунки просила суд припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та визначити розмір часток співвласників у ній як рівний. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала на їх задоволенні наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача надав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з відпусткою, проте суду належних доказів поважності причини неявки представника або відповідача не надано. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.01.1994 квартира [ADDRESS] була передана у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Позивач зверталась до відповідача з метою вирішення питання щодо визначення часток власності у позасудовому порядку, проте жодної відповіді від відповідача не отримала (а.с.7) Так, згідно чч. 1, 3 ст. 172 ЦК України майно, що перебуває у спільній власності, може бути за згодою співвласників поділене між ними. При цьому право спільної сумісної власності на таке майно припиняється. Втім, у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у звязку з смертю одного з них. За змістом ст. ст. 370, 372 ЦК України частки співвласників у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, презюмуються рівними, якщо інше не встановлене законом або домовленістю між співвласниками. З урахуванням фактичних обставин справи та джерела набуття спільного майна, а також примаючи до уваги, що у справі примає участь інший співвласник спільного майна, при цьому проти припинення права спільної власності та визначення часток співвласників як рівних вона не заперечує, суд оцінює позовні вимоги в частині припинення права спільної власності та визначення часток співвласників як обгрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved