Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від виховання та утримання доньки. Він її не відвідує, не спілкується з нею, не надає матеріальної допомоги на її утримання та лікування. Тому він має бути позбавлений батьківських прав. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши по причини неявки, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. В судовому засіданні 03.10.2018 щодо задоволення позову не заперечував. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. При цьому долучила до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування щодо розв'язання спору між сторонами. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, враховуючи думку органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.02.2016 (а.с.3) вбачається, що сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO]. Копія рішення Овруцького районного суду від 15.05.2017 по справі №286/732/17 (а.с. 5) свідчить про розірвання шлюбу між сторонами. Факт несплати аліментів відповідачем на користь позивача на дитину - [PERSON], [INFO], у період з 01.01.2017 по 31.01.2018 та наявність заборгованості по аліментах згідно матеріалів виконавчого провадження станом на 01.03.2018 в сумі 18521 грн. 45 коп. підтверджуються довідкою Овруцького районного відділу державної виконавчої служби від 23.02.2018 №2655 та довідкою - розрахунком нарахування заборгованості по аліментах (а.с. 8, 10). Ухвалою Овруцького районного суду від 07.06.2018 провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в справі №286/519/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батьківство, а саме: ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 02.04.2018, якою було відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] від імені якого діє [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батьківство. Постановою апеляційного суду Житомирської області від 26.06.2018 зазначену ухвалу було залишено без змін. Вказана постанова набрала законної сили, тому провадження по вказаній справі було поновлено. Суд звертає увагу, що з мотивувальної частини зазначеної постанови апеляційного суду Житомирської області від 26.06.2018 (а.с. 40-42) вбачається, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про виключення запису про батьківство, тобто у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім того, ухвалою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 20.11.2017 по справі №286/3761/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про виключення запису про батьківство вже було відмовлено у відкритті провадження. Вказані судові рішення набрали законної сили. Причому, апеляційний суд Житомирської області зазначив, що доводи апеляційної скарги і частині того, що судом не було досліджено і прийнято до уваги новий доказ - висновок спеціаліста від 28.12.2017 №401/25, не спростовують висновків суду. Так, вищезгаданим попереднім рішенням суду [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про виключення запису про батьківство не з підстав ненадання відповідних доказів, а з тих підстав, що він у момент реєстрації батьківства знав, що не є батьком дитини, а тому він не має права оспорювати своє батьківство (ч.5 ст.136 СК України). При цьому судовим рішенням встановлено факт обізнаності позивача на момент реєстрації батьківства про те, що він не є батьком дитини (а.с.14 зворот). Зазначена постанова набрала законної сили. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За таких обставин, коли є рішення суду, яке набрало законної сили, і яким встановлено факт обізнаності позивача на момент реєстрації батьківства про те, що він не є батьком дитини та відповідно яким відмовлено у задоволенні позову про виключення запису про батьківство не з підстав ненадання відповідних доказів, а з тих підстав, що він у момент реєстрації батьківства знав, що не є батьком дитини; відповідачем вказані обставини не спростовано, тому висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 28.12.2017 №401/25, який виключає біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] народженої [PERSON] , судом не може бути покладено в основу рішення в справі, що розглядається. З вказаних підстав, суд відповідно до ч.6 ст. 19 СК України не може покласти в основу рішення в справі, що розглядається, і висновок органу опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації щодо розв'язання спору між сторонами від 01.11.2018 №02-18/1921, так як він, при правовідносинах, що склалися, не ґрунтується на законі. В судовому засіданні представник відповідача та відповідач в судовому засіданні 03.10.2018 позовні вимоги визнавали, не заперечуючи щодо задоволення позову, тим самим визнаючи факт ухилення відповідача від виховання та утримання доньки, яку він фактично не вважає на даний час своєю дитиною, і вважає, що відомості про нього як батька з актового запису про її народження мають бути виключені. В п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи всі обставини справи, надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що [PERSON] самоухилився від виховання дитини, яку в час реєстрації батьківства визнавав своєю, надавши згоду на реєстрацію її на своє ім'я; свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, та враховуючи, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, які доводять факт ухилення останнього від своїх обов'язків щодо виховання дитини та її утримання, відповідно до ст. 164 СК України його слід позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн.80 коп. в доход держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved