Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у сумі 34 408,50 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком її неповнолітнього сина - [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2017 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від усіх доходів відповідача. Однак, окрім цього, є інші витрати на потреби дитини, що пов`язані із її розвитком та вихованням. Так, син [PERSON] з 01.09.2018 навчається на денній формі навчання Миколаївського юридичного коледжу Національного університету «Одеська юридична академія» за спеціальністю «Право». На контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2021. Вказує, що нею самостійно сплачено кошти за два роки навчання сина у загальному розмірі 31 910 грн. Крім того, для навчання було придбано спеціалізований одяг на загальну суму 2 960 грн. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача зазначену вище суму, що становить половину витрат понесених нею на навчання дитини. В подальшому позивачка надала уточнену позовну заяву, згідно з якою сума, яку просить стягнути позивачка з відповідача становить - 25 920 грн., яка складається: з Ѕ суми сплаченої нею за навчання сина - 24 440 грн. та з Ѕ суми, що потрачена нею на спеціалізований одяг для навчання сина - 1 480 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2001 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.12.2016 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 06.02.2017 до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно з довідкою Миколаївського юридичного коледжу Національного університету «Одеська юридична академія» від 09.01.2020 за № 1, [PERSON] навчається на ІІ курсі денної форми навчання коледжу на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2021. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивачкою надано також копію договору про надання освітніх послуг за № 5735853-2018 від 30.07.2018, а також копії квитанцій про сплату грошових коштів за навчання на загальну суму - 48 880 грн.: квитанція № 0.0.1368792283.1 від 30.05.2019 на суму 8 488,00 грн.; витяг з особового рахунку від 27.12.2018 - переказ за навчання сина на суму 7 433,00 грн.; квитанція № 1802-6115-4427-1809 від 08.12.2019 на суму 8 487,00 грн.; квитанція № 0.0.1101288552.1 від 08.08.2018 на суму 7 500.00 грн.; квитанція № 0.0.1642386659.1 від 09.03.2020 на суму 16 975,00 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача витрати на покупку спеціалізованого одягу для навчання сина у розмірі 1 480,00 грн., що є Ѕ від затраченою нею на покупку одягу суми. На підтвердження витрат позивачкою надано відомості продавця [PERSON] , код ЄДРПОУ [NUMBER] про вартість придбаного одягу (а. с. 11-12). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27лютого 1991року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 141СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини другої статі 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. В правовій позиції Верхового Суду України, висловленій 13 вересня 2017р. у справі № 6-1489цс17, зазначено, що виходячи з аналізу статті 185 СК України, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи зазначене суд вважає, що наведені вище витрати підлягають віднесенню до додаткових витрат, понесених позивачем на утримання дитини, оскільки стосуються розвитку певних її здібностей та з урахуванням того, що дитина є неповнолітньою. Крім того, батьки мають нести ці витрати в рівних частка, тому з відповідача підлягає стягненню половина витрат, понесених позивачем на навчання дитини, тому позивні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача половини таких витрат, що складає 25920,00 грн. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп..

Outcome: approved