Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення від права на спадкування. Посилаючись на те, що 22.11.2013 р. помер її син [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Протягом життя [PERSON] не склав заповіт , тому у першу чергу на спадкування мають його діти той з подружжя , який його пережив та батьки. Протягом шести місяців з дня його смерті в нотаріальну контору звернулись його сини [PERSON] та [PERSON] Але вона вважає, що іх необхідно усунути від права на спадкування, оскільки за життя вони не спілкувались з батьком і коли він переніс інсульт і йому була надана ІІ група інвалідності. [PERSON] та [PERSON] не надавали йому допомоги по догляду в період його непрацездатності , не відвідували та не цікавились його здоровям. Просить усунути [PERSON] та касьян В.М. від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті їх батька [PERSON] померлого 22.11.2013 р. Позивач в судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. засідання не зявилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином . Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази , надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються , обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заперечення, суд находить позов не обґрунтованим і таким , що не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 22.11.2013 р. [PERSON] помер 22.11.2013 р.(а.с.10). Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі продажу від 24.04.2001 р. (а.с. 6-7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.07.1984 р. [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 22.12.1981 р. (а.с.9). Згідно довідки ОСББ «Надія» [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO] з -3.12.1980 р. по 21.01.1986 р. разом з [PERSON], [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.09.2014 р. встановлено факт проживання однією сім»єю [PERSON] з [PERSON] в період з 02.02.2002 р. по день його смерті, [PERSON] визнано спадкоємцем четвертої черги та у судовому засіданні не встановлено жодних обставин , які б були підставою для зміни черговості одержання права на спадкування між спадкоємцями після смерті [PERSON] , який до дня своєї смерті матеріально себе забезпечував , оскільки мав постійне місце роботи і отримував заробітну плату. Окрім того, суду не надано жодних доказів , які б свідчили про безпорадність [PERSON] за станом здоров»я ,він не знаходитвся на обліках у лікарів через тяжку хворобу , не потребував постійного догляду через стан здоров»я чи вік , йому встановлена інвалідність другої групи лише з 05.11.2013р. він і відповідній довідці МСЕК визначені лише обмеження щодо тяжкої фізичної праці, психоемоційних перевантажень та праці з мовним контактом.(а.с.12). Надання йому всякого роду допомоги позивачкою (прання, готування їжі , придбання ліків , турбота у лікарні , тощо ) , на думку суду не може бути підставою для зміни черговості у спадкуванні , оскільки вищевказана допомога та догляд є підтвердження факту проживання їх однією сім»єю , виконання позивачкою обов»язків члена сім»ї , а не як піклування за особою у зв»язку з його безпорадним станом. Факт достатнього матеріального забезпечення [PERSON], який помер 22.11.2013р. та перебування його у фізичному стані, який не може розцінюватись як безпорадний підтверджується матеріалами справи , медичною документацією, поясненнями самих сторін та свідків , і зокрема самої позивачки, яка підтвердила в судовому засіданні , що покійний помер під час прогулянки,оскільки не прислухався до її прохання посидіти біля під»їзду, а виявив бажання прогулятись. Згідно довідки Комсомольської міської лікарні Полтавської області від 15.07.2015 р. [PERSON] лікувався стаціонарно в умовах терапевтичного відділення , під час перебування в стаціонарі за хворим доглядала дружина , після виписки із стаціонару на амбулаторний прийом хворого також приводила дружина так як хворий потребував постійного стороннього догляду (а.с.55). Згідно угоди від 30.04.2001 р. [PERSON] та [PERSON] склали цю угоду про те, що [PERSON] видала [PERSON] завдаток у сумі 1650 грн у рахунок належних 5000 грн від продажу квартири [ADDRESS] , а також відповідно до розписки 24.04.2001 р. [PERSON] отримав всю суму за зазначену квартиру ( ас.с.58-59). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Заповіту за своє життя [PERSON] не складав, тому спадкування на майно та права на майно належне померлим повинно здійснюватись за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, яка визначає черговість спадкування за законом пердбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Серед спадкоємців першої черги за законом на день смерті [PERSON] діти [PERSON], [PERSON] та мати [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону та вимог позивача суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, визначення чи перебувала особа у безпорадному стані та чи потребує сторонньої допомоги є компетенцією медичних установ. Суду не надано доказів, що померлий [PERSON] потребував ще і допомоги відповідачів, чи зверталась до них з такими проханнями надати допомогу, а [PERSON], [PERSON] мали можливість допомагати та свідомо ухилялись від надання спадкодавцеві допомоги, обставини викладені позивачем, що відповідачі та померлий [PERSON] не спілкувалися не є підставами для усунення від спадкування, а отже суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed