Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про виділення в натурі житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 87,4 кв. м. [ADDRESS] ; визнання за [PERSON] право приватної власності на відокремлені частини житлового будинку та господарські споруди, що відповідають Ѕ частки у спільному майні; визначення порядку користування земельною ділянкою, яка призначена для обслуговування будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником Ѕ частки спірного житлового будинку, власником іншої частки будинку є відповідач. В січні 2018 року, вона звернулася до відповідача з письмовою пропозицією щодо укладення договору про поділ в натурі житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, проте відповідач дану пропозицію залишив без розгляду, не виявив бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або вчинити будь-які інші дії. Між сторонами виникли непорозуміння щодо порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечував. Погодився з результатами експертизи, зокрема з другим варіантом порядку користування земельною ділянкою з доповненням експерта. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] належить Ѕ частка житлового будинку з відповідними прилеглими до нього господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Рибачук О.В. від 15.02.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-353, що підтверджується витягом з Державного реєстрацію прав ММБТІ від 23.05.2012 року. Інша частина Ѕ частка житлового будинку з відповідними прилеглими до нього господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] належить [PERSON] . Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.06.2019 року. 25 січня 2018 року [PERSON] направлено письмову пропозицію на адресу [PERSON] : [ADDRESS] про нотаріальне укладення договору про поділ спільної часткової власності житлового будинку [ADDRESS] та визначення порядку користування земельною ділянкою. Проте, відповіді від відповідача не надходило. Відповідно до висновку експерта № 125-107 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 22.01.2019 року, провести поділ житлового будинку з господарськими будовами і спорудами [ADDRESS] на самостійні ізольовані квартири, технічно можливо. Експертом надано один варіант по приближеному до ідеальних часток, згідно порядку користування, що склався. У користування співвласника [PERSON] пропонується виділити: частину житлового будинку літ. А-1а, квартира № 2: 2-1 коридор, площею 4,1 кв. м., вартістю 3284 грн.; 2-2 коридор площею 7,6 кв. м. 6087 грн.; 2-3 житлова кімната площею 17,70 кв. м. 14177 грн.; 2-4 житлова кімната площею 6,2 кв. м. 4966 грн.; 2-5 кухня площею 6,2 кв. м. 4966 грн. Разом по квартирі № 2: площа 41,8 кв. м. вартістю 33481 грн. Надвірні узаконені господарські будови: літ «Б» - літня кухня 1940 р. площею 26,10 кв. м. 11936 грн; літ «Гпд» - погріб з шиєю 1977 р. площею 8,80 кв. м. 2644 грн.; літ «Ипд» - погріб 1940 р. площею 4,9 кв. м. 1701 грн.; літ «Л» - ванна 1980 р. площею 8,6 кв. м. 6424 грн.; літ «М» - ванна 1977 р. площею 6,6 кв. м. 5004 грн.; літ «Р» - котельня 1987 р. площею 6,7 кв. м. 6184 грн.; літ «С» - сарай 2010 р. площею 7,3 кв. м. 2542 грн.; літ «Т» - навіс 2008 р. площею 5,2 кв. м. 1866 грн.; Ѕ частина № 3,7,8,9 огорожа з воротами 4231 грн.; № 10 водяна колонка 534 грн.; Ѕ частина № І замощення 1500 грн. Всього інвентарною вартістю 78047 грн. Реальна частка складає 56/100 (72316:130187 буд), що на 6/100 більше від частки, що ідеально належить. У користування співвласника [PERSON] пропонується виділити частину житлового будинку літ. «А-1,а», квартира № 1: 1-1 коридор площею 2,80 кв. м. вартістю 2243 грн.; 1-2 коридор площею 8,5 кв. м. 6808 грн.; 1-3 житлова кімната площею 18,3 кв. м. 14658 грн.; 1-4 житлова кімната площею 6,2 кв. м. 4966 грн.; 1-5 кухня площею 7,30 кв. м. 5847 грн.; 1-6 клодова площею 2,5 кв. м. 2002 грн. Разом по квартирі № 1: площа 45,60 кв. м. інвентарна вартість 36525 грн. Надвірні узаконені господарські будови: літ «Впд» - погріб з шиєю 1964 р. площею 11,4 кв. м. 3951 грн.; літ. «Д» - літня кухня 1964 р. площею 16,60 кв. м. 10883 грн.; літ «д» - тамбур до літньої кухні 1987 р, площею 7,30 кв. м. 5978 грн.; Ѕ частина № 3,7,8,9 огорожа з воротами 4231 грн.; № 4 водяна колонка 534 грн.; Ѕ частина № І замощення 1500 грн. Всього інвентарною вартістю 63602 грн. Реальна частка складає 44/100 (57871:130187 буд), що на 6/100 менша від частки, що ідеально належить. Розрахунок грошової компенсації не виконувався, оскільки розбіжність між ідеальною часткою співвласників та реальною часткою, яка на час проведення експертизи у співвласників утворилася з зв`язку з будівництвом нових узаконених господарських споруд [PERSON] , а саме: літ. «С» - сарай, літ. «Л,М» - ванна, літ. «Р» - котельня, літ «Т» - навіс», які були побудовані після визначення ідеальних часток співвласників у 1963 р. Експертом надано два варіанта порядку користування земельною ділянкою між співвласниками. Згідно першого варіанту, відповідно до сформованого порядку користування земельною ділянкою між співвласниками. Частина земельної ділянки у власності позивача [PERSON] розташована вздовж лівої бокової частини з окремим в`їздом через металеві ворота шириною 3,5 м., з боку вул. 7 Поздовжньої. Частина земельної ділянки у власності відповідача [PERSON] , розташована вздовж правої бокової частини з окремим в`їздом через металеві ворота шириною 3,5 м., з боку вул. 9 [PERSON] . На підставі вимірів, виконаних розрахунків, площі земельних ділянок,геодезичної зйомки станом на грудень 2018 р. складає: [PERSON] . 333,5 кв. м., зокрема під будівлями 131,7 кв. м., під чистою землею 201,8 кв. м.; [PERSON] . 344,5 кв. м., зокрема під будівлями 98,46 кв. м., під чистою землею 246,04 кв. м. Фактично співвласники користуються земельними ділянками в домоволодінні на момент дослідження: [PERSON] 333,5 кв. м. , що на 5,5 кв. м. менша від ідеальної долі 339,0 кв. м.; [PERSON] . 344,5 кв. м., що на 5,5 кв. м. більша від ідеальної долі 339,0 кв. м. [PERSON] розділової границі для даного варіанту проходить: від лівої бокової межі вздовж фасадної границі вправо довжиною 12,22 м.; поворот вверх до фасадної зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 3,32 м.; поворот вліво вздовж зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 2,21 м.; далі по внутрішньої розділової межі житлового будинку, орієнтованої на задню торцеву стіну житлового будинку довжиною 7,73 м.; від стіни житлового будинку вверх вздовж правої зовнішньої стіни прибудови літ «а» довжиною 1,7 м.; поворот вниз довжиною 2,57 м.; поворот вверх до задньої торцевої межі земельної ділянки довжиною 13,36 м.; поворот вправо вздовж задньої торцевої межі довжиною 10,94 м. Згідно другого варіанту, відповідно до ідеальних часток з урахуванням побажань співвласників. Виділити у користування співвласнику [PERSON] шляхом переносу існуючої внутрішньої розділової межі, частину земельної ділянки розмірами 1,0х2,21 м. площею 2,21 кв. м. в фасадній частині, яка прилягає до вікна та зовнішньої фасадної стіни житлового будинку для її обслуговування. Виділити у користування співвласнику [PERSON] шляхом переносу на ширину 0,7 м. довжиною 2,57 м., площею 1,8 кв. м. існуючої внутрішньої розділової межі, яка проходить в задній торцевій частині вздовж задньої торцевої стіни житлового будинку. На підставі вимірів, виконаних розрахунків, площі земельних ділянок,геодезичної зйомки станом на грудень 2018 р. складає: [PERSON] . 333,9 кв. м., зокрема під будівлями 131,7 кв. м., під чистою землею 201,39 кв. м.; [PERSON] . 344,91 кв. м., зокрема під будівлями 98,46 кв. м., під чистою землею 246,45 кв. м. Фактично співвласники будуть користуватися земельною ділянкою в домоволодінні на момент дослідження: [PERSON] 333,9 кв. м. , що на 5,91 кв. м. менша від ідеальної долі 339,0 кв. м.; [PERSON] 344,91 кв. м., що на 5,91 кв. м. більша від ідеальної долі 339,0 кв. м. [PERSON] розділової границі для даного варіанту проходить: від лівої бокової межі вздовж фасадної границі вправо довжиною 12,22 м.; поворот вверх до фасадної зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 2,32 м.; поворот вліво вздовж зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 2,21 м.; далі по внутрішньої розділової межі житлового будинку, орієнтованої на задню торцеву стіну житлового будинку довжиною 7,73 м.; від стіни житлового будинку вверх вздовж правої зовнішньої стіни прибудови літ «а» довжиною 1,0 м.; поворот вниз довжиною 2,57 м.; поворот вверх до задньої торцевої межі земельної ділянки довжиною 13,36 м.; поворот вправо вздовж задньої торцевої межі довжиною 10,94 м. Відповідно до листа судового експерта Лесків С.А. від 16.05.2019 року за вих. № 522/04, надано доповнення до висновку експерта № 125-107 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 22.01.2019 року, а саме: до другого варіанту експертизи № 125-107 від 22.01.2019 року порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, відповідно до ідеальних часток з урахуванням побажань співвласників, повинно бути враховано, що частина земельної ділянки довжиною 1,0 м. вздовж задньої зовнішньої стіни житлового будинку співвласника [PERSON] розміром 1,0 х 2,57 м. виділяється у користування співвласника [PERSON] з правом безперешкодного доступу [PERSON] до частини стіни на час проведення ремонтних робіт. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшелася» На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості». Відповідач не заперечує проти поділу домоволодіння [ADDRESS] з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель та споруд відповідно до висновку експерта № 125-107. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності може виникати зокрема за рішенням суду. Вимогами ст.89 ЗК України, встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників житлового будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній сумісній власності. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій(сумісній) власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно до\~ст. 88\~Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності. Відповідно до\~ст. 120 ЗК України\~при переході права власності на будівлю чи споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Тобто, якщо будівля чи споруда перебуває у спільній частковій власності, то і земельна ділянка переходить у спільну часткову власність. При спільній частковій власності на будівлю чи споруду до кожного з її співвласників переходить така сама доля у спільній власності на земельну ділянку, яку співвласник має у спільній власності на будівлю чи споруду. Відповідно до ч. 2\~ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до\~постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7\~у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Згідно з п. 19 згаданої вище Постанови, у справах про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні сторонам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Частиною 3\~ст. 10 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору у розмірі 3805 грн. 20 коп.

Outcome: approved