Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 листопада 2007 року помер батько її чоловіка [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння № 2 по вул.Бобринського (колишня назва - вул. [PERSON]), у с.Хацьки, Черкаського району та області. Її чоловік [PERSON] прийняв фактично спадщину після смерті свого батька, однак не встиг зареєструвати її на своє імя, так як 07 червня 2016 року помер. Після смерті чоловіка вона своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а спільні доньки відмовилися у встановлений законом строк від прийняття спадщини на користь позивачки, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину, через відсутність у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок на імя чоловіка, так як будинок оформлений на батька її чоловіка. Посилаючись на законодавство про спадкову трансмісію, відповідно до якої якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія), позивачка просить визнати за нею право власності на спадковий будинок, що рахується за її свекром і який не встиг прийняти її чоловік, бо помер. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що дійсно будинок рахується за померлим свекром [PERSON], однак її чоловік, який проживав із спадкодавцем, без реєстрації, не оформив за собою право на спадщину на будинок, оскільки помер. Тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка. Представник відповідача сільської ради, у судове засідання не зявився, просить розглядати справу без його участі, проти позову не заперечує. Відповідачки у судове засідання не зявилися, направивши заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Суд заслухавши позивачку, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON] з 17 червня 1978 року. Батько чоловіка, тобто свекор позивачки - [PERSON] помер 13 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] від тієї ж дати та свідоцтвом про народження [PERSON], де батьком зазначено [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на домоволодіння № 2 по вул. Карла Маркса у с. Хацьки, Черкаського району та області. У подальшому назву вулиці було змінено з «Карла Маркса» на «Бобринського», згідно розпорядження Хацьківської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 19 від 19 лютого 2016 року. Як встановлено з інформації нотаріуса Черкаської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Згідно довідки Хацьківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 15 листопада 2016 року [PERSON] постійно проживав до дня смерті за адресою с. Хацьки, вул. Бобринського,2. Як на день смерті так і на даний час з ним ніхто не проживав та не зареєстрований, указаний будинок рахується за [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, тому посилання позивачки у позовній заяві на те, що її чоловік [PERSON] прийняв спадщину після смерті його батька [PERSON] не відповідає наявним у справі доказам. Згідно свідоцтва про смерть від 10 червня 2016 року, чоловік позивачки [PERSON] помер 07 червня 2016 року. Відповідно до інформації приватного нотаріуса [PERSON] після смерті [PERSON] заведено 17 листопада 2016 року спадкову справу за заявою позивачки, а дочки померлого відповідачки по справі, відмовилися від спадщини на користь позивачки. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. У письмовій відповіді указаного нотаріуса від 09 грудня 2016 року № 105/2016 на адресу позивачки зазначено, що для оформлення спадщини , що залишилася після смерті [PERSON] необхідно було за життя [PERSON] підтвердити факт спільного проживання з померлим [PERSON] або подати заяву про прийняття спадщини, чого [PERSON] зроблено не було, а тому і підстав видавати позивачці свідоцтво про право на спадщину на майно, яке мав оформити чоловік позивачки після смерті свого батька, у нотаріуса не має. Разом з тим, посилання позивачки на спадкову трансмісію, тобто право спадкування позивачкою після смерті свого чоловіка на частку у майні його померлого батька, через те, що чоловік помер і не встиг прийняти спадщину після батька, також є безпідставним з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1276 Цивільного Кодексу України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). А ч.2 указаної статті передбачено, що право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином, спадкова трансмісія наступає за умови, якщо спадкоємець (у даному випадку чоловік позивачки) помер у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини спадкодавця (з дня смерті батька чоловіка позивачки). Тобто, не встиг у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця прийняти спадщину. У такому випадку, якщо строк, що залишився із встановленого шестимісячного строку менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. У даному випадку, смерть чоловіка позивачки настала майже через 9 років після смерті його батька. Тому, у [PERSON] була можливість скористатися своїм правом на прийняття спадщини, однак він цього не зробив і будинок після смерті батька не успадкував. Статтями 1261-1265 ЦК України визначено черговість спадкування осіб, які мають право спадкування. Однак, позивачка, як невістка [PERSON] не входить до кола осіб, що мають право на спадкування, визначених указаними статтями. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задовлення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed