Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду про стягнення з відповідача на її користь суми боргу за договорами позики та сплаченого ним судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на надану їй відповідачем розписку, згідно до якої остання 18.11.2013 року отримала від [PERSON] грошову суму в розмірі 3000 гривень, яку повинен на була повернути до 28.11.2013 року. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернула зазначені кошти, тим самим порушила умови укладеного між сторонами договору позики. Просить суд стягнути на їй користь суму боргу за договорами позики в розмірі 3000 гривень, 3% річних, що складає 23 гривні 25 копійок, інфляційну втрату коштів у сумі 27 гривень та сплачений нею судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, а разом 3293 гривні 85 копійок. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов визнала і не заперечувала проти примусового стягнення боргу, оскільки за відсутністю коштів виплатити всю суму відразу не може. Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено в ході судового розгляду справи позивач, у листопада 2013 року дійшовши усної згоди по всім питанням договору позики з [PERSON], дала їй в борг грошову суму в розмірі 3000 гривень, про що остання в письмовій формі взяла на себе зобов'язання повернути її в строк до 28.11.2013 року. Це підтверджується письмовим договором складеним власноруч відповідачем 18.11.2013 року, в момент передачі їй грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Неодноразово позивач звертався до відповідача з приводу отримання назад своїх коштів, однак на даний час в добровільному порядку [PERSON] позику не повернула. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До цього часу, в встановлений домовленістю термін, грошові кошти в розмірі, вказаному у розписках, відповідач позикодавцеві не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, не звільняється від відповідальності за неможливе виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved