Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги, посилаючись на те, що з початку 1998 року по 22.10.2013 позивач проживала разом з [PERSON] однією сімєю в житловому будинку по вул. Ларіонова, 52 в м. Гола Пристань Херсонської області. Після смерті [PERSON] (22.10.2013) відкрилася спадщина (житловий будинок, присадибна ділянка). Враховуючи те, що спадковим майном після смерті співмешканця є житловий будинок за вищевказаною адресою, позивач звернулася до суду та просила встановити факт проживання її та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1998 року до 22.10.2013 року (по день смерті), а також визнати за нею право на спадкування за законом після смерті [PERSON] разом із спадкоємцями першої черги на спадкове майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Ларіонова, 52, м. Гола Пристань Херсонської області. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] та позивач [PERSON] позов повністю підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у тексті позовної заяви. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що викладені позивачем обставини є необґрунтованими та не відповідають дійсності, пояснив, що дійсно позивачка та померлий [PERSON] були знайомими, але нічим не доведено факт спільного проживання, ведення спільного господарства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Факт спільного проживання сторін однією сімєю чи відсутність такого доводиться сторонами належними доказами та поясненнями свідків. Проте позивачем не надано доказів для висновку про спільне проживання з [PERSON], яке було б повязано спільним побутом. Так, пояснення у судовому засіданні свідків [PERSON] (знайома [PERSON] І.) а також [PERSON] та [PERSON] (сусіди [PERSON] М.) у своїй сукупності не підтвердили обставини проживання позивачки та померлого однією сім`єю. Доводи та пояснення позивача без наявності допустимих та належних доказів не можуть прийматися судом належним доказом факту проживання однією сімєю, ведення спільного господарства, наявності спільного сімейного бюджету, тобто саме тих ознак, які притаманні поняттю «сімя». Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний в'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. ст. 1217, 1223, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом почергово одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2013 року помер [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області від 31.10.2013 року за №02-26/999, [PERSON] дійсно мешкала разом з гр. [PERSON] з 1998 року по день його смерті 22.10.2013 по вул. Ларіонова, 52 в м. Гола Пристань. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, що є ознаками сімї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сімї») визначено таку обовязкову ознаку члена сімї, як ведення спільного господарства. Тобто положеннями вказаних норм передбачено, що для визначення та встановлення, що майно є спільною сумісною власністю подружжя необхідні умови проживання однією сімєю, спільне проживання, яке повязано спільним побутом, із взаємними правами та обовязками, що і є ознаками сімї. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися з моменту відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. Для підтвердження проживання однією сімєю необхідно підтвердити факт ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, у голо пристанській ДНК заведено спадкову справу за №356/2013 після смерті [PERSON], померлого 22.10.2013 року, 26.12.2013 р. до Гопри ДНК надійшла заява від його сина [PERSON] про прийняття спадщини, тоді ж надійшла й заява дочки [PERSON] про відмову від спадщини на користь брата [PERSON], а пізніше були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, в судовому засіданні не встановлено та в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності обставин, які б засвідчували сімейні відносини, які склалися між позивачем та [PERSON] (спадкодавцем), а саме, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням тощо, проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. За таких обставин, при наявності лише однієї довідки міської ради року про проживання разом на день смерті, суд приходить до висновку про неможливість встановлення факту проживання однією сімєю більше пяти років [PERSON] та [PERSON], наявності в них спільного бюджету, ведення ними спільного господарства, тобто факту встановлених між ними відносин, які притаманні подружжю. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також ведення сторонами спільного господарства, наявності у [PERSON] та [PERSON] спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сімї позивачем не надано. Обставини ведення сторонами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сімї, належними і допустимими доказами не доведені. А тому, позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed