Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22.07.2015 року, звернувся в вересні 2014 року до суду із зазначеним позовом, в якому вказує, що з 26.02.2005 року по 21.05.2014 рік перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою та просив визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати за ним та за відповідачкою по 1/2 частині права власності на квартиру [ADDRESS], залишити вищезазначену квартиру відповідачці, стягнувши з останньої грошову компенсацію в розмірі 261500 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірна квартира була придбана сторонами 14.09.2005 року, тобто в період шлюбу на імя відповідачки. Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позовні вимоги із підстав зазначених в позові, просили їх задовольнити та стягнути половину вартості вказаної вище квартири відповідно до висновку № 02/04-2015 судової будівельно-технічної експертизи від 02.04.2015 року, вартість якої становить 523\~000 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що дійсно сторонами за час шлюбу була придбана квартира, не заперечує, що позивач має право на 1/2 частину права власності на квартиру [ADDRESS], на чинила та не чинить позивачу будь-яких перешкод в користуванні цією квартирою. Однак, заперечує щодо сплати грошової компенсації в сумі 261500 грн. на користь позивача, у звязку з відсутністю коштів. Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, з урахування меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Право спільної сумісної власності подружжя врегульовано главою 8 СК України. Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності (ч.1 ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено, зокрема, домовленістю між ними (ч.1 ст.70 СК України). Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають значення для справи (ч.1 ст. 71 СК України). В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.02.2005 року по 21.05.2014 рік (а.с. 5, 6). Згідно договору купівлі-продажу від 14.09.2005 року сторонами в період шлюбу була придбана квартира [ADDRESS], що складається із однієї жилої кімнати площею 18.2 кв.м, кухні площею 6.0 кв.м та підсобних приміщень( а.с.7-9). Відповідно до висновку № 02/04-2015 судової будівельно-технічної експертизи від 02.04.2015 року, вартість квартири [ADDRESS] становить 523\~000 грн.( а.с. 47-61). Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи викладене та те, що згоду на отримання грошової компенсації в рахунок їх часток у спільному майні подружжя відповідач не дала, посилалася на відсутність коштів, за таких обставин суд визнає спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя, та визнає за кожною стороною право власності на 1/2 частину спірного майна. На підставі викладеного,

Outcome: partial