Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є співвласником трьох кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Іншими співвласниками квартири є відповідачі - [PERSON], [PERSON] та третя особа. У квітні 2016 року [PERSON] та [PERSON] вселили до зазначеної квартири сторонню особу [PERSON], згоду на вселення якого вона не надавала. Зазначила, що [PERSON] в квартирі не зареєстрований, не є власником, не є членом сім'ї позивача або в інших родинних зв'язках з позивачем не перебуває, в квартирі постійно створює безлад, розкидає речі, псує меблі, сантехніку. В добровільному порядку [PERSON] виселитися не бажає, у зв'язку з чим позивач змушена була звернутися до суду, та просить виселити [PERSON] з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати інших співвласників квартири не вселяти без її згоди сторонніх осіб у названу квартиру. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на задоволенні позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі у судові засідання не з'являлися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, крім того про дату та час розгляду справи відповідачів було повідомлено через оголошення у газеті «Час Київщини» № 33 (276) від 28.08.2017 року, заяви про розгляд справи за їх відсутність до суду не надходило. Третя особа в судове засідання також не з'явилась, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином,причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло на праві приватної, спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON], [PERSON] належить квартира, загальної площею 67 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 5). Згідно довідки форми 3 виданої КП УК Вишгородської міської ради від 22.08.2016 року № 1182 у вказаній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] без реєстрації та згоди на це позивача проживає гр. [PERSON] Добровільно відповідач не бажає звільнити квартиру, чим перешкоджає позивачу, як співвласнику квартири володіти та користуватися власним майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, що врегульовано ч.1 ст.317 ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки це порушує його право. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в квартирі без належної реєстрації. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання, що врегульовано статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІV від 11.12.2003. За правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету міністрів України № 207 від 02.03.2016, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла. Згідно ч. 1 та 2 с. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 98 ЖК України тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є співвласником названої квартири та свою згоду на проживання [PERSON] у квартирі не давала, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині виселення [PERSON] з квартири підлягають задоволенню, а порушене право позивача захисту. Стосовно позовних вимог про зобов'язання інших співвласників квартири не вселяти без згоди позивача сторонніх осіб, судом зазначається, що в цій частині позовні вимоги є не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial