Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить стягнути з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який між ними в 2005 році було розірвано. Від шлюбу у сторін є двоє дітей - донька [PERSON] та неповнолітній син [PERSON]. В даний час донька сторін є повнолітньою та навчається у університеті Вістула у м. Варшава на денному відділенні на контрактній основі у відповідності із договором на навчання від 26.09.2013. У звязку з вищенаведеним просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] до закінчення нею навчання, або до досягнення повнолітньою донькою віку 23 років у розмірі 8\~908 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення в яких посилався на відсутність можливості утримувати повнолітню доньку оскільки на його утриманні перебувають ще дві неповнолітні дитини [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], також посилався на погіршення майнового стану внаслідок значного зменшення доходів, наявність довгострокових зобовязань за іпотечним договором, у звязку з чим в задоволенні позову просив відмовити. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 421157 виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 13 грудня 1996 року, актовим записом № 1315. 17 листопада 2014 року [PERSON] досягла свого повноліття, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 421157 виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 13 грудня 1996 року, актовим записом № 1315. Відповідно до рішення академії фінансів та бізнесу Вістула про прийняття на навчання від 18.10.2013 [PERSON] є студенткою стаціонарної форми навчання академії фінансів та бізнесу Вістула за напрямком міжнародні відносини, термін навчання 3 роки. У відповідності до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. У відповідності до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у долі від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК ( 2947-14 ) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Аналізуючи норму ст. 199 Сімейного Кодексу України, суд приходить до висновку про те, що сплата аліментів на повнолітню дитину є обовязком батьків не безумовно, а за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином доказуванню у даній справі підлягає наявність саме цієї умови, що є обовязком позивача у справі. Суд критично, у сукупності з іншими доказами по справі, ставиться до заперечень відповідача в частині значного погіршення його майнового стану, оскільки відповідачем не надано, а судом не встановлено належних та достатніх доказів, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати повнолітню доньку до закінчення навчання або досягнення нею 23 річного віку. Згідно з рішенням Апеляційного суду м. Києва по справі № 22-ц/796/3503/2015, яке набрало законної сили, визначено дохід відповідача та збільшений розмір аліментів, що звільняє позивача від доказування в цій частині на підставі ст. 61 ЦПК України. Приймаючи до уваги заперечення відповідача суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. У звязку з вищевикладеним, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 4000, щомісячно. На підставі ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів. Окрім того, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в доход держави у встановленому законом розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст.182, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial