Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина: жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на приватизованій земельній ділянці загальною площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] Вказана земельна ділянка була надана для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарський будівель і споруд та передана у приватну власність померлому [PERSON], згідно рішення виконкому Тростянецької міської ради Сумської області за №46 від 21.02.1996 року, але до цього часу правовстановлюючий документ-Державний акт на неї не отриманий. Позивач спадщину після смерті чоловіка прийняла та частково оформила її, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевкаане домоволодіння, але оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку не має можливості в зв'язку з відсутністю Державного акту на цю земельну ділянку. За цих підстав позивач просила визнати за нею право на закінчення приватизації та отримання на її ім'я правовстановлюючого документа на земельну ділянку орієнтовною площею 1000 кв.м., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка була передана у приватну власність рішенням виконкому Тростянецької міської ради Сумської області за №46 від 21.02.1996 року її чоловіку [PERSON], який помер [INFO] року, в порядку спадкування за законом. Позивач в судовому засіданні підтримала свою вимогу, просила задовольнити позовну заяву. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву (а.с.19) про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, на підставі наявних доказів у справі. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON] (а.с.9,10), після смерті якого відкрилася спадщина: жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані на приватизованій земельній ділянці загальною площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] Вищевказане домогосподарство розташоване на приватній земельній ділянці загальною площею 1000 кв.м., яка була передана у приватну власність померлому [PERSON] на підставі рішення виконкому Тростянецької міської ради Сумської області за №46 від 21.02.1996 року (а.с.13). Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті чоловіка позивач спадщину прийняли, шляхом звернення із відповідною заявою до нотконтори та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на домогосподарство за вказаною вище адресою (а.с.11,12,26,27), але оформити своє право власності на земельну ділянку не має можливості, оскільки померлий [PERSON] за життя не завершив приватизацію земельної ділянки, на якій розташоване успадковане позивачем домогосподарство та не отримав Державний акт на цю земельну ділянку (а.с.14). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до п.3 Декрету КабМінУ «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки передані їм для цілей, передбачених статтею 1 Декрету, посвідчуються відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Згідно ст.17 ЗК України (1991 р.) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь, товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Відповідно до п.в ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва в розмірі не більше 0,12 га. При таких обставинах справи, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є спадкоємцем спадкового майна після смерті чоловіка за законом, спадщину прийняла та частково оформила свої спадкові права, отримавши свідоцтво про право власності на спадкове майно - на жилий будинок з побутовими будівлями і спорудами, її право власності на спадкове майно (земельну ділянку) не визнається нотаріальною конторою в силу відсутності Державного акту про право власності на земельну ділянку за померлим, який не видавався спадкодавцю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved