Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення сином [PERSON] трьох років. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Первомайського міськрайонного суду від 11.05.2017 р. шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 13.01.2016 р. відділом ДРАЦС по Первомайському району Первомайського МРУЮ у Миколаївській області було розірвано. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. На даний час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина та на її утримання відмовляється, хоча є здоровим, має постійне місце роботи та заробіток та не має на утриманні інших осіб. В підготовче судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в підготовче судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] Рішенням Первомайського міськрайоного суду від 11.05.2017 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Із довідки Виконавчого комітету Степківської сільської ради № 519 від 03.04.2018 р. вбачається, що син [PERSON] проживає разом із матір'ю по [ADDRESS] Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. На підставі ч. 2 ст. 84 СК України, згідно з якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає, що є підстави для стягнення аліментів на користь позивачки на її утримання. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 80 СК України). Ч.4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що представник відповідача, який діє за довіреністю від його імені, визнав позовні вимоги, а відповідач є працездатного віку, не є інвалідом, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та колишньої дружини в судове засідання не надав, а дитина та позивач потребує матеріальної допомоги на утримання, що відповідно до законодавства є прямим обов'язком відповідача, суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, в сумі 1409,60 грн., як за дві вимоги.

Outcome: approved