Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача «Про звільнення» від 05.10.2017 року №573-зв про її звільнення; поновити її на посаді фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів Миколаївського відділення №3 публічного акціонерного товариства «Сбербанк». Позивач посилається на те, що її звільнення було незаконним, оскільки в наказі про звільнення не було розписано дисциплінарний проступок, за який її звільнили, а також в ході службового розслідування пояснень від неї не брали, не встановлено конкретні її винні дії, день, час та місце правопорушення та в чому воно виразилось. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача заперечував проти позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного. 03 червня 2016 року [PERSON] прийнята на роботу на посаду фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів Миколаївського відділення №3 публічного акціонерного товариства «Сбербанк», постійно, з трьохмісячним випробувальним строком та заробітною платою згідно із штатним розкладом, на підставі наказу №246-П від 02.06.2016 року. Як вбачається із трудової книжки позивача та наданих наказів, 01 серпня 2016 року позивач переведена на посаду фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів Миколаївського відділення №5 публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на підставі наказу №583-пр від 28.07.2016 року, 19 вересня 2016 року переведена у Миколаївське відділення №2 на підставі наказу №735-пр від 16.09.2016 року, 16 січня 2017 року переведена у Миколаївське відділення №5 на підставі наказу №40-пр від 12.01.2017 року, 15 серпня 2017 року переведена у Миколаївське відділення №3 на підставі наказу №633-пр від 14.08.2017 року, а 11 жовтня 2017 року звільнена у зв'язку з вчиненням нею невинних дій, які дають підстави для втрати довір'я до неї, як працівника що безпосередньо обслуговує грошові цінності, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України на підставі наказу №573-зв від 05.10.2017 року (а.с. 11-12, 30, 31, 33, 34, 35, 36). Наказом від 05.10.2017 року №573-зв «Про звільнення» 11.10.2017 року [PERSON] звільнено з посади фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів Миколаївського відділення №3 публічного акціонерного товариства «Сбербанк» згідно з п. 2 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України, у зв'язку із вчиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до неї, як працівника що безпосередньо обслуговує грошові цінності, на підставі звіту про проведення службового розслідування (а.с. 36). Відповідно до вказаного наказу від 05.10.2017 року №573-зв «Про звільнення», за результатами службового розслідування від 29.09.2017 року, проведеного на підставі розпорядження №458 від 04.09.2017 року, у зв'язку з виявленням (встановленням) банком факту порушення ВНД Банку, нормативних документів НБУ, зазначених у звіті про проведення службового розслідування, в тому числі й за порушення п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.2.5, 3.2.7, 3.2.16.4, 3.7 Посадової інструкції фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів Миколаївського відділення №5 публічного акціонерного товариства «Сбербанк» від 16.01.2017 року та п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.2.5, 3.2.7, 3.2.16.4, 3.7 Посадової інструкції фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів Миколаївського відділення №3 публічного акціонерного товариства «Сбербанк» від 15.08.2017 року, при виконанні [PERSON] посадових обов'язків фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів, в частині зняття грошових коштів з рахунків клієнтів без фактичної присутності клієнта, що дає підстави для втрати довір'я до [PERSON], як до працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності (а.с. 36). 15 серпня 2017 року між сторонами був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого працівник, що виконує роботи по здійсненню касових операцій, безпосередньо пов'язану зі зберіганням, обробкою, відпусткою та/або застосуванням/використанням в процесі діяльності переданих матеріальних (в тому числі, валютних) цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому роботодавцем матеріальних (в тому числі, валютних) цінностей, а також тих, що будуть передаватися йому під звіт роботодавцем протягом всього строку дії цього договору, та зобов'язується: дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання або для інших цілей матеріальних (в тому числі, валютних) цінностей роботодавця та вживати заходи до запобігання заподіяння шкоди; своєчасно повідомляти уповноваженим особам роботодавця про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних (в тому числі, валютних) цінностей; вести облік, складати і надавати у встановленому порядку звіти про рух та залишок довірених йому матеріальних (в тому числі, валютних) цінностей; брати участь в інвентаризації/ревізії довірених йому матеріальних (в тому числі, валютних) цінностей; здійснювати прийом та відпуск матеріальних (в тому числі, валютних) цінностей по документах, підписаних керівником (або іншою уповноваженою особою) роботодавця та головним бухгалтером (або іншою уповноваженою особою) роботодавця згідно відповідного порядку, встановленого роботодавцем; відшкодовувати роботодавцю в повному обсязі завдані збитки; не розголошувати третім особам інформацію про зберігання, переміщення та/або охорону ввірених працівнику матеріальних (в тому числі, валютних) цінностей, що стала відома останньому у зв'язку з виконанням робіт, вказаних в першому абзаці п. 2 цього договору (п. 2 договору). Також [PERSON] ознайомлена з Посадовими інструкціями спеціаліста з обслуговування масових роздрібних клієнтів Миколаївського відділення №3 від 16.01.2017року та 15.08.2017року (а.с. 69-71, 72-77). Представник позивача як на підставу вимог позову спирався на те, що [PERSON] згідно наказу про переведення від 16.01.2017року, станом на 11.08.2017року (дата коли виявлено факт порушень з боку співробітника Банку), була робітником відділення №5, тоді як перевірка була проведена у відділенні №3, тому факт неправомірних дій щодо обслуговування клієнта [PERSON] не є доведеним. Також позивач в позові вказує на те, що в ході службового розслідування у неї не брали пояснень, та службовим розслідуванням не встановлено конкретні винні дії, в чому вони полягають, коли і де вона провела касові операції з порушенням. Однак, відповідно до матеріалів службової перевірки, виявлено що 11.08.2017року [PERSON] проводила обслуговування клієнтів у відділенні №3, а також окрім цього встановлені факти порушення [PERSON] стосовно обслуговування й інших клієнтів, виявлено факти привласнення коштів, виявлені грубі порушення Інструкції, Регламенту, що зазначені в звіті. В звіті зазначені та розписані всі відомості щодо порушень відповідних Інструкцій, Регламенту, тощо. Зазначені дати, дії, що проводились винними особами, викладена детальна інформація по ходу службового розслідування. Позивач була ознайомлена зі звітом про проведення службового розслідування, з розпорядженням №458, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 56-60). Надавала пояснення по суті, при проведення службового розслідування (а.с.61, 62). Крім того, до службового розслідування, до [PERSON] вже застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, що підтверджується наказом №675-ос від 03.08.2017 року вказано [PERSON] фахівцю з обслуговування масових роздрібних клієнтів Миколаївського відділення №5 публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на неналежне виконання п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.2.7, 3.2.19, 3.7 Посадової інструкції фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів Миколаївського відділення №5 публічного акціонерного товариства «Сбербанк» від 16.01.2017 року, в частині п. 4.1.3 Програми здійснення фінансового моніторингу в процесі обслуговування клієнтів співробітниками банку при проведенні операцій за відповідним напрямком діяльності (№67-1 від 02.10.2015), п.п. 3.4.1 Положення про порядок здійснення грошових переказів фізичних осіб та їх виплати в публічне акціонерне товариство «Сбербанк» №501/11/12/15 від 13.10.2015 та п. 1.1, 1.2 Технологічної карти по роботі в публічне акціонерне товариство «Сбербанк» з міжнародними переказами по системі «ЛІДЕР»/WESTERN UNION/MANEYGRAM №1128/15/16 ВІД 12.04.2016. [PERSON] попереджено, що у разі виявлення подібних порушень в майбутньому та подальшого невиконання своїх посадових обов'язків згідно Посадових інструкцій, нормативних документів банку, рішень компетентних органів банку, в т.ч. комітетів, а також невиконання регламентованих процесів банку, до неї будуть вжиті більш дієві заходи впливу (а.с. 32). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Верховний Суд України в постанові від 20 квітня 2016 року в справі №6-100цс16 дійшов до висновку, що розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. З огляду на викладене, судом встановлено, що позивач, яка безпосередньо обслуговує грошові цінності, при виконанні своїх посадових обов'язків фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів умисно порушила правила проведення операцій з матеріальними цінностями в частині зняття грошових коштів з рахунків клієнтів без фактичної присутності клієнта, допустила численні порушення діючих в установі положень, що стало підставою для втрати до неї довір'я як до працівника з боку власника та підставою для її звільнення. Зважаючи на те, що розірвання договору з цієї підстави не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 Кодексу Законів про працю України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються, зокрема щодо надання письмових пояснень працівника, суд вважає, що відповідач діяв правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства звільняючи позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України. Враховуючи викладене, позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 41, 148, 149 Кодексу Законів про працю України,

Outcome: dismissed