Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 22 серпня 2014 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.08.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний період шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться, з квітня 2015 року спільно не проживають. Позивач вказує на те, що налагодження стосунків між ними не можливе, а збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Позивач також зазначає, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має прибутків, а відповідач ні у вихованні, ні в утриманні дитини участі не приймає. Місце роботи та чи працює відповідач їй не відомо, хоча відповідач працездатний і не має вад здоров'я та як їй відомо один із видів заробітку відповідача є таксування. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, строк для примирення просить не надавати, у заяві вказала, що позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 22 серпня 2014 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблений відповідний актовий запис за № 1503 (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, строк на примирення просить не надавати, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов у частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З матеріалів справи убачається, що дитина сторін по справі проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. В спростування викладених обставин будь-яких доказів відповідачем суду не надано. З пояснень позивача відповідач за станом здоров'я працездатний, судом не встановлено обставин того, що на забезпеченні відповідача є ще інші утриманці. Отже, враховуючи заявлені вимоги, суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1 500 грн. щомісячно на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позову, а саме з 12.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. у частині вимог про розірвання шлюбу та стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 грн. у частині заявлених вимог про стягнення аліментів. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved