Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Токмацької міської ради Запорізької області, яким просить визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав на праві приватної власності померлій [INFO] [PERSON] та є спадковим майном померлого [INFO] [PERSON] . Позов обґрунтовує наступним. [INFO] померла родичка позивача [PERSON] , про що видане свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та зроблений актовий запис № 456. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все майно заповіла матері позивача [PERSON] та своєму співмешканцю [PERSON] . [PERSON] 15.03.2000 [INFO] отримала в Токмацькій державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку. На іншу 1/2 частку житлового будинку свідоцтво про смерть видане не було. [PERSON] фактично спадщину прийняв, оскільки був зареєстрований з померлою за однією адресою та проживав в цьому будинку. [INFO] він помер, про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя право власності на належну йому частку будинку він не отримав. Спадкоємців він не мав, заповіту за життя не склав. В цьому будинку позивач фактично мешкає з 1999 року, а зареєстрована з 24.10.2003 року. Мати позивача [PERSON] , котра являється спадкоємицею власниці будинку [PERSON] договором дарування посвідченого 11.01.2017 року подарувала позивачу належну їй 1/2 частку житлового будинку. Будинком позивач володіє добросовісно, законний власник помер. Крім того, майном померлої, позивач володіє відкрито та безперервно, не приховуючи цього факту. Позивач постійно доглядає за будинком та проживає в ньому, користується присадибною ділянкою. Ще однією умовою володіння з метою набуття права власності на нерухоме майно є безтитульність такого володіння. Позивач не має іншої підстави отримати у власність спірне майно, тільки за рішенням суду про встановлення права власності за набувальною давністю. Цей будинок являється власністю [PERSON] . Спадкоємцем після її смерті на 1/2 частку майна є [PERSON] . Позивач не є кровною родичкою [PERSON] заповіту він не склав за життя. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 07.05.2019 року відкрито провадження в порядку загального провадження. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28.05.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, віддаючи розгляд справи повністю на розсуд суду, відзив на позовну заяву не надав. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що, померлий [PERSON] був власником 1/2 житлового будинку [ADDRESS] , оскільки він не мав родичів, то позивач [PERSON] доглядала за будинком [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла родичка позивача [PERSON] , про що видане свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та зроблений актовий запис № 456. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все майно заповіла матері позивача [PERSON] та своєму співмешканцю [PERSON] . [PERSON] [INFO] отримала в Токмацькій державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку. На іншу 1/2 частку житлового будинку свідоцтво про смерть видане не було. [PERSON] фактично спадщину прийняв, оскільки був зареєстрований з померлою за однією адресою та проживав в цьому будинку. [INFO] він помер, про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя право власності на належну йому частку будинку він не отримав. Спадкоємців він не мав, заповіту за життя не склав. В цьому будинку позивач фактично мешкає з 1999 року, а зареєстрована з 24.10.2003 року. Мати позивача [PERSON] , котра являється спадкоємицею власника будинку [PERSON] договором дарування посвідченого 11.01.2017 року подарувала позивачу належну їй 1/2 частку житлового будинку. Будинком позивач володіє добросовісно, законний власник помер. Крім того, майном померлої, позивач володіє відкрито та безперервно, не приховуючи цього факту. Позивач постійно доглядає за будинком та проживає в ньому, користується присадибною ділянкою. Будинок являється власністю [PERSON] . Спадкоємцем після її смерті на 1/2 частку майна є [PERSON] . Позивач не є кровною родичкою [PERSON] заповіту він не склав за життя. Відповідно до листа Токмацької державної нотаріальної контори від 13.06.2019 року №962/01-16 спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась. Відповідно до листа Токмацької державної нотаріальної контори від 13.06.2019 року №964/01-16 спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] заведена, спадщину прийняла [PERSON] . Відповідно до копії договору від 11.01.2017 року мати позивача [PERSON] , яка є спадкоємицею власника будинку [PERSON] , подарувала позивачу належну їй 1/2 частку житлового будинку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Такий спосіб виникнення права власності, як набувальна давність можливий за умови сукупності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчитись визначений законом строк, який для нерухомого майна складає десять років. Відкритість та безперервність означають, що особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а також що протягом встановленого законом строку титульний володілець не заявляв вимог про повернення йому майна. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказується, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи із наведеного, суд вважає, позовні вимоги щодо визнання права власності на частку житлового будинку за набувалою давністю, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved