Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення подвійної суми завдатку, посилаючись на те, що позивач з відповідачкою 28.05.2018 року уклали договір завдатку, про те, що на підтвердження серйозності намірів в рахунок придбання в майбутньому за договором купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,015 га, були передані грошові кошти в якості завдатку. Умовами вищезазначеного договору передбачено, що сторони узгодили всі суттєві умови, вартість майна, термін укладення договору (не пізніше 02 липня 2018 року), суму завдатку. Відповідачка отримала в якості завдатку грошові кошти в розмірі 260000 (двохсот шістдесяти тисяч) гривень. Проте до 02.07.2018 року договір купівлі-продажу укладений не був, відповідачка не виконала своїх зобов`язань за договором завдатку від 28.05.2018 року, договір купівлі-продажу не підписала, грошові кошти, які були передані їй в якості завдатку, не повернула, від спілкування ухиляється та не бажає вирішувати питання шляхом перемовин, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з позовом. Представник позивача - адвокат Говоров А.В. в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила суду, що вона мала намір продати будинок, готувала його до продажу, а за два дні до підписання договору купівлі-продажу їй подзвонили з агентства та повідомили, що позивач відмовився від покупки житлового будинку. Крім того, відповідачка зазначає, що отримані в якості завдатку гроші вже витратила. Представник відповідачки - адвокат Єренко Д.В. в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позову. Крім того, відповідачкою до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачка в повному обсязі виконала свої обов`язки по договору, не маючи на меті ухилитись від укладення договору купівлі-продажу, про що свідчить збирання відповідачкою необхідних документів, вирішення питань та виконання необхідних дій для продажу спірного будинку та земельної ділянки. Крім того, відповідачка зазначила, що саме позивач в односторонньому порядку відмовився від укладення договору. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії договору від 28.05.2018 року між позивачем та відповідачкою було укладено попередній договір, за яким сторони зобов`язались підписати договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , не пізніше 02.07.2018 року. Згідно п. 3.1 вищезазначеного договору відповідачка отримала в якості завдатку 260000,00 грн. Згідно п. 4.1 вищезазначеного договору, при невиконанні покупцем (позивачем у справі) своїх обов`язків по договору, завдаток залишається у продавця (відповідачки по справі) в повному обсязі. Згідно п. 4.2 вищезазначеного договору, при невиконанні продавцем (відповідачкою по справі) своїх обов`язків по договору, вона зобов`язується повернути позивачу завдаток в повному обсязі та компенсацію у розмірі завдатку. На підставі цього пункту позивач просить стягнути з відповідачки на його користь суму завдатку за договором та компенсацію у розмірі завдатку у сумі 520000,00 грн. Вищезазначений попередній договір нотаріально посвідчений не був. Право власності позивачки на спірний житловий будинок та земельну ділянку підтверджується Договором купівлі-продажу від 26.12.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М., Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та державним актом на право власності на земельну ділянку. Крім того, у судовому засіданні був допитаний свідок - [PERSON] , [INFO] , приватний підприємець, директор агентства нерухомості «Ділайн», через яке сторони у справі уклали попередній договір. У судовому засіданні свідок пояснив, як ріелтор, показував позивачу будинок відповідачки, збирав необхідні документи, однак, на його думку, [PERSON] сам відмовився від придбання будинку. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 570 ЦК України, встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Однак, договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати передані кошти завдатком. В такому випадку, такі кошти, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України - є авансом. Оскільки, виходячи із встановлених обставин, правова природа отриманих відповідачкою коштів визначена законом, то те, що сторонами вони зазначені як завдаток правового значення не має і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст. 571 ЦК України. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року у справі № 6-176цс12. Верховним Судом України зазначено, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. Правила ст. 570 ЦК України про завдаток поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна зі сторін ухиляється від його виконання (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 р. у справі № 6-82цс13). Однак, враховуючи, що договір між сторонами укладено не в належній формі, тобто між сторонами існувала лише попередня домовленість, передані кошти суд вважає авансом, а не завдатком. Так, на відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. У разі сплати авансу, кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов часткового, стягнувши з відповідачки на користь позивача 260000,00 грн., в якості повернення суми авансу за попередньою домовленістю. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 2864,30 грн.

Outcome: partial