Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 08.01.2011 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 5. Від спільного проживання народилася донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розлучення є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, що призводить до частих сварок. Як наслідок, упродовж останніх двох років сторони проживають окремо та мають інші сім`ї, а тому шлюб носить формальний характер. Як наслідок, шлюб просить розірвати, прізвище залишити « [PERSON] », дитину залишити проживати з нею. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення (а.с. 26). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 08.01.2011 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 5 (а.с. 4). Від спільного проживання народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Причиною розлучення є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, як наслідок, упродовж останніх двох років сторони проживають окремо, а шлюб носить формальний характер. Згідно із ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити « [PERSON] ». В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Дочку [PERSON] , [INFO] слід залишити при матері. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved