Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, у якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 31 грудня 1991 року Радомишльським відділом РАЦС Житомирської області, за актовим записом №153. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, а також не зійшлися характерами. З 20 січня 2017 року із відповідачем шлюбних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Наміру зберігати сім'ю вона не має, а тому просила розірвати укладений шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ТП №353471 виданим 31 грудня 1991 року Радомишльським відділом РАЦС Житомирської області, за актовим записом №153. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №053558 виданим 20 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радомишльського райуправління юстиції Житомирської області, за актовим записом № 7. Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у зв'язку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є те, що позивач з відповідачем не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачені підстави припинення шлюбу. Однією з таких підстав є його розірвання. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Беручи до уваги згоду сторін на розірвання шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вказала, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «Манучарян». Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 640 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 13 від 09 серпня 2017 року. Понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110-114, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved