Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в шлюбі, який 1 листопада 2011 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова було розірвано. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем і є на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, сина не відвідує, не цікавиться його життям, здоров`ям, участі в його вихованні чи піклуванні про нього не приймає, зв`язку з дитиною не підтримує. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 141, 150, 164 СК України. 13 листопада 2019 року ухвалою суду було прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовче засідання. В підготовчому засіданні позивач позов підтримала з мотивів викладених в ньому, просила такий задовольнити. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав. В підготовче засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце проведення такого, не з`явився представник третьої особи, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань чи письмових пояснень на позов не подав. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги визнання позову зі сторони відповідача, у відповідності до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому засіданні та розгляд справи у відсутності представника третьої особи, відносно чого сторони не заперечили. Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є сторони у справі, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 березня 2009 року. Шлюб між сторонами було розірвано 1 листопада 2011 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова (справа № 2-3884/11). Оскільки відповідач визнав позов, а тому обставина проживання дитини з матір`ю та перебування такої на утриманні позивача у відповідності до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. У відповідності до висновку Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 24 вересня 2019 року № 36 Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , оскільки відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, матеріально не забезпечує, щодо позбавлення його батьківських прав на засіданні комісії не заперечив. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина, не приймає участі в його вихованні, не цікавиться його життям, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, проживає окремо. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, висновком Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування, а також визнанням позову з боку відповідача. Враховуючи наведене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що слід позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати в розмірі 768,4 гривень судового.

Outcome: approved