Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн на місяць, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 18 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання призначене на 10:15 год 17 березня 2021 року не з`явилася. Позивач скористалася правом відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України та подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Покликається на наявність у позивача нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та рухомого майна, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Відповідач скерував на адресу суду письмові пояснення, в яких позов визнає частково та погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1 500 грн щомісячно. Просить урахувати, що офіційно не працює, періодично працює таксистом. Сукупний дохід в місяць становить приблизно 10 000 - 12 000 гривень. Крім цього, звертає увагу суду, що ним в інтересах сім`ї укладено 04 грудня 2019 року попередній договір з [PERSON] купівлі продажу квартири [ADDRESS] . Вказує, що ним по даному договору сплачено забезпечувальний платіж у розмірі 10 000 доларів США, однак, ще необхідно сплатити 13 075 доларів США, що свідчить про необхідність виконання зобов`язання по договору. Зазначає, що дана квартира придбана в інтересах сім`ї. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , є батьками неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 липня 2005 року. За довідкою з місця проживання ЛКП « Хуторівка » № 3104 від 22 грудня 2020 року дитина проживає разом з матір`ю. Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, то між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані Конституцією України, Сімейний кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень ст.ст.141, 181, 182 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, за ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини. Так, звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину віком 15 років, позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є її процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, у підтвердження визначених ст.182 СК України, про стан здоров`я та матеріальне становище дитини. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). Однак, враховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, в тому числі щодо здобуття освіти, рівність батьків у матеріальному утриманні, враховуючи позицію відповідача, який зобов`язується утримувати дитину та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 2 000 грн щомісячно. Указаний розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а станом на день ухвалення рішення згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 гривень. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для стягнення аліментів в іншому розмірі. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 24 грудня 2020 року та в порядку ч.1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 908 грн судового збору.

Outcome: approved