Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 17.08.1986 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1789. При цьому позивач посилалася на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і вона не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомила, що від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.12.2018 року, за клопотанням відповідача сторонам був наданий строк для примирення у три місяці та провадження по справі було зупинене до 03.03.2019 року. Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за її відсутності та наполяганні на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку позивач не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.08.1986 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1789. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідач не спростував жодним належним і допустимим доказом зазначені позивачем обставини. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved