Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюб, який був укладений 05.09.2009 року та зареєстрований у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області за актовим записом №127, розпався і зберегти його не можливо. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно із положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено,\~що 05.09.2009року сторони зареєстрували шлюб у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області за актовим записом №127 (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.5), яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили, на час розгляду справи проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору між сторонами не виникає. Матеріальної допомоги відповідач не надає, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини,що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу); саме такий розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.6 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн., тому поверненню підлягає 50 % , а саме 384,20 грн.

Outcome: approved