Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Олександрійської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], а саме ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по вулиці Транспортній, 69/7 (колишня вулиця Транспортна, 65) в місті Знам'янка Кіровоградської області. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 05 січня 1991 року в місті Олександрія Кіровоградської області померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: місто Знам'янка Кіровоградської області, вулиця Транспортна, 69/7 (колишня вул.Транспортна, 65), яка належала їй на праві вланості на підставі свідоцтва про право на спадщину. Проте, прийнявши спадщину матері, отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану частину будинку вона не має можливості, у зв'язку з відстністю документу, який підтверджує право власності спадкодавця на нього. За таких обставин вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач як і її представник у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання, призначене на 18 квітня 2017 року, також не зявився,про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи загалом за його відсутності не надав. При цьому, в судове засідання, яке було призначене на 22 березня 2017 року останнім було надано заяву про визнання позовних вимог та проведення судового засідання 22 березня 2017 року за його відсутності. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 січня 1991 року в місті Олександрія Кіровоградської області померла [PERSON] (а.с. 3). Згідно з довідкою КП «Житлогосп» на момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована [INFO] разом зі своєю дочкою [PERSON] (а.с.5). З довідки Знам'янського міжміського коммунального підприємства «Бюро технічної інвентарізації» від 22 липня 2015 року вбачається, що ? частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою місто Знам'янка Кіровоградської області вулиця Транспортна, 69/7 станом на 01 січня 2013 року зареєстрована за [PERSON] і на даний час є її власністю на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Знам'янської міської державної нотаріальної контори [PERSON] 07 серпня 1953 року р№3228/12, по якому ? частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами перейшла від [PERSON], померлої 06 серпня 1995 року. Вулиця Транспортна,69/7 - колишня Транспортна, 65 (а.с. 5). До матеріалів справи також долучено технічний паспорт на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований по вулиці Транспортна,69/7 в місті Знам'янка Кіровоградської області виготовлений за станом на 26 липня 2015 року, де зазначено, що ? його частка належить [PERSON] на підставі вказаного вище свідоцтва про право на спадщину (а.с.11-21). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу в Кіровоградській області [PERSON] 27 травня 2016 року заведено спадкову справу №15-2016 (а.с. 7). З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] до нотаріуса 09 січня 1991 року звернулася [PERSON] Постановою нотаріуса від 27 травня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів на майно, яке належало спадкодавцю (а.с.6). Разом з цим, Державним нотаріальним архівом в Кіровогардській області на запит суду надіслано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру та матеріали спадкової справи [PERSON], померлої 06 серпня 1952 року, яка заведена Знам'янською міською державною нотаріальною конторою (№ у спадковому реєстрі 60489457), з яких вбачається, що [PERSON] 07 серпня 1953 року до нотаріуса подано заяву про прийняття спадщини останньої. 07 серпня 1953 року їй видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] До складу спадкового майна ввійшло право на ? частину домоволодіння, що знаходиться в місті Знам'янка, вулиця Транспортна, 65, та належить померлій відповідно до рішення народного суду міста Знам'янка від 29 липня 1939 року, зареєстрованого в Знам'янському міськгоспі 28 грудня 1944 року №459. Спадкоємцем іншої 1/2 частини цього ж будинку за відповідним свідоцтвом про право на спадщину є син [PERSON] - [PERSON] Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно свідчить про те, що житловий будинок по вулиці Транспортна, 69/7 в місті Знам'янка зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] Кожному належить на праві приватної спільної часткової власності ? частка вказаного нерухомого майна. Родинний зв'язок між [PERSON] та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження останньої та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 4,4-а). Згідно зі статтею 13, 41 Конституції України кожному гарантується реалізація права власності і його захист та непорушність. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, у спадкоємця, який прийняв спадщину, право на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. Відповідно до ст.549 вказаного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.550 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно.\~ У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Отже судом встановлено, що позивач прийнявши у встановленому законом порядку спадщину своєї матері [PERSON], яка померла 05 січня 1991 року, не може отримати свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку розташованого по вулиці Транспортній, 69/7 в місті Знамянка, яка ввійшла до маси спадкового майна останньої, внаслідок відсутності у неї правовстановлюючих документів на нього. З цих підстав нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні права на спадщину, у звязку з чим позивач позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved