Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просять на підставі ст.405 ЦК України визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування належним їм на праві власності житлом - квартирою [ADDRESS] в м.Ніжині Чернігівської області, посилаючись на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 30.10.2012 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано і відповідачка понад рік без поважних причин відсутня за вказаною адресою, має інше житло, але в добровільному порядку не знімає місце реєстрації в їх квартирі, чим перешкоджає їм користуватися та вільно розпоряджатися їх власністю. Відповідачка по первісному позову [PERSON] у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], пред'явила зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні даним житлом в подальшому та встановлення порядку користування вказаною квартирою, виділивши їй та її дочці [PERSON] в користування одну з кімнат цієї квартири, посилаючись на те, що з 19 лютого 2005 року по 30 жовтня 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], мають спільну дочка [PERSON], [INFO], якій належить на праві власності 1/5 частка спірної квартири, але в травні 2012 року відповідачами було замінено замок у вхідних дверях квартири і її разом з дочкою перестали допускати до вищевказаного житла і всупереч вимогам ч.1 ст.177 Сімейного кодексу України вона позбавлена можливості управляти належним дитині майном, дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах, хоча дочка після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з нею.Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 жовтня 2007 року 1/5 частка зазначеної квартири належить їхній спільній дитині - [PERSON]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] та позивачі [PERSON] і [PERSON] підтримали свій позов за обставин, викладених в позовній заяві, і не визнали зустрічний позов [PERSON] та позивачі пояснили, що через подружню зраду [PERSON], яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з їх сином [PERSON], в березні 2012 року виселилася з їх квартири і в даний час співмешкає з іншим чоловіком, від якого вагітна, тому її проживання в квартирі неможливо. Їх з сином спільна дочка [PERSON] має на праві власності 1/5 частку вказаної квартири в порядку приватизації. В травні 2012 року вони змінили вхідні замки в квартиру і ключі [PERSON] не давали. В квартирі знаходяться придбані в період шлюбу з [PERSON] меблі відповідачки. Відповідачка по первісному позову та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлений позов з підстав, викладених в позовній заяві, зменшивши позовні вимоги, відмовившись від вимоги про встановлення порядку користування житлом, і [PERSON] просила усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом її вселення та забов'язання відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні житлом, пояснивши, що вона з дочкою дійсно з березня 2012 року не проживають в спірній квартирі, але вона позбавлена можливості доступу до квартири з поважних причин, так як в березні 2012 року її чоловік [PERSON] побив її та вигнав з квартири, погрожував фізичною розправою і не дав змоги забрати спільно нажиті речі, які до цього часу знаходяться в квартирі, в яку вона не має доступу через те, що відповідачі в травні 2012 року поміняли вхідні замки і не дають їй ключі. З цього приводу вона в травні 2012 року зверталася із заявою до Ніжинського МВ УМВС. Іншого житла у неї немає і вона позбавлена можливості управляти майном, належним її дитині, включаючи 1/5 частку квартири, яка належить їй на праві власності, меблями та іншими речами. Третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування - виконком Ніжинської міської ради - в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та вирішення спору згідно чинного законодавства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що неодноразово приходила разом з [PERSON] на квартиру відповідачів, але не могли попасти в квартиру через те, що вони поміняли вхідні замки після того як вигнали її з квартири і [PERSON] не змогла забрати навіть речі дитини та спільно нажите майно, а на телефонні дзвінки відповідачі не відповідають. Заслухавши осіб, що з'явилися в судове засідання, та дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] незаконні, необгрунтовані і не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою законні, обгрунтовані і підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено і ч.1 статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, а відповідно до ч.4 ст.60 вказаного кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітня дочка відповідачки по первісному позову згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 жовтня 2007 року є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках - по 1/5 частки кожному (а.с.12). Згідно довідки комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» від 03.06.2014 року [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі з 17.12.2008 року, а її малолітня дочка [PERSON] - з дня народження [INFO] року, але не проживають у вказаній квартирі з 23 березня 2012 року, і суд встановив, що непроживання їх в квартирі викликано поважними причинами, так як відповідачі [PERSON] та [PERSON] перешкоджають користуватися квартирою, змінивши в травні 2012 року вхідні замки, що підтвердили в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] Згідно постанови Ніжинського МВ УМВС про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.06.2012 року 23.05.2014 року до Ніжинського МВ УМВС надійшла письмова заява від громадянки [PERSON] з проханням застосувати міри реагування до її чоловіка громадянина [PERSON], який вигнав її з квартири, вчиняв сварки, під час яких виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою (а.с.34). Наявність у [PERSON] іншого належного їй на праві власності або на передбачених законом підстав для користування житла в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] за рішенням суду від 30.10.2012 року їх малолітня дочка [PERSON], [INFO], за згодою батьків залишилися проживати разом з матір'ю [PERSON], про що свідчить і виконавчий лист від 13.04.2012 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на їх дочку до досягнення нею повноліття (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.177 Сімейного кодексу України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Виконання цього зобов'язання [PERSON] ускладнюється позбавленням її відповідачами можливості доступу до належної дитині на праві власності 1/5 частки квартири, меблів та інших речей. Судом враховані інтереси спільної дитини [PERSON] та [PERSON] у відповідності до вимог ст.59 ч.2 СК України, згідно якої при розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов'язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім'ї, які відповідно до закону мають право користування ним. За таких обставин суд дійшов висновку, що відсутні законні підстави для визнання [PERSON] втратившою право на користування житлом у спірній квартирі. Щодо вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нею та її дочкою [PERSON] житлом - квартирою [ADDRESS] шляхом вселення, зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні даним житлом, то оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження факти наявності перешкод в користуванні спірним житлом та перешкод у вселенні до нього відповідачка по первісному позову [PERSON] нарівні з іншими особами, зареєстрованими у спірному житлі, користується усіма правами і коли її право порушено, вона має бути вселеною до квартири. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів по зустрічному позову необхідно стягнути понесені [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн.60 коп. та витрати на правову допомогу згідно розрахунку в сумі 2436 грн. в рівних частках з кожного.

Outcome: approved