Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], посилаючись на те, що 23 червня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. 23 січня 2008 року шлюб з відповідачем розірвано. З моменту розлучення відповідач батьківських обов'язків щодо своїх дітей не виконує, з ними не спілкується та не проявляє ініціативи у такому спілкуванні, не утримує і не виховує дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний , духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дітьми освіти, не телефонує, на дні народження і свята не вітає. Згідно виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2007 року відповідач зобовязаний виплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 29 жовтня 2007 року. Станом на 28 лютого 2011 року борг відповідача по аліментах становить 16 506 грн. 72 коп. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просить позбавити його батьківських прав. Представник позивача до судового засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв'язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 2006 року [PERSON] із сім'єю не проживає, місце проживання та роботи не відоме. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2007 року шлюб між батьками дітей розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишилися проживати з матір'ю. З того часу батько з дітьми не зустрічається та не спілкується, не цікавиться життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком дітей, не бере участі в утриманні малолітніх. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2007 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Станом на 28 лютого 2011 року заборгованість [PERSON] становила 16 506 грн. 52 коп. В 2011 році [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування м. Черкаси та отримала позитивний висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, до суду не звернулася, оскільки вирішила налагодити стосунки між дітьми з батьком. Родичі родини [PERSON] повідомили, що з 2010 року батько не виявляє свої зацікавленості щодо долі дітей. Відповідно до довідки Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси від 22 листопада 2017 року № 36976 заборгованість [PERSON] по аліментах становить 107 113 грн. 32 коп. Відповідно до довідки Черкаського гуманітарно-правового ліцею Черкаської міської ради від 15 листопада 2017 року № 150, де навчаються малолітні, батько [PERSON] участі у вихованні дітей не бере. Згідно Висновку від 30 листопада 2017 року, Виконавчий комітет Черкаської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Дані факти свідчить про свідоме не бажання відповідача виконувати свої батьківські обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи викладене, а саме те, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх малолітніх дітей, ними не займається, не виховує, не створює нормальні умови для їх утримання, не цікавиться їхнім життям та здоров'ям, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved