Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.04.1981 року по 28.12.2013 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, її було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання №66 від 19.12.2013 року їй були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 2 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму. Основний діагноз. Гіпертонічна хвороба II ст., СН І. Шийний остеохондроз хребта з сенсорними порушеннями. Анізометропія, міопія слабкого ступеню лівого ока, пресбіопія, хронічний кон'юктивіт, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Супутній діагноз. У п.16 вищезазначеного акту зазначено що, професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. У п.17 Акту зазначено, що позивачка здійснювала проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, запиленості, загазованості, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагали ст.ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров'я позивача. Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 10.12.2014 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 60% та встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Отримані позивачкою професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Позивачка не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв'язку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті та інше. Вищевказані причини не дозволяють їй нормально користуватися послугами громадського транспорту, відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти. У зв'язку з профзахворюванням вона постійно зазнає фізичного болю у зв'язку із нападами утрудненого дихання 2-3 рази на добу, постійна задишка, важкість та хрипи у грудях та міжлопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому, зниження слуху, шум у вухах та голові. Зниження здатності до сприйняття звуків зробила її інвалідом - вона втратила можливість нормально спілкуватися з іншими людьми, навчатися, працювати за професією. Вона змушена постійно в зв'язку з цим приймати знеболюючі, заспокійливі та інші ліки. Спричинену моральну шкоду позивачці важко оцінити в грошовому розмірі, але враховуючи ступінь та тяжкість наслідків втрати здоров'я, враховуючи те, що для неї одним з варіантів полегшення моральних страждань може бути санаторно-курортне лікування, зміна щоденного оточення та покращення життєво-побутових умов. Тому виходячи з принципу розумності та співмірності сума в 30000грн. є такою, що відповідає тяжкості її моральних страждань. Кожен відсоток стійкої втрати працездатності позивачка оцінює в 500грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 30000грн. в відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених підстав. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, надавши заперечення на позов, в якому зазначено, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування професійного Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже відсутні порушення законних прав позивача. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України, - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 74 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою КМУ від 30.11.11 року № 1232 акти розслідування професійних захворювань, складаються комісією з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання. Відповідно до п. 86 Порядку за результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 згідно з додатком 17. Акт є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні умови законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного ті епідеміологічного благополуччя населення. Товариство не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 66 від 19.12.2013 року складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно [PERSON] не встановлено порушень Товариством нормативних актів про охорону праці та не визначено особи Товариства, які допустили такі порушення. Встановлювати особи, які не виконали вимог охорони праці відповідно до п. 86 Порядку, має право комісія з розслідування професійних захворювань, яка не встановила з боку Товариства порушень законодавства з охорони праці, а оскільки акт розслідування професійного захворювання № 66 від 19.12.2013 року [PERSON] не оскаржила у встановленому порядку, то відсутні належні та допустимі докази порушення Товариством її прав, а отже відсутні підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 22.04.1981 року по 28.12.2013 року перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе». 28.12.2013 року її було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.5-7). Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання №66 від 19.12.2013 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 2 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму. Основний діагноз. (а.с.8). В п.16 Акту зазначено, що професійні захворювання виникли у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання згідно п.17 Акту - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, загазованості та запиленості. 10.12.2014 року позивачу на МСЕК встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання безтерміново (а.с.9). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв'язку. Саме роботодавець зобов'язаний забезпечити безпечні та нешкідливі умови праці. Робота [PERSON] в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та загазованості призвела до виникнення у [PERSON] професійного захворювання. В зв'язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану її здоров'я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (випискою з історії хвороби - а.с.10; актом розслідування хронічного професійного захворювання - а.с.8; актами огляду МСЕК №1047 від 10 грудня 2014 року та №195 від 26 лютого 2014 року), що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обов'язків з питань охорони праці, порушено права [PERSON], їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з хворобою, втратою професійної працездатності на 60%, обмеженням її життєдіяльності, що полягає у обмеженні до спілкування Іст., до пересування Іст., до трудової діяльності Іст., що підтверджується повним актом огляду МСЕК від 10.12.2014 року. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON] виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 9000грн., яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе» на користь [PERSON] Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: partial