overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 29 серпня 2003 року зареєстровано шлюб, який було розірвано в судовому порядку 07 лютого 2013 року. Від шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO], яка постійно мешкає із нею. В зв»язку з тим, що відповідач не надає допомоги на утримання доньки, має нерегулярний дохід, просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги в частині розміру аліментів та зменшила їх до 750 грн. Позивач у судове засідання не з»явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, але надав заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання доньки на користь позивача в розмірі 750 грн. визнає в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з 29 серпня 2003 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області 07 лютого 2013 року (а.с.10). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою (а.с.3,9) Позивач працює оператором конвеєрної лінії у ДП «Укрспецвагон», але не має можливості самостійно утримувати дитину. Відповідач офіційно не працює, проживає окремо від сім»ї, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, стягнення за виконавчими документами з нього не провадяться. Між сторонами домовленість про сплату аліментів на дитину в добровільному порядку відсутня. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та задовольняє уточнений позов в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79-80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем з 09 листопада 2002 року зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка постійно мешкає із нею. На даний час вона з відповідачем мешкає окремо, він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.. Позивач у судове засідання не з»явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, але надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнає, просив розглянути справу без його участі. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 09 листопада 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO], яка постійно мешкає із позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про одруження, свідоцтвом народження, довідкою з місця реєстрації (а.с. 6,7,8). Позивач не має можливості самостійно утримувати дитину. Між сторонами домовленість про сплату аліментів на дитину в добровільному порядку відсутня. Відповідач офіційно не працює, проживає окремо від сім»ї, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, стягнення за виконавчими документами з нього не провадяться. Від виконання свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини відповідач ухиляється, матеріальної допомоги дитині не надає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79-80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем з 10 грудня 2005 року зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка постійно мешкає із нею. На даний час вона з відповідачем мешкає окремо, він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Вона не працює та не має можливості самостійно утримувати дитину. Відповідач на даний час не працевлаштований, інших дітей у нього немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 643 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.. Позивач у судове засідання не з»явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, але надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнає в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 10 грудня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO], яка постійно мешкає із позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом народження, довідкою з місця реєстрації (а.с. 9,10,11). Позивач не має можливості самостійно утримувати дитину. Між сторонами домовленість про сплату аліментів на дитину в добровільному порядку відсутня. Відповідач офіційно не працює, проживає окремо від сім»ї, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, стягнення за виконавчими документами з нього не провадяться. Від виконання свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини відповідач ухиляється, матеріальної допомоги дитині не надає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79-80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу 26.02.2010 року 52/100 частин домоволодіння по пр. Спартаківському, 54 в м. Херсоні. Позивачем було виконано всі умови договори та сплачено 20000,00дол. США відповідачу, про що остання дала розписку 26.02.2010 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28.12.2010 року даний договір визнано недійсним. Вважає, що сплачені нею кошти відповідачу у сумі 20000,00дол. США є відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном, яке відповідач зобов'язана повернути. Просить з урахуванням уточнення позовних вимоги стягнути з відповідача на користь позивача(курс долара на 05.03.2014 року) безпідставно отриманих коштів у розмірі 194400грн. 00коп.; інфляційні витрати 22161грн. 60коп.; три відсотки річних за весь час прострочення у розмірі 12636грн. 00коп.; судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що не отримували кошти у розмірі 20000,00дол. США. Пояснила, що розписку не писала. Також зазначила, що під час перебування у нотаріусу підписувала багато документів, можливо підписала й розписку, але з впевненістю не може сказати що дана розписка підписана нею. Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно отримане майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту розписки від 26.02.2010 року (а.с. - 200) не вбачається зазначення факту або зазначення інформації такого формулювання, що б давало підстави вважати, що особисто [PERSON] отримала від позивача 20000,00дол. США. Таким чином дана розписка не підтверджує факту отримання відповідачем коштів. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Належних та допустимих доказів на підтвердження отримання 20000,00 дол. США відповідачем від позивача суду не надано. Крім того застосовувати наслідки недійсності правочину позивач в своїй позовній заяві не просить, а суд відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги з підстав звернення до суду, а саме про стягнення в порядку ст. 1212 ЦК України з відповідача безпідставно набутого майна - є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що на виконання ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду, боржником є позивач. На підставі постанови відповідача накладено арешт та заборону відчуження на майно позивача. Зазначає, що державний виконавець повинен провести виконавчі дії протягом шести місяців, тому є всі підстави для закінчення виконавчого провадження та скасування арешту. Зазначає, що в рахунок виконання рішення суду було звернено стягнення земельну ділянку в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Просить зняти арешт з ? частин квартири [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Постановою від 03.05.2006 року об'єднано виконавчі провадження за виконавчими документами боржником є [PERSON] за № 5-332. Згідно витягу р Реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 08.04.2014 року власником ? квартири [ADDRESS] зазначено [PERSON], на дану квартиру накладено арешт на підставі постанови державного виконавця. Сторонами не заперечувалось того факту, що рішення суду не виконані в повному об'ємі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх звернень та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду із захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності порушеного права позивача діями відповідача суду не надано. Враховуючи наведене, беручі до уваги, що рішення суду залишається не виконаним, боржником є позивач у справі, суд дійшов висновку, що з підстав звернення до суду позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що не підписувала договір поруки від 18.02.2010 року №13/26/П02/07-КЛТ, про його існування дізналася в лютому 2013 року з рішення суду про стягнення з неї заборгованості. Просить визнати недійсним зазначений договір поруки. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що не згодна з висновком експерта, просила відмовити в задоволенні позоних вимог, оскільки в рішенні суду від 31.01.2013 року та в ухвалі апеляційного суду встановлено факт укладання договору поруки. Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідач «Кредитпромбанк» був замінений на належного відповідача - правонаступника ПАТ «Дельтабанк». Згідно висновку судової-почеркознавчої експертизи №5209/02 від 21.10.2013 року підпис від імені [PERSON] у договорі поруки 13/26/П02/07-КЛТ від 18.02.2010 року, укладеному між ВАТ «Кредитпробанк» та [PERSON], розміщеному в розділі «Юридична адреса та реквізити сторін» графі «Поручитель» на четвертому аркуші документу, виконаний не самою [PERSON], а іншою особою. В зазначеному договорі зазначено, що він укладається в рахунок забезпечення зобов'язань ЗАТ НВО «Синта» по кредитному договору від 20.06.2007 року №04.1/26/07-КЛТ. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 31.01.2013 року задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк» та стягнуто з [PERSON] та інших відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором від 20.06.2007 року №04.1/26/07-КЛТ, виходячи також з наявності договорів поруки. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18.11.2013 року зазначене рішення суду залишено без змін. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача що факт укладання договору поруки встановлений зазначеними рішеннями суду, оскільки дані рішення ухвалювались без участі відповідача, що вбачається з тексту рішення, при їх ухваленні суд виходив з презумпції правочину та з наявності договору, а не з наявності волевиявлення сторони правочину. Таким чином обставини щодо волевиявлення при укладенні договору поруки від 18.02.2010 року №13/26/П02/07-КЛТ не перевірялись. Відповідно до ст. 203 ч. 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третью, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. На підставі наведеного встановлено, що сторона правочину [PERSON] не підписувала договір поруки від 18.02.2010 року №13/26/П02/07-КЛТ, та не мала волевиявлення на укладення даного правочину, що є підставою для визнання правочину недійсним з наведених вище підстав. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21.02.2012 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Відповідач життям та здоров'ям сина не цікавиться, не надає жодної матеріальної підтримки, аліменти не сплачує, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В зв'язку з цим, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи у суді був повідомлений завчасно, у встановленому законом порядку, про, що свідчить оголошення в пресі, про причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, прокурора, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку їх ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] року народження. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її побутовими умовами, згідно довідки-розрахунку, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина в сумі 2 541 грн. З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] видно, що разом з нею проживає її малолітній син. Матеріально-побутові умови проживання є задовільними та відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Згідно висновку виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 06.02.2014 року за №2-49/330, органом опіки та піклування визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що добре знають сім`ю [PERSON], та можуть підтвердити той факт, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, не спілкується з сином, не займається його вихованням та матеріально дитину не утримує. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як позбавлення батьківських прав [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, на те, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 13.05.2017 року між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, угоди про добровільне утримання сина між ними не досягнуто. Просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, натомість подала заяву, якою позов підтримує та просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач, в судовоме засіданні не зявився був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 13.05.2017 року між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОК № 223499. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку по утриманню дитини визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, п.3 цієї норми визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставинами, які враховуються судом визначенні розміру аліментів є стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене та встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що позов має бути задоволений шляхом стягнення на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача до досягнення нею повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704-80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 16 березня 2002 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] народження. Сімейне життя не склалося, з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов'язки, проживають окремо з 2008року, вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. В заяві на ім'я суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу у її відсутність, строк для примирення не надавати, після розірвання шлюбу залишити прізвище -[PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. На підставі ст.158 ч.2 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін, судове засідання проводиться без фіксації технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 16 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №143 (а.с.9). Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.11). Жодна із сторін не прагне до збереження сім'ї та шлюбу, а тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved