Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їхнє подружнє життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різницю характерів та відсутністю любові та поваги один до одного. Від шлюбу вони мають сина та доньку, які після розірвання шлюбу залишаться проживати із нею. Питання про утримання дитини вирішено із відповідачем в добровільному порядку та діти й надалі залишатимуться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем вони припинили з травня 2013 року. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач завчасно сповістила суд про неявку та можливість розгляду справи за її відсутності. Позивач надала заяву, в якій просила позов задовольнити та шлюб розірвати не заперечуючи проти заочного розгляду і вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 20 липня 2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за № 551. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою і про місце проживання яких, у сторін спору не виникає. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та різні погляди на життя, вони не проживають разом з травня 2013 року, не ведуть сумісного господарства і мають окремий бюджет. Позивач стверджує, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Спору про поділ майна що є їхньою спільною сумісною власністю сторони не мають. Між ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу діти залишаться проживати із позивачкою. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved