Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Вона витратила на лікування та проведення експертизи 500 гривень, втратила заробіток 580 гривень 37 коп. Крім того, їй було нанесено моральну шкоду, яка полягала, як у фізичних, так і душевних стражданнях, яку оцінює в розмірі 30000 гривень. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав , викладених в позові. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просив в задоволені позову відмовити повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. [PERSON] 7 жовтня 2015 року близько 23-30 год., знаходячись на території АЗС ТОВ «Каранкас», яка розташована в м.Марганець, вул..Лермонтова 21-а, на грунті особистих неприязнених відносин, наніс колишній дружині [PERSON], близько 3 ударів долонею правої руки в область обличчя та удар деревяним фрагментом палиці по голові, спричинивши потерпілій тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забитої рани в тімяній області голови ліворуч, струсу головного мозку, що відноситься до тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоровя, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні. Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним та призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено та підтверджено квитанцією, що [PERSON] за проведення судово-медичної експертизи сплатила 141 гривню 46 коп., зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається із записів лікарів в медичні книжці та довідки лікаря від 1 серпня 2016 року [PERSON] знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 8 жовтня 2015 року по 20 жовтня 2015 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, цефалічний синдром, вестибуло-судинний синдром, та приймала ліки: гліцин, мексиприм, вінпоцетин, біфрен. Позивач, в обґрунтування своїх вимог щодо відшкодування майнової шкоди, надала суду чеки на придбання ліків /а.с.6/. З аналізу вказаних чеків вбачається, що всі чеки свідчать про придбання ліків, які не були призначені лікарем, в звязку з нанесенням їй тілесних ушкоджень. Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про понесенні витрати на лікування [PERSON] суду не надала. За таких обставин, позивач не довела суду той факт, що витрати на придбання ліків, які зазначені у наданих суду чеках, були викликані ушкодженням здоров'я позивача, та не подала суду жодного допустимого та належного доказу на підтвердження цього. Згідно листа ТОВ «Каранкас» [PERSON] в жовтні 2015 року, згідно графіку змінності, повинна була відпрацювати 8 змін, середньоденна заробітна плата складає 43 гривні 57 коп. та мала б заробітну плату 348 гривень 56 коп. Фактично відпрацювала 4 зміни (174 гривні 28 коп.) та отримала допомогу в звязку з втратою працездатності 248 гривень 10 коп., що складає 422 гривні 38 коп. В звязку з перебуванням на лікуванні [PERSON] не втратила заробіток за основним місцем роботи ТОВ «Каранкас», а отримала коштів більше. Враховуючи наведене суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення майнової шкоди слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що внаслідок завдання тілесних ушкоджень позивачка зазнала фізичних страждань, їй заподіяно моральної шкоди неправомірною поведінкою відповідача. Проте розмір цієї шкоди, яку позивачка оцінює в сумі 30 000 гривень, нею не доведений. Суд вважає, що відшкодування в розмірі 1000 гривень є достатньою компенсацією отриманої моральної шкоди. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положенням ст.88 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» №3674-УІ від 08.07.2011 року, визначає розмір судового збору, виходячи з сукупності позовних вимог майнового та немайнового характеру (551,20 грн. + 551,20 грн. = 1102,40 грн.) та стягує цю суму з відповідача на користь держави, так як позивач відповідно до закону звільнений від сплати судового збору при подачі позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу 300 гривень.

Outcome: partial