Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким, з урахуванням уточнень, просить стягнути на свою користь з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» страхове відшкодування в сумі 50000 грн, додаткові витрати в розмірі 1360 грн, пеню за затримку платежу в сумі 17842,47 грн, стягнути з [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 193476,66 грн, а також стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. 10 червня 2020 року позивач зменшила позовні вимоги і залишила тільки вимоги до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 21 січня 2016 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки Hyundai, реєстраційний номер [NUMBER] , виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем марки Honda, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого належний позивачу автомобіль отримав механічні ушкодження. Цивільна відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Еталон». Позивач надала всю необхідну інформацію страховику для отримання страхового відшкодування, автомобіль був оглянутий представником страховика, але чи проводилось визначення вартості матеріального збитку та страхового відшкодування позивачу невідомо, у зв`язку з чим позивач була змушена звертатися до сертифікованого фахівця, яким було визначено вартість відновлювального ремонту в сумі 396117,28 грн. Відповідачам було повідомлено про час та м місце проведення огляду автомобіля шляхом направлення телеграм вартістю 360 грн, проте відповідачі на огляді не були присутні. Оскільки відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля не був доцільним, позивач вимушена його продати за 130000 грн, висновком спеціаліста визначено вартість залишків автомобіля марки Hyundai, реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 142402,00 грн. Позивачем після проведення судової експертизи було остаточно визначено розмір матеріальної шкоди, яка складається з визначеного експертом розміру матеріальної шкоди за відрахуванням вартості автомобіля після ДТП - 243476,66 грн, додаткові витрати - оплата висновку спеціаліста та вартість направлення телеграм - 1360 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. 05 серпня 2016 року через канцелярію суду відповідачем [PERSON] подані заперечення проти позову, якими відповідач не визнав позовні вимоги та зазначив, що наданий позивачем звіт експертного автотоварознавчого дослідження не є належним доказом та не підтверджує розміру матеріальних збитків, виконаний особою, що не має атестацію судових експертів по спеціальності 12.2 «Визначення вартості дорожньо-транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2016 року за клопотанням відповідача [PERSON] по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження якої доручено експертам ХНДІСЕ ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса, провадження по справі зупинене. 14 березня 2017 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло повідомлення про неможливість надання експертного висновку через невиконання клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та оплату. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року відновлено провадження по справі. 12 травня 2017 року через канцелярію суду надійшли заперечення відповідача (на той час) ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», якими відповідач визнає позовні вимоги частково, посилаючись на те, що право на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його розмір надано Страховику, розмір шкоди в межах ліміту відповідальності страховика зменшується на суму ПДВ - 20%, тобто, відповідач визнає позовні вимоги на суму 41666,66 грн, решта буде доплачена після надання Страховику після документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Вимоги про відшкодування позивачу додаткових витрат, а саме - витрат на оплату автотоварознавчого дослідження в сумі 1000 грн не підлягають задоволенню, оскільки відшкодування таких витрат передбачено лише якщо представник страховика не з`явився у визначений направила свого представника на місце настання страхового випадку для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Що стосується відшкодування вартості направлення телеграм в сумі 360 грн, це не передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року за клопотанням відповідача [PERSON] по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження якої доручено експертам ХНДІСЕ ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса, провадження по справі зупинене. 21 травня 2018 року через канцелярію суду надійшов висновок судової автотоварознавчої експертизи № 16959 від 17.04.2018. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2018 року відновлено провадження по справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу у їхню відсутність. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. 21 січня 2016 року о 22 год. 10 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки Hyundai Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Мереф`янське шосе в м. Харкові в районі будинку № 21-А, не вибрав безпечну швидкістю руху, виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Honda CRV, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 березня 2016 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підданий адміністративному стягненню у розмірі 340 грн. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер [NUMBER] , є позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з вини відповідача [PERSON] належне позивачу майно було пошкоджено, внаслідок чого позивачу завдано матеріальну шкоду. Як вбачається з полісу № АІ/5296185 від 08.01.2015, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон». Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 34.2, 34.3 статті 34 вказаного Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно п. 3.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 22 січня 2016 року водієм належного позивачу автомобіля [PERSON] на адресу Страховика направлено повідомлення про настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу, подані необхідні для виплати страхового відшкодування документи. 13 квітня 2016 року позивачем подано Страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Як вбачається зі звіту автотоварознавчого дослідження щодо визначення суми матеріальної шкоди № 1033 від 08.02.2016, виготовленого ФОП [PERSON] , розмір вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 396117,28 грн. Як вбачається з консультаційного повідомлення 1033/1, складеного 15 травня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість вищевказаного автомобіля у пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди складає 142402,00 грн. В ході судового розгляду справи встановлено, що вищевказаний автомобіль після дорожньо-транспортної пригод був відчужений позивачем за 130000 грн. Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 16959 від 17.04.2018 встановлено, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди приймається у розмірі ринкової вартості автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди та складає 385878,66 грн. Визначаючи вартість заподіяної позивачу матеріальної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.29, п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу. Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ від 22.03.2017 у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах ВС від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 1.02.2018 у справі № 910/22886/16. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, виходячи зі звіту автотоварознавчого дослідження, експертного висновку, відновлювальний ремонт автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер [NUMBER] , є економічно необґрунтованим і позивачу має бути відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, тобто сума у розмірі 243476,66 грн (385878,66 грн - 142402,00 грн). Відповідно до договору страхування, що був укладений відповідачем, максимальний розмір страхового відшкодування за шкоду, завдану майну, складає 50000 гривень. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, установлений договором. При цьому страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється в межах вартості майна на момент укладення договору й не може перевищувати розміру реальних збитків (втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, сума, що не підлягає стягненню з відповідача, складає 50000 гривень, при цьому судом не застосовуються положення ч. 2 ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки в даному випадку йдеться не про здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, а про відшкодування вартості автомобіля після його фактичного знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Сума, яка виходить за межі ліміту виплати страхового відшкодування, а саме - сума у розмірі 193476,66 грн підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн, то відсутні підстави для їхнього задоволення, оскільки суду не надано доказів на їхнє понесення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial