Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом з урахуванням уточнень до Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Йому на праві власності належала земельна ділянка, площею 6,92 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. ХХ з'їзду КПРС на території Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області на підставі Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі розпорядження Лозівської РДА № 334 від 26 липня 2002 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 10469. На даний час вищевказаний сертифікат був втрачений, про що свідчить оголошення в засобах масової інформації щодо втрати даного сертифікату. Спадкоємцями першої черги після смерті батька є позивач по справі та [PERSON], [PERSON], які від прийняття спадку відмовились на користь позивача. Позивач звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але не може отримати свідоцтва про право власності в зв'язку з втратою оригіналу сертифікату на право власності на земельну частку (пай). В зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 5,3469 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП «ім. ХХ з'їзду КПРС на території Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області на підставі Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник позивача - адвокат Остапенко С.Ю. в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності її довірителя, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих письмових доказах. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але надали суду телефонограму в якій просили розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить позовні вимоги задовольнити. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Шатівською сільською радою Лозівського району Харківської області 10 червня 2003 року. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну ділянку, площею 6,92 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності ім. ХХ з'їзду КПРС на території Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка була надана йому для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] згідно розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації № 334 від 26 липня 2002 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області за № 10469 від 20 серпня 2002 року. Спадкоємцем першої черги на спадкове майно після смерті [PERSON] крім позивача є [PERSON] та [PERSON], які від прийняття спадку відмовились на користь позивача, про що свідчать їх заяви від 05.04.2016, посвідчені секретарем виконавчого комітету Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області Пилипенко О.В.. Як вказано в позовній заяві та свідчать документи по справі позивач спадок після смерті батька прийняла, оскільки на момент його смерті проживала разом зі спадкодавцем, а також подала заяву про прийняття спадку після смерті свого батька, тобто фактично спадок отримала. На даний час позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але їй в цьому було відмовлено, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER], виданий Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області втрачений, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» за № 144 від 2016 року. Відповідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 2.16 ІІ Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Крім цього відповідно до п. п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається з матеріалів справи оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку був втрачений, а дублікат міг отримати лише померлий [PERSON] на своє ім'я, оскільки згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] [INFO] помер. Отже, позивач по справі не має можливості отримати дублікат сертифікату, і відповідно отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У зв'язку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, оскільки вони були втрачені, вона не має можливості отримати копію даного сертифікату та отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Матеріали справи свідчать, що позивач по справі не має можливості отримати дублікат Сертифікату на право власності на земельну частку (пай), державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], загальною площею 5,3469 га, розташовану на території Шатівської сільської ради, який зареєстрований за реєстраційним номером 662 від 27.12.2002 року на ім'я [PERSON], але який ним не був отриманий, про що свідчить лист міськрайонного управління у Лозівському районі та м. Лозовій Головного управління Держгеокадастру в Харківській області № 99/124-17 від 19.06.2017 року, а також свідоцтво про право власності на спадщину в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про це відмову. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON] фактично спадок прийняла, заяву про відмову не писала, тому за нею необхідно визнати право власності на відкрите після смерті [PERSON] майно. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності на праві власності спадкодавцю [PERSON] права власності на земельну ділянку, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі відповідно до ст.ст. 1233, 1236 ЦК України. Право позивача [PERSON] на спадщину за законом належних спадкодавцю на праві власності земельної ділянки ніким не оспорене. Визнання сторонами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved