Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 08.11.2013 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №110. Від шлюбу є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що в сім»ї не було взаєморозуміння, відповідач ображав позивача, принижував, не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, в результаті чого між ними постійно виникали сварки, що привело до припинення подружніх стосунків. Причиною припинення подружніх стосунків стало і те, що відповідач більше уваги приділяв своїм друзям, а не сімї, багато часу приділяв розвагам з друзями, а про сімейні турботи не дбав. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні їх спільної дитини - дочки [PERSON], не цікавився інтересами сімї, не проявляє батьківської турботи, не дбає про її духовний розвиток. Просить розірвати шлюб, дочку передати їй на виховання та проживання, а з відповідача стягнути аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі по 800 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Показала, що спільне проживання з відповідачем вважає неможливим. З березня 2015 року вони проживають окремо. Після реєстрації шлюбу вони проживали в сім»ї відповідача. Відповідач ніде не працював, не забезпечував сім»ю матеріально і на основі того між ними постійно виникали сварки. Коли було дитині 10 місяців вона змушена була залишити відповідача, перейшла проживати до своєї тітки і влаштувалася на роботу щоб матеріально забезпечити сім»ю, де і працює по даний час. На даний час вона проживає в своєї тітки і коли вона на роботі то дитину глядить тітка. Останнім часом відповідач став допомагати матеріально, приходить до дитини. Вони дійшли згоди на розлучення. Офіційно відповідач не працює, але наскільки відомо позивачці він працює неофіційно і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 800 грн.. Вважає, що сімя не може зберегтися. Просить розірвати шлюб, а малолітню дочку залишити на проживання і виховання їй. Відповідач позов визнав. Показав, що подружніх стосунків з позивачкою не підтримують з березня 2015 року. Однак він бажає зберегти сімю. З його сторони були спроби примиритися, проте позивачка не виявила такого бажання і примирення не відбулося. Коли він поїхав на роботу, затратив кошти але нічого не заробив і в той час позивачка його залишила. Показав, що згідний сплачувати аліменти. Вважає, що сімя може зберегтися. Після наданого терміну на примирення відповідач в судове засідання не зявився. 19.11.2015 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає повністю. Відносно вимог в частині стягнення аліментів на дитину він згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно. Він працює не офіційно і його заробіток становить в середньому 1000 гривень в місяць. При таких обставинах суд знаходить можливим розглянути справу в особливому порядку без участі відповідача по доказах, добутих в судовому засіданні. Заслухавши позивача, повно, всесторонньо і обєктивно дослідивши письмові докази і обставини справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того обґрунтованість позову доводиться іншими доказами. Шлюб між сторонами зареєстровано 08.11.2013 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №110, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ГЮ №091819 від 08.11.2013 року (а.с.5). Від шлюбу є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2015 року по даний час, тобто понад вісім місяців, проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Сторонам надавався термін для примирення, однак примирення не відбулося і ніхто із сторін за цей період не зробив спроби зберегти сім»ю. Після закінчення наданого терміну в судовому засіданні позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідач не зявився проте подав заяву про визнання позову в частині розірвання шлюбу. С1мя базується на добровільній згоді сторін на спільне проживання. Примусити сторони спільно проживати проти їх волі неможливо. При таких обставинах суд знаходить, що сімя розпалася остаточно, збереження її неможливе і шлюб сторін носить формальний характер. Від шлюбу є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач по справі. Дане підтверджується свідоцтвом про народження малолітньої [PERSON], [INFO] серія 1-ГЮ №199021, де батьком дитини записаний [PERSON] (а.с. 7). За спільною згодою сторін дитина на даний час проживає з матірю і знаходяться на її утриманні. Спору про місце проживання дитини в судовому засіданні не заявлено. Суд знаходить, що це відповідає інтересам дитини враховуючи її малолітній вік. З довідки Бугаївської сільської ради №436 від 05.06.2015 року, вбачається, що позивач проживає з дочкою. Дитина перебуває на її утриманні. Разом з тим відповідач, як батько, зобов»язаний матеріально утримувати дитину. В добровільному порядку такої допомоги він не надає. Як показала в судовому засіданні позивач, що відповідач на даний час працює неофіційно і отримує нестабільну мінливу заробітну плату. За період наданого терміну на примирення відповідач дав їй на утримання дочки 1000 грн. в т.ч.: 300 грн., а потім ще 700 грн.. Доказів, які б спростували її слова, суду не надано. При таких обставинах аліменти з відповідача слід стягнути в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З 01 вересня 2015 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6-ти років становить 1167 грн.. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення, суд враховує вік дитини, матеріальне становище сторін, і знаходить що сторони повинні брати однакову участь в матеріальному забезпеченні дитини. Суд знаходить обгрутнованим і можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд враховує ту обставину, що дитина проживає з матір»ю, позивач змушена працювати, щоб утримати сім»ю і те, що відповідач визнав позов в частині сплати аліментів в сумі 500 грн. щомісячно. Сплачені відповідачем кошти на утримання доньки в період наданого судом іспитового строку в сумі 1000 грн. слід зарахувати як добровільно сплачені аліменти за період з 10.07.2015 року по 31.08.2015 року включно. Враховуючи викладене аліменти в судовому порядку слід стягувати з 01 вересня 2015 року. Позову майнового характеру не заявлено. До стягнення також підлягають судові витрати по справі.

Outcome: approved