Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, а [INFO] року у подружжя народилася донька - [PERSON]. 03.10.2011 року шлюб між сторонами розірвано через непорозуміння та сварки. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.14.01.2012 року позивач уклала шлюб зі [PERSON] та в даний час вона разом з дитиною та чоловіком мешкають в с. Кропивна Золотоніського району Черкаської області, де її дитина - [PERSON] навчається в Кропивнянській ЗОШ І-ІІІ ступенів в третьому класі. Колектив вказаної школи підтверджує той факт, що відповідач у вихованні дитини участі не приймає, батьківські збори не відвідує, матеріальної допомого не надає. В період з 01.08.2014 року по 06.09.2016 рік відповідач аліменти на утримання дитини не сплачував. Кропивнянська сільська рада, орган опіки та піклування та комісія з питань захисту прав дитини Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області вирішили доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON], [INFO]. Таким чином, на підставі вищевикладеного, позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач з'явилася (суд працював з позивачем в режимі відеоконференції), обставини викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі та додатково пояснила, що дійсно з 01.08.2014 року по 06.09.2016 року не отримувала від відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], однак 07.09.2016 року Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесено постанову про звернення стягнення на пенсію відповідача та направлено до Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжне. В даний час відповідач з донькою не спілкується, участі у вихованні дитини не приймає. Просить задовольнити позов в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача у судове засідання з'явився (суд працював з представником позивача в режимі відеоконференції), обставини викладені в позовній заяві та додаткові пояснення позивача підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засіданні відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відповідно до рекомендованих листів від 21.01.2017 року, 17.03.2017 року, 21.03.2017 року, 04.04.2017 року, 18.04.2017 року виклики до суду повернулися з відмітками «за незапитом» та «за зазначеною адресою не проживає». Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Інших відомостей про місце перебування чи місце роботи відповідача у суду немає. 28.02.2017 року на електронну адресу суду надійшов лист, у якому зазначено, що [PERSON] заперечує проти позову в повному обсязі та вважає позовні вимоги необґрунтованими, однак суду не бере його до уваги, оскільки підпис відсутній та встановити походження цього листа неможливо. Третя особа у судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 26.04.2017 року згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 27.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції в Луганській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та змінила прізвище на «[PERSON]», актовий запис № 294 (а.с. 6). [INFO] року у подружжя народилася донька [PERSON], батьком дитини зазначений [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 04.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 342 (а.с. 7). Згідно виписки з рішення Брянківського міського суду Луганської області від 03.10.2011 року по справі № 2-1043/2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). 14.01.2012 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 3, та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 9). Згідно довідки від 20.10.2014 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] разом з донькою [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території України та мешкаютьт за адресою: [ADDRESS][PERSON] навчається в Кропивнянській загальноосвітній школі І - ІІІ ступенів у третьому класі та зарекомендувала себе як старанна, працьовита учениця, що підтверджується довідкою від 24.10.2016 року за № 297 та характеристикою, виданими Кропивнянською загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенів (а.с.13,16). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових та моральних умов проживання [PERSON] та акту про безучасть батька у навчанні та вихованні дитини, які складені комісією у складі: директора Кропивнянської ЗОШ І - ІІІ ступенів [PERSON], класного керівника [PERSON], соціального педагога [PERSON] встановлено, що [PERSON] перебуває на утриманні вітчима та матері, виховується добре, забезпечена повністю всім, батько [PERSON] навчанням та вихованням дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає (а.с. 11, 14). [PERSON] участі у вихованні доньки [PERSON] не приймає, що підтверджується актом, складеним виконкомом Кропивнянської сільської ради Золотонінського району Черкаської області від 25.10.2016 року за № 1217 (а.с.12). Згідно характеристики, наданої Кропивнянською сільською радою Золотонінського району Черкаської області від 09.12.2006 року за № 1448, [PERSON] характеризується позитивно (а.с. 15). Факт неотримання [PERSON] аліментів з [PERSON] у період з 01.08.2014 року по 06.09.2016 року підтверджується довідкою, наданою Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганській області від 22.09.2016 року за № 10642 (а.с. 17). Згідно довідки Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області від 31.05.2016 року за № 5460/03, [PERSON] перебуває з 01.08.2014 року, як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію по інвалідності 3 групи безстроково (а.с. 18). Рішенням Кропивнянської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 25.10.2016 року за № 34, рішенням комісії з питань захисту прав дитини Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області від 22.11.2016 року за № 15-5, висновком органу опіки та піклування Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області від 07.12.2016 року за № 629/01-01-24, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а.с.19-21). Свідок [PERSON], будучи допитаним в режимі відеоконференції, пояснив суду, що позивач є дружиною його племінника [PERSON] та що всі вони, разом з дітьми, мешкають у нього в будинку. Відповідача він ніколи не бачив і не чув, щоб останній надавав матеріальну допомогу дитині або цікавився її справами. Про [PERSON] піклуються його племінник та позивач. Свідок [PERSON], будучи допитаною в режимі відеоконференції, пояснила суду, що знайома з позивачем та її сім'єю з 2014 року. Характеризує [PERSON] з позитивної сторони та підтверджує, що відповідача ніколи не бачила. Від позивача знає, що відповідач з донькою не спілкується, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Свідок [PERSON], будучи допитаним в режимі відеоконференції, пояснила суду, що є вчителем [PERSON] з 2014 року та зазначила, що дівчинка мешкає в належних умовах разом з матір'ю та вітчимом, які приділяють [PERSON] належну увагу та приймають активну участь в житті дівчинки. Біологічного батька [PERSON] вона ніколи не бачила. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В положеннях ч. 3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Нормою ч. 2 ст. 157 СК України встановлено обов'язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні та право на особисте спілкування з нею. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 165 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Приймаючи до уваги рішення Кропивнянської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та комісії з питань захисту прав дитини Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області, висновок органу опіки та піклування Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області про доцільність позбавлення батьківських прав, покази свідків, а також встановлені судом обставини, що свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо виховання неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Стаття 166 СК України передбачає такі правові наслідки позбавлення батьківських прав: 1. Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. 2. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В матеріалах справи знаходиться довідка про неотримання аліментів від 20.09.2016 року за № 10642, надана Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганській області на ім'я [PERSON], згідно якої з відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON] за виконавчим листом № 415/479/16, виданим Брянківським міським судом Луганської області. 07.09.2016 року винесено постанову про звернення стягнення на пенсію відповідача та направлено до Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області, а тому враховуючи вказані обставини, суд не вбачає необхідності у вирішення питання щодо стягнення аліментів. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,25 грн.

Outcome: approved