Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] в м. Суми померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю), розміром 5,17 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Есманьської селищної ради Шосткинського району (колишньої Сопицької сільської ради Глухівського району) Сумської області, що на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0053218, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 226 від 31.05.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Сопич» за № 218 від 18.06.1996 року, належала її померлому [INFO] чоловікові (батьку позивачки) [PERSON] , яку вона прийняла після смерті чоловіка, шляхом фактичного вступу протягом шести місяців з дня відкриття спадщини в управління та володіння його спадковим майном, так як на день його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним, але своїх спадкових прав не оформила. Також зазначає, що за життя мати своїм майном не розпорядилася, заповіту не залишила. Вона є її спадкоємицею першої черги за законом та прийняла спадщину після смерті матері, подавши до нотаріальної контори у визначений рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області додатковий строк заяву про її прийняття. Однак, коли для оформлення своїх прав на спадкове майно вона звернулася в нотаріальну контору, то їй було відмовлено в цьому у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно - Сертифікату на право на земельну частку (пай), який було втрачено. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за нею право власності на вищевказану земельну частку (пай). Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, а надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Есманьської селищної ради Шосткинського району Сумської області у підготовче судове засідання також не з`явився, а надав заяву, в якій визнає позов повністю і просить справу розглядати за його відсутності. Враховуючи викладене та зважаючи на положення ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є повністю обґрунтованим, підтверджується представленими документами, а тому підлягає повному задоволенню з огляду на таке. Так, з матеріалів справи вбачається, що [INFO] в с. Сопич Глухівського району Сумської області помер [PERSON] , а [INFO] в м. Суми померла [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть ( а.с.7,8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19 серпня 1991 року, [PERSON] , [INFO] , була дружиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). А згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13) та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14), позивач по справі - [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 56/133-21 від 09.02.2021, за життя [PERSON] , на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 226 від 31.05.1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0053218 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Сопич» за № 218 від 18.06.1996 року. Розмір земельної частки (паю) складав 5,17 умовних кадастрових гектар. Сертифікат видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається (а.с.15). Таким чином судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] , дійсно за життя на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0053218, належала земельна частка (пай) розміром 5,17 умовних кадастрових гектар, розташована на території Есманьської селищної ради Шосткинського району (колишньої Сопицької сільської ради Глухівського району) Сумської області. Однак, вказаний сертифікат був втрачений, про що в газеті «Глухівщина» в № 43 від 23 жовтня 2020 року було опубліковане відповідне оголошення (а.с. 23). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема у вигляді належної йому вищевказаної земельної частки (паю). За даними довідки виконавчого комітету Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області від 06.10.2020 за вих. № 06-20/548 останнє постійне місце проживання [PERSON] , померлого [INFO] , було: [ADDRESS] . На день смерті разом з померлим була зареєстрована та проживала його дружина - [PERSON] (а.с.21). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62053808, (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62053826 від 13.10.2020, заповіт від імені померлого [INFO] [PERSON] не посвідчувався, із заявами про прийняття спадщини після його смерті ніхто не звертався, спадкова справа не заведена ( а.с. 17-18). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 529 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За положеннями ст.ст. 548,549 цього Кодексу для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже з вищенаведеного вбачається, що за життя [PERSON] своїм майном не розпорядився, заповіту не залишив. Спадщину після його смерті в установленому законом порядку та строк прийняла його дружина - [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння його спадковим майном, але своїх спадкових прав не оформила та [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема у вигляді земельної частки (паю), яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Як зазначено у довідці Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області від 15.08.2019 за вих. № 06-20-569 останнє постійне місце проживання [PERSON] , померлої [INFO] , було: [ADDRESS] . На день смерті померла була зареєстрована та проживала одна. Заповіт від її імені Сопицькою сільською радою не посвідчувався, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62053780 від 13.10.2020 (а.с.20, 22). Отже судом встановлено, що за життя [PERSON] своїм майном не розпорядилася, заповіту не залишила. Також встановлено, що позивач по справі [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України її спадкоємицею першої черги за законом. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області по справі №576/1408/20 від 24 липня 2020 року позивачці було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, протягом якого вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України позивачка прийняла спадщину своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] , подавши до нотаріальної контори заяву про її прийняття, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62053795 від 13.10.2020, згідно якої після смерті [PERSON] 10.09.2020 Глухівською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №84а, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.19). Проте, коли позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх прав на спадкове майно - земельну частку (пай), що належала її померлому [INFO] батьку [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина ( її мати) [PERSON] , котра спадщину прийняла, але своїх спадкових прав не оформила, то нотаріус їй відмовила в цьому з тих підстав, що правовстановлюючі документи на це майно відсутні, про що видала відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2020 року (а.с.16). Відповідно положень статей 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з вимог частини 1 статті 131 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки судом встановлено, що батьку позивачки [PERSON] , спадкоємцем після якого була його дружина ( мати позивачки) [PERSON] , котра прийняла спадщину, але юридично її не оформила, дійсно за життя на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0053218, належала земельна частка (пай) розміром 5,17 умовних кадастрових гектар, розташована на території Есманьської селищної ради Шосткинського району (колишньої Сопицької сільської ради Глухівського району) Сумської області, а позивачка є єдиним спадкоємцем даного майна за законом, яка в установленому законом порядку та строк прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , однак через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, який відновити в передбаченому законом поряду неможливо, її право на спадкове майно не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивачки шляхом визнання за нею права власності на цю земельну частку (пай), що належала її померлому батьку [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved