Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивачі 22.02.2017 року звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вони 18.08.2015 року в рівних частках кожен придбали у [PERSON] нежитлову будівлю загальною площею 703,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,6500 га, кадастровий номер [NUMBER], договір посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривеньким С.А., зареєстровано в реєстрі за № 972, в договорі прописано, що з моменту набрання ним чинності до позивачів переходить право на користування земельною ділянкою, на якій розташована нежитлова будівля в розмірі 0,6500 га згідно кадастрового плану. В подальшому позивачі дізналися, що земельної ділянки з вказаним у договорі кадастровим номером не існує, а придбана нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] , яка перебуває в користуванні [PERSON] Згідно розпорядження Білоцерківської РДА № 568 від 03.08.2012 року [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,5 га за рахунок земель запасу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в подальшому розпорядженням Білоцерківської РДА за № 225 від 20.06.2013 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку [PERSON] за рахунок земель сільськогосподарського призначення КСП «Потіївське», для обслуговування господарських будівель та дворів в адміністративних межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району, цим розпорядженням надано [PERSON] в оренду на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,4932 га для обслуговування господарських будівель та дворів в адміністративних межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району, на підставі даного розпорядження між Білоцерківською РДА та [PERSON] 25.06.2013 року укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки за № 08, після чого державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції 28.08.2013 року здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право /право оренди земельної ділянки/ № 2322062. Позивачі вважають , що розпорядження Білоцерківської РДА від 20.06.2013 року № 225 та зазначений вище договір оренди є недійсними та підлягають скасуванню з тих підстав, що земельна ділянка надана в оренду не уповноваженим органом, з порушенням порядку припинення права власності на земельну ділянку КСП «Потіївське», оскільки питання розпорядження спірною земельною ділянкою не відноситься до компетенції Білоцерківської РДА. Позивачі просили суд визнати недійсним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації за № 225 від 20.06.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку [PERSON] в межах Потіївської сільської ради», яким надано [PERSON] в оренду на 5 років земельну ділянку, за рахунок земель сільськогосподарського призначення КСП «Потіївське», загальною площею 0,4932 га, для обслуговування господарських будівель та дворів в адміністративних межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області; визнати недійсним договір № 08 оренди земельної ділянки загальною площею 0,4932 га, який укладено 25.06.2013 року між Білоцерківською РДА та [PERSON], для обслуговування господарських будівель та дворів за рахунок земель сільськогосподарського призначення КСП «Потіївське», строком на 5 років, яка розміщена в адміністративних межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, зареєстрований 28.08.2013 року за № 2322062; скасувати запис про державну реєстрацію іншого речового права /права оренди земельної ділянки/ на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для обслуговування господарських будівель та дворів, площею 0,4932 га за [PERSON], № 2322062 від 28.08.2013 року, проведену державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Юхно Н.В. За ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л.М. від 20.03.2017 року відкрито провадження по даній справі. Також за ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2017 року залучено до участі у справі в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON]. Відповідно до ухвали суду від 10.08.2017 року задоволено заяву представника позивачів про відвід судді Кошель Л.М. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2017 року справу розподілено на суддю Дмитренко А.М., а ухвалою від 15.08.2017 року справу прийнято до провадження. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав позовну заяву в повному обсязі. Відповідачі та 3-ї особи в судове засідання 05.09.2017 року не з'явилися, про час розгляду справи всі були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки не повідомили, заяв, клопотань від них не надходило, а тому відповідно до положень ст.169 ЦПК України за згодою представника позивачів суд вважав за можливе провести розгляд даної справи за наявними у матеріалах справи доказами. Заслухавши пояснення представника позивачів, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 18.08.2015 року між [PERSON] /продавець/ та позивачами [PERSON], [PERSON] /покупці/ укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, за умовами якого продавець передав у власність, а покупці прийняли в рівних частках кожен належну продавцю на праві власності нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 703,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] що слідує з копії цього договору, який було посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривеньким С.А., зареєстровано в реєстрі за № 972 /а.с.15-17/. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.08.2015 року № 42463766 /а.с.18-19/, за позивачами зареєстровано право спільної часткової власності по 1/2 частині за кожним на нежитлову будівлю літ. «А» площею 703,2 кв.м , яка розташована по [ADDRESS] на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу. Пунктом 3 договору купівлі-продажу передбачено, що нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 0,6500 га, яка не приватизована, кадастровий номер [NUMBER], адреса якої: [ADDRESS] згідно кадастрового плану земельної ділянки /додаток № 1 до договору/. Звертаючись до суду з даним позовом позивачі посилаються в позовній заяві на те, що в подальшому вони дізналися, що земельної ділянки з вказаним у договорі кадастровим номером не існує, а придбана нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] , яка перебуває в користуванні [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2012 року Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області прийнято розпорядження за № 568, згідно якого надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,5 га за рахунок земель запасу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що слідує з копії цього розпорядження /а.с.23/. Відповідно до цього розпорядження ФОП [PERSON] , який має ліцензію Держкомзему України [NUMBER] від 01.04.2011 року, виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області /а.с.29-54/, а розпорядженням Білоцерківської РДА від 20.06.2013 року за № 225 затверджено технічну документацію із землеустрою, розроблену ФОП [PERSON], щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку [PERSON], за рахунок земель сільськогосподарського призначення КСП «Потіївське», для обслуговування господарських будівель та дворів в адміністративних межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області; надано [PERSON] в оренду на 5 років земельну ділянку за рахунок земель сільськогосподарського призначення КСП «Потіївське» загальною площею 0,4932 га для обслуговування господарських будівель та дворів в адміністративних межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району, що слідує з копії даного розпорядження /а.с.24/. В судовому засіданні також встановлено, що 25.06.2013 року між Білоцерківською РДА на підставі вказаного вище розпорядження /орендодавець/ та [PERSON] /орендар/ укладено договір оренди за № 08 земельної ділянки площею 0,4932 га для обслуговування господарських будівель та дворів за рахунок земель сільськогосподарського призначення КСП «Потіївське» в адміністративних межах Потіївської сільської ради, строком на 5 років, що стверджується копією договору оренди та копією акту прийому-передачі земельної ділянки /а.с.25-27/. Згідно п.2.1 договору оренди земельна ділянка, що передається в оренду, перебуває у державній власності. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2017 року № 80689850, 28.08.2013 року проведено державну реєстрацію права оренди за [PERSON] на підставі вказаного вище договору оренди на земельну ділянку площею 0,4932 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для обслуговування господарських будівель та дворів, адреса: Київська область, Білоцерківський район, Потіївська сільська рада, номер запису 2322062, вчинений державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Юхно Н.В. /а.с.21/. В матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] є погодження Потіївської сільської ради щодо надання в оренду вказаної земельної ділянки, оформлене рішенням від 23.03.2011 року № 05-38; висновки управління Держкомзему у Білоцерківському районі та відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури Білоцерківської РДА про наявні обмеження у використанні земельної ділянки, а саме: щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, дотримання режиму використання. Ні в договорі оренди земельної ділянки, ні у висновках уповноважених органів не зазначено про те, що на даній земельній ділянці, яка відводиться в оренду [PERSON], розміщена нежитлова будівля площею 703,2 кв.м, яка придбана в 2015 році позивачами по справі. З кадастрового плану земельної ділянки площею 0,4932 га у проекті землеустрою /а.с.40/, та з кадастрового плану земельної ділянки площею 0,6500 га, який є додатком до договору купівлі-продажу /а.с.17/, вбачається, що ці земельні ділянки мають різну конфігурацію. З довідки управління Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області у проекті землеустрою /а.с.46/ вбачається, що згідно державної статистичної звітності /форми 6-зем/ станом на 01.08.2012 року земельна ділянка, яка планується для відведення в оренду [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,4932 га, відводиться за рахунок земель сільськогосподарського призначення бувшого КСП «Потіївське» /господарські будівлі/, /за межами населеного пункту/ в межах Потіївської сільської ради Білоцерківського району. Позивачі просять суд визнати недійсним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації за № 225 від 20.06.2013 року та договір оренди земельної ділянки щодо передачі в оренду [PERSON] вищезазначеної земельної ділянки площею 0,4932 га, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що розпорядження Білоцерківської РДА договір оренди є недійсними і підлягають скасуванню з тих підстав, що земельна ділянка надана в оренду не уповноваженим органом, з порушенням порядку припинення права власності на земельну ділянку КСП «Потіївське», що питання розпорядження спірною земельною ділянкою не відноситься до компетенції Білоцерківської РДА. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Тобто, несільськогосподарські угіддя /господарські шляхи і прогони, полезахисні смуги та інші захисні насадження, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо/ не паювалися. Як вказано вище в рішенні, земельна ділянка, яка передана в оренду [PERSON], належить до земель державної власності. Згідно з п.12 Прикінцевих положень ЗК України /в редакції на 03.08.2012 року/ до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. За ч.1 ст.116 ЗК України /в редакції на час вирішення питання щодо надання в оренду спірної земельної ділянки/ громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 3 статті 122 ЗК України /в редакції на 03.08.2012 року -дата прийняття розпорядження Білоцерківською ДРА про надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою/ було передбачено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) з урахуванням вимог частини шостої цієї статті. За положеннями ст.123 ЗК України /в редакції на вказану вище дату/ особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Отже, як вбачається з наведених правових норм, відповідач [PERSON] звернувся з відповідним клопотанням про надання йому в оренду земельної ділянки до уповноваженого органу -Білоцерківської РДА, оскільки земельна ділянка розміщена за межами населеного пункту, призначена для сільськогосподарських потреб. Дійсно, з 01.01.2013 року у статтю 122 ЗК України були внесені відповідні зміни щодо повноважень районних державних адміністрацій по розпорядженню землями державної власності, але на час вирішення питання про надання дозволу [PERSON] на підставі його клопотання на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку, Білоцерківська РДА діяла в межах своїх повноважень. Відповідно до ст.377 ЦК України / в редакції на час укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі 18.08.2015 року/ до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). За положеннями ч.1 ст.120 ЗК України / в редакції на 18.08.2015 року/ у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що попереднім власником придбаної позивачами нежитлової будівлі був [PERSON], в договорі купівлі-продажу вказано на те, що документом, який підтверджує його право власності на нежитлову будівлю, є ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2008 року, справа № 2-7918/2008 р., зареєстрована Білоцерківським МБТІ 14.01.2009 року, номер запису 400 в книзі 3, реєстраційний номер 25304339. Ст. 377 ЦК України /в редакції на 14.01.2009 року -на час набуття права власності на будівлю попереднім власником/ було передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Отже, в користуванні [PERSON] могла перебувати частина земельної ділянки, зайнята нежитловою будівлею, на якій вона розміщена, та частина ділянки, яка необхідна для її обслуговування. У користування позивачів, які набули у власність нежитлову будівлю, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вона розміщена, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Доказів того, яка ж саме земельна ділянка була у користуванні [PERSON], суду не надано. З кадастрових планів обох земельних ділянок, на що вказано вище в рішенні, зведеного кадастрового плану /а.с.161/ не вбачається, що придбана позивачами нежитлова будівля розміщена на земельній ділянці, яка перебуває в оренді [PERSON], крім того, посилання на те, що земельна ділянка, яку орендує [PERSON], це та ж сама земельна ділянка, на якій розташована придбана позивачами нежитлова будівля, є необґрунтованим, оскільки ці земельні ділянки мають різну конфігурацію, різні кадастрові номери. [PERSON], як попередній власник нежитлової будівлі, не оспорював розпоряджень Білоцерківської РДА про передачу в оренду [PERSON] відповідної земельної ділянки, за захистом своїх прав як власника не звертався, таких доказів суду не надано. Суд також виходить з того, що оспорюваний позивачами договір оренди земельної ділянки укладений відповідно до вимог діючого законодавства, зареєстрований у визначеному законом порядку, як передбачено Законом України «Про оренду землі». Доказів того, яким вимогам Закону суперечить договір оренди, представником позивачів в судовому засіданні не надано. Посилання на те, що при вирішенні питання про надання в оренду [PERSON] земельної ділянки, порушено вимоги діючого законодавства та права КСП «Потіївське» як власника землі, взагалі не заслуговують на увагу, оскільки позивачі не уповноважені представляти ні інтереси держави, ні інтереси КСП «Потіївське» в судовому засіданні. В постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року № 6-951цс16 висловлено правову позицію про те, що відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Але позивачами не доведено, які ж саме їх права було порушено оскаржуваним ними розпорядженням Білоцерківської РДА та договором оренди землі, який було укладено задовго до того, як позивачі стали власниками нежитлової будівлі по [ADDRESS] За ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому суд вважає даний позов необґрунтованим та відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed