Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

позивач звернулася із позовом до відповідачів про визнання недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, розміщену на сайті Винниківської міської ради (vynnyky.in.ua) у відкритому листі Директору ЖБК «Винники-1» п. [PERSON] від [INFO] року та викладену у фрагменті листа: «Така ситуація виникла у зв'язку із тим, що керівник будівельної компанії «Зелений двір» (сподіваємось, без Вашого відома) створює сумнівні ЖБК, займає землю, проводить будівництво, що завдає втрати бюджету м. Винник. Наприклад, п. [PERSON] співзасновник ЖБК «Винники-1», керівник «Зеленого двору», посміхаючись винниківчанам із дорогих бігбордів, одночасно ігнорує зобов'язання перед усією винниківською громадою». Просить зобов'язати [PERSON] та Винниківську міську раду в строк, що не перевищує чотирнадцяти днів, з моменту набрання рішенням законної сили, спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом розміщення на веб-сайті Винниківської міської ради тексту спростування наступного змісту: «У Відкритому листі Директору ЖБК «Винники-1» [PERSON], розміщеному на сайті Винниківської міської ради [INFO] р. незаконно поширено недостовірну інформацію про [PERSON]. Не відповідає дійсності інформація про те, що [PERSON] створює сумнівні ЖБК, займає землю, проводить будівництво, що завдає втрати бюджету м. Винник. Не відповідає дійсності також те, що [PERSON] ігнорує зобов'язання перед усією винниківською громадою». Також просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну останній моральну шкоду у розмірі 60 000, 00 (шістдесят тисяч) гривень, 00 коп Свої вимоги обґрунтовує тим, що зазначена інформація, яка розміщена міським головою та депутатським корпусом на сайті Винниківської міської ради є недостовірною, такою, що порушує її особисте немайнове право, оскільки принижує честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема вказала, що вона не являється керівником «Зеленого двору», участі у створенні сумнівних ЖБК не брала, земельних ділянок на території м. Винники у власності чи користуванні не має, жодного будівництва, тим більше такого, яке б завдавало шкоди місцевому бюджету м. Винник не здійснювала, жодних зобов'язань перед винниківською громадою не несе. В той же час, вона працює керівником ПП «БУДАРТ», яке здійснює будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків на території м. Винники по вул. Винна Гора, а відтак поширення недостовірної інформації про її особу завдає шкоди її діловій репутації на території м. Винники та принижує її честь. У зв'язку із наведеним просить позов задоволити, зобов'язати відповідачів спростувати раніше поширену недостовірну інформацію та відшкодувати їй заподіяну моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з аналогічних підстав. Відповідачі про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, однак в судове засідання не з'явилися, явку своїх представників не забезпечили повторно, відповідач Винниківська міська рада клопотав перед судом про відкладення першого судового засідання у зв'язку із неможливістю забезпечення явки свого представника, однак у наступне судове засідання явки свого представника не забезпечив, про причин неявки відповідачі суд не повідомили. А тому, зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а належно повідомлені про розгляд справи відповідачі в судове засідання не з'явилися, явку своїх представників не забезпечили повторно, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, справу слід розглянути у відсутності відповідачів, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд позов задовольняє частково з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року на веб-сайті Винниківської міської ради ([INFO]) від імені міського голови [PERSON] та депутатського корпусу Винниківської міської ради розміщено відкритий лист Директору ЖБК «Винники-1» п. [PERSON] від [INFO] року, яким серед іншого поширено інформацію наступного змісту: «Така ситуація виникла у зв'язку із тим, що керівник будівельної компанії «Зелений двір» (сподіваємось, без Вашого відома) створює сумнівні ЖБК, займає землю, проводить будівництво, що завдає втрати бюджету м. Винник. Наприклад, п. [PERSON] співзасновник ЖБК «Винники-1», керівник «Зеленого двору», посміхаючись винниківчанам із дорогих бігбордів, одночасно ігнорує зобов'язання перед усією винниківською громадою». Позивач вважає, що поширена відповідачами у такий спосіб інформація щодо її особи є недостовірною, завдає шкоди її немайновим правам, зокрема порочить її честь, гідність та ділову репутацію, а відтак підлягає спростуванню. Відповідно до принципу, закладеного у статті 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має права вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню Інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. При цьому, статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Статтею 270 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на повагу до гідності та честі, які є її особистим немайновим правом. Відповідно до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до роз'яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації» згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Крім цього, з врахуванням роз'яснень у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Як ствердила в судовому засіданні представник позивача, позивач [PERSON] співзасновником ЖБК «Винники-1», чи керівником «Зеленого двору» не являється та не була такими на час поширення зазначеної у листі інформації. Крім цього вона, ніколи не створювала сумнівні ЖБК, не займала незаконно землю на території м Винники, не проводила будівництва завдаючи втрат бюджету м. Винник, а також жодним чином не ігнорувала зобов'язань перед усією винниківською громадою. Однак вказані обставини відповідачі відповідно до вимог ст. 270 ЦК України, а також положень ст. 60 ЦПК України перед судом не спростували, зокрема не довели жодними належними та допустимим доказами, що наведене у листі оспорювана інформація є достовірною. В той же час, як вбачається із представленого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.38-42), [PERSON] являється засновником та директором ПП «БУДАРТ», яке здійснює підприємницьку діяльність з будівництва житлових та нежитлових будівель. Крім цього згідно Переліку кандидатів на посаду міського голови м. Винники Центральної виборчої комісії України (а.с.35), [PERSON] зареєстрована кандидатом на посаду міського голови м. Винник. За таких обставин суд приходить до переконливого висновку про те, що поширена інформація у відкритому листі від [INFO] року є такою, що не відповідає дійсності, за своєю суттю є негативною та такою, що містить у собі неправдиві відомості про професійну діяльність позивача у сфері будівництва на території м. Винник, визначає негативну оцінку такої діяльності відносно усталених правил моралі та етики, законності, співіснування в суспільстві, а відтак створює негативну оцінку позивача, як кандидата на посаду міського голови м. Винники та підприємця в очах мешканців вказаного населеного пункту. При цьому суд вважає доведеним позивачем факт поширення вказаної інформації саме відповідачами, оскільки така розміщена на офіційному веб-сайті Винниківської міської ради від імені міського голови та депутатського корпусу міської ради. За таких обставин, оскільки поширена відповідачами негативна та недостовірна інформація знижує соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, а також набуту нею суспільна оцінку її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових обов'язків, суд вважає, що така принижує її честь та ділову репутацію, у зв'язку із чим позивач має право на захист свого порушеного немайнового права у визначений законом спосіб. Одним із спеціальних способів захисту порушеного особистого немайнового права законодавець визначає у ч.7 ст. 277 ЦК України шляхом спростування недостовірної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена. А тому, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги є підставними, у зв'язку із чим їх слід задоволити та визнати неправдивою, такою, що порочить честь та ділову репутацію позивача інформацію щодо її особи, що поширена відповідачами у відкритому листі Директору ЖБК «Винники-1» п. [PERSON] від [INFO] року на веб-сайті Винниківської міської ради, а на відповідачів покласти обов'язок спростувати її у такий же спосіб, як вона була поширена, через розміщення відповідного спростування на офіційному веб-сайті Винниківської міської ради. В частині стягнення моральної шкоди із [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн. суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи. Також, одночасно з відновленням порушеного немайнового права, право позивача на отримання відшкодування моральної шкоди внаслідок приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи передбачено ст. 276 ЦК України. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України). Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. При визначенні розміру моральних збитків суд виходить також з п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. На переконання суду, поширення відповідачем [PERSON] негативної та недостовірної інформації про особу позивача безперечно призвело до порушення звичного способу життя та праці позивача, заподіянню їй сильних душевних страждань, оскільки внаслідок такого було суттєво знижено оцінку її ділових та професійних якостей, та громадського діяча. З врахуванням наведеного, а також того, що вина відповідача [PERSON] у заподіянні шкоди позивачу судом встановлена, суд приходить до переконання, що із нього слід стягнути в якості відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2000 грн., оскільки такий розмір є розумною справедливою компенсацією душевних страждань позивача, спричинених внаслідок приниження її честі та ділової репутації. А тому позовні вимоги слід задоволити частково. Також, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути в рівних частинах з відповідачів на користь позивача сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved