Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивувала тим, що 29 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, постійно виникають конфлікти, відповідач живе своїм життям, інтересами та проблемами сім'ї не цікавиться, не проявляє турботи про свого сина, утримання дитини повністю несе позивачка. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати. До судового засідання позивач не з'явилася, проте подала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, однак також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив що позовні вимоги визнає. Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 29 жовтня 2011 року був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3102. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, він здорова та працездатна особа. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині припинення шлюбу та підстав для цього за позовом одного з подружжя, обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розірвання шлюбу, суд зважає на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував щодо його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, за станом здоров'я може утримувати дитину, а дитина знаходиться на утриманні позивачки, що потребує певних коштів. Суд приймає до уваги, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині відповідач суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, обставини, що встановленні в судовому засіданні і мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановити аліменти на сина, що підлягають стягненню, у частці від всіх доходів відповідача, про яку клопоче позивачка. Судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України, та відсутність обставин, визначених ст.184 СК України, для встановлення аліментів в твердій грошовій сумі. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 04.07.2016 року. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір: на користь позивача в розмірі 551,20 грн. та на користь держави в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved