Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до Южного міського суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2010 року шлюб між сторонами розірваний. В шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записано відповідача. За рішенням суду позивач має право отримувати аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини, але з моменту набрання законної сили рішення суду, а саме з 30 листопада 2010 року і до сьогодні, відповідач тричі сплатив аліменти на сина. Надалі він ухилявся від виплат. Виконавчі служби неодноразово повідомляли відповідача о заборгованості по аліментам та викликали його з'явитись у виконавчу службу, але не дало ніяких результатів. В вересні 2012 року позивач подала заяву до Суворовського районного суду через виконавчу службу на розшук відповідача. За результатами розшуку їй стало відомо, що [PERSON] знаходиться у місцях позбавлення волі і як відомо вже не вперше. За весь час, як позивач разом з дитиною проживають окремо від відповідача, після розлучення, відповідач жодного разу не зателефонував, не прийшов навідати сина, не передав дитині ні їжи, ні іграшок, ні одягу, не цікавиться своєю дитиною та не приймає участі у розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] В судовому засіданні позивач, представники третьої особи - служби у справах дітей Южненської міської ради Одеської області заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник третьої особи - органа опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, висновок підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином оголошеннями в газеті «Одеські вісті» від 16.06.2015 року №53 (4763) та від 28.07.2015 року №65 (4775), які містяться в матеріалах справи, причини неявки до суду невідомі, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.12.2007 року, який було розірваний рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.11.2010 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Під час перебування у шлюбі, [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видано Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції 07.10.2008 року, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи. Відповідач з моменту розірвання шлюбу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, ніяких відносин з неповнолітнім сином не підтримує, вихованням дитини не займається, не цікавиться здоров'ям дитини, матеріально не забезпечує, матеріальної допомоги не надає, байдужий до долі свого сина, не сплачує аліменти. [PERSON] вироком Южного міського суду Одеської області від 18.05.2012 року був засуджений строком до 2 років за скоєння злочину передбаченого ст. 309 КК України, відбував покарання у Одеській виправній колонії УДПС в Одеській області. 08.10.2013 року [PERSON] надав заяву, згідно якої не заперечує проти позбавлення батьківських прав, що підтверджується висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Одеської міської ради про доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], [INFO]., копія якого міститься в матеріалах справи. Неповнолітній [PERSON], [INFO]. перебуває на утриманні та вихованні у своєї матері - [PERSON] Після розірвання шлюбу між сторонами, з 2010 року та по теперішній час відповідач жодного разу свою дитину не провідував, не телефонував їй, не відвідував на свята, не цікавився станом здоров'я, тобто відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не турбується за фізичне та духовне виховання дитини, матеріально її не забезпечує. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що після розлучення, останні 5 років відповідач не з'являється, не допомагає, з дитиною не спілкується та не приймає участі у житті дитини. Згідно ч. 1,2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено: виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3 передбачене положення про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При таких обставинах суд вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]

Outcome: approved