Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 05.06.2015р. по 29.09.2015р. в сумі 7118,40 гривень та індексацію заробітної плати за період з вересня 2014 року по травень 2015 року в сумі 27257,26 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 01.12.2010 року вона працювала в ПрАТ «Азовелектросталь», 04.06.2015 року була звільнена за ст.36 КЗпП України, в зв'язку з переведенням до ПАТ «Азовзагальмаш», при цьому роботодавець при звільненні не провів повний розрахунок з позивачем та тільки 29.09.2015р. сплатив повністю суму заборгованості по заробітній платі. Позивач у судовому засіданні не був присутнім, від нього надійшла заява про підтримання позовних вимог і розгляд справи без його участі. Також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.12.2010 року працювала в ПрАТ «Азовелектросталь» та 04.06.2015 року була звільнена за ст.36 КЗпП України, в зв'язку з переведенням до ПАТ «Азовзагальмаш». Як вбачається з матеріалів справи, відповідач провів з позивачем повний розрахунок суми заборгованості по заробітній платі 29 вересня 2015 року. Згідно ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи із змісту наведених норм, право працівника на отримання середнього заробітку за весь час затримки виплати підприємством звільненому працівникові усіх сум, що йому належать, як компенсація порушеного права на своєчасне отримання винагороди за працю при звільненні, знаходиться у залежності від вини підприємства. На виконання положень частини другої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, застосовуючи положення статті 117 КЗпП України, суд враховує висновки Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 03 липня 2013 року по справі №6-64цс13, зокрема: відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Таким чином, згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 7118 грн. 40 коп. за період з 05 червня 2015 року по 29 вересня 2015 року та сума індексації заробітної плати в розмірі 27257 грн. 26 коп., таким чином, загальна сума стягнення становить 34375 грн. 66 коп. Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, в силу положень частини третьої статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved