Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті чоловіка позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається, зокрема, з земельних ділянок площею 5,32 га та 6,11 га наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Любимівською селищної ради Каховського району Херсонської області. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого за законом, спадщину прийняв шляхом звернення із заявою до нотаріуса, однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки у звязку з тим, що спадкодавець на час смерті був зареєстрований та проживав на території АР Крим, яка на даний час є окупованою територією (тобто спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита на тимчасово окупованій території), що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті чоловіка. За вказаних обставин просила визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 5,32 га та 6,11 га надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Любимівської селищної ради Каховського району в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягала у повному обсязі, з підстав, викладених в ній. В судове засідання представник Любимівською селищної ради Каховського району не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, а також встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тимчасово окупованою територією України є [PERSON] Крим та м. Севастополь (ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Судом встановлено, що 28 листопада 2013 року, в м. Армянськ АР Крим помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 275 (а.с. 9). Відповідно до державних акті на право власності на земельну ділянку: - серії ІV-ХС № 027150 виданого, 13 квітня 2001 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом АВО № 286527 від 04 квітня 2001 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 5,32 га на території Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки 6523555100:18:014:0002 (а.с. 11, 11 зв.); - серії ІV-ХС № 012134 виданого, 20 березня 2001 року на підставі рішення Любимівської сільської ради від 02 листопада 2000 року № 213, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 6,11 га на території Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12, 12зв.). 14 грудня 1968 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний актовий запис (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 04 липня 2016 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,11 га, яка розташована на території Любимівської селищної ради, відмовлено (а.с. 14). Отже, умови для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] ,відсутні. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадщина приймається шляхом подання заяви про прийняття спадщини, особисто спадкоємцем (ст. 1269 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідно до розяснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»\~від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, і на підставі прийняття спадщини (п. «г» ст. 81 ЗК України). З п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 слідує, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За приписам\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у звязку з неможливістю оформлення позивачем права власності на земельні ділянки, що належали померлому [PERSON], порушуються її законні права та інтереси, як спадкоємця, які підлягають захисту шляхом визнання за нею право власності на земельні ділянки після смерті спадкодавця. Суд вбачає правомірність набуття права власності спадкоємцем на спадкове майно земельні ділянки. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотримані, що знайшло своє підтвердження належними доказами, відомостей щодо наявності інших спадкоємців відповідної черги під час розгляду справи отримано не було.

Outcome: approved