Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд, визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 001/834-Н від 03.09.2001 року, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , укладений на Криворізькій універсальній товарній біржі, між [PERSON] та позивачем, зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке БТІ». В обґрунтування позову, позивач вказувала на те, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 001/834-Н від 03.09.2001, зареєстрованим на Криворізькій універсальній товарній біржі, [PERSON] продав, а вона - [PERSON] придбала домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного договору вказане домоволодіння зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 03.09.2001 в реєстровій книзі за №5 стор. 233, запис 1411 на ім`я [PERSON] . Вказаний договір, повністю виконаний обома сторонами, покупець сплатив кошти за домоволодіння, продавець звільнив домоволодіння та передав його у володіння покупця, який у відповідності до ст. 227 ЦК УРСР зареєстрував договір в КП ДОР «Криворізьке БТІ». [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті ніхто зі спадкоємців до позивача з будь-якими вимогами щодо спірного майна не звертався. В теперішній час позивач позбавлена можливості нотаріально посвідчити вказаний договір, зареєструвати за собою права власності та реалізувати права власника майна, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 15.04.2021, позовна заява прийнята судом до провадження та призначено судове засідання, за заявою представника позивача з Шостої криворізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та з КП ДОР «Криворізьке БТІ», витребувано докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 63-64). Ухвалами суду від 15.06.2021 та 05.07.2021, за заявою представника позивача з Шостої криворізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), витребувано відомості, для встановлення кола відповідачів по справі (а.с. 96, 109). Ухвалою суду від 17.08.2021, замінено первісного відповідача Лозуватську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області на [PERSON] , [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 161). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від них, кожного окремо, надішли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти їх задоволення не заперечували (158-159). Представник третьої особи Криворізької універсальної товарної біржі в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 73, 156). В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно із абзацом 3 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від .11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 2001 році, для їх врегулювання застосовувати норми ЦК УРСР. В судовому засіданні встановлено, що 03.09.2001 між [PERSON] та [PERSON] - позивачем по справі, укладено та зареєстровано на Криворізькій універсальній товарній біржі договір купівлі-продажу нерухомого майна реєстраційний № 001/834-Н. предметом договору є домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований 12.09.2001 року в КП ДОР «Криворізьке БТІ» у реєстрову книгу № 5 стор. 233 зап. 1411, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 7). Та довідкою з БТІ (а.с. 77). У пункті 4 Договору купівлі-продажу нерухомого майна зазначено, що домоволодіння продано за 1700 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання цієї угоди (а.с. 7). На даний час оцінка будинку складає 63100 грн., що підтверджується висновком про вартість об`єкта оцінки (а.с. 8-30). Як слідує з відмітки в паспорті [PERSON] , її місце проживання зареєстровано у вказаному будинку з 20.09.2001 року (а.с. 6 зворот). За вказаних обставин судом встановлено, що умови договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.09.2001 сторонами були виконані повністю, тобто [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв грошову суму в розмірі 1700 грн. за продаж вищевказаного домоволодіння, натомість [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла будинок [ADDRESS] . Згідно довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» № 187330 від 26.04.2021 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстроване на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 03.09.2001 на Криворізькій універсальній біржі, реєстраційний номер 001/834-Н (а.с. 77). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується довідкою № 234/20.3-31 від 12.03.2021, виданою Криворізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 61). Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно інформації наданої 11.06.2021 Криворізькою філією держаного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , Криворізькою районною державною нотаріальною конторою на підставі заяви [PERSON] було відкрито спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,2517 га, інші свідоцтва не видавалися (а.с. 87-88). [INFO] , померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 121). Після смерті [PERSON] , відкрито спадкову справу та видано свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 5,2517 га, її синам [PERSON] та [PERSON] інші свідоцтва не видавалися (а.с. 142,144). Отже, суд приходить до висновку про те, що при укладанні вищевказаного договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, які сторони повністю виконали, а саме: продавець отримав грошові кошти, а покупцю передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] . Біржове оформлення договорів купівлі-продажу нерухомості не суперечило діючому на час укладання спірного Договору законодавству, що також підтверджується реєстрацією права власності за позивачем в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с. 77). Крім того, у своїх заявах (а.с. 158,159), відповідачі визнали позовні вимоги у повному обсязі і не заперечували факту укладення договору купівлі-продажу спірного домоволодіння, на вказане майно не претендували. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли у 2001 році, відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Статтею 153 ЦК УРСР 1963 року визначено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За положеннями ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно з ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1952 ХІІ від 16.02.1993, в редакції, яка діяла на час укладання спірного Договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними з підстав недодержання нотаріальної форми» від 28.04.1978 № 3, визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Враховуючи те, що угода купівлі-продажу нерухомого майна від 03.09.2001 фактично відбулася, сторони всі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконали, нерухоме майно належним чином зареєстровано на час укладання угоди, суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною.

Outcome: approved