Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 18.06.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб та під час шлюбу, а саме 31.05.2013 року ними придбано квартиру [ADDRESS] , яка є їх спільною сумісною власністю. Просила суд з врахуванням уточнень вимог, пов`язаних з відновленням дошлюбного прізвища, визнати вищевказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по Ѕ на квартиру [ADDRESS] . Одночасно [PERSON] подано зустрічний позов до позивача, в якому просив суд припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на вищевказану квартиру. В обґрунтування зустрічного позову вказав, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю, оскільки придбана на його особисті кошти та була оформлена на колишню дружину. Одночасно зазначив, що ним 27.05.2011 року в ПАТ КБ Приватбанк на депозитний рахунок було внесені 15310,16 доларів США, та його батьками [PERSON] , та [PERSON] йому були подаровані грошові кошти: 28.08.12 року 600 доларів США, 13.05.13 року - 1100 доларів США, 15.05.13 року -1500 доларів США, 16.05.13 року - 2000 доларів США, 27.05.13р. -100 доларів США, та сума особистих коштів на момент придбання квартири становила 20751,00 доларів США., а доходи подружжя з 18.06.11 по 31.05.13 не давали їм можливості придбати квартиру. У відзиві на зустрічну позовну заяву зазначено, що відсутні відомості, що зазначені [PERSON] кошти були йому подаровані та витрачені саме на придбання квартири, а грошові кошти з депозитного рахунку були ним зняті за два роки до придбання спірної квартири, неодноразово перекладались на інші рахунки [PERSON] . У відповіді на відзив зазначено, що [PERSON] було надано завдаток в сумі 500 доларів США, та 19 779 доларів США були передані продавцю квартири особисто [PERSON] до укладення договору купівлі-продажу квартири. Грошові кошти, які були передані продавцю квартири складались із особистих заощаджень до шлюбу в сумі 15451,34 доларів США та коштів, які дарували батьки в розмірі 5300 доларів США в еквіваленті курсу НБУ на 31.05.2013 р. (7.9930), що складає 16 5865грн. Суд, заслухавши сторони, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Судом встановлено, що 18.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.11.2019 р. у справі № 295/15598/18 даний шлюб розірвано, позивачу відновлено її дошлюбне прізвище. 31.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу за умовами якого, [PERSON] придбала у [PERSON] нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з п.2 вищевказаного договору купівлі-продажу, квартира продається за 158 090,00 грн., які гроші продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору. Квартира купується за згодою чоловіка покупця, [PERSON] , що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсар В.В. 31 травня 2013 року реєстровим № 1791 (п.4 договору). Одночасно в матеріалах справи є розписка, що 27.04.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 500 доларів США в рахунок майбутнього продажу квартири [ADDRESS] . У відповіді на відзив зазначено та у судовому засіданні [PERSON] наголошено, що ним було надано завдаток в сумі 500 доларів США, та 19 779 доларів США були передані продавцю квартири особисто [PERSON] до укладення договору купівлі-продажу квартири. Грошові кошти, які були передані продавцю квартири складались із особистих заощаджень до шлюбу в сумі 15451,34 доларів США, які з 2011 по 2013 рік знаходилися у [PERSON] та коштів, які дарували батьки в розмірі 5300 доларів США в еквіваленті курсу НБУ на 31.05.2013 р. (7.9930), що складає 16 5865грн. У відзиві на позов та у судовому засіданні [PERSON] не заперечувала факту передання [PERSON] 500 доларів США в рахунок майбутнього продажу квартири, та зазначила, що передала продавцю грошові кошти в сумі 158\~090 грн. Клопотання щодо виклику в судове засідання продавця квартири в якості свідка, сторони не заявили. Відповідно до ст. 83 ЦПК України обов`язок подавати докази покладено саме на сторони. Належних доказів про те, що [PERSON] особисто як він стверджував в судовому засіданні 15.02.2021р., були передані його особисті грошові кошти в 19\~500 доларів продавцю квартири до укладення договору купівлі-продажу квартири, та розрахунок у гривнях не здійснювався суду не надано, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що остаточний розрахунок за придбання квартири здійснювався у гривнях, про що свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі продажу. Таким чином, оскільки обґрунтування зустрічного позову складалося лише з тих підстав, що [PERSON] особисто надав завдаток у сумі 500 доларів США та решту суми 19\~500 доларів продавцю квартири до укладення договору купівлі-продажу квартири, які були особистими його коштами, та належних доказів, в розумінні ст.. 77 ЦПК України, суду не надав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову. Разом з тим, судом встановлено, що згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 30.09.2019р. у [PERSON] 27.05.2011р. був відкритий депозитний рахунок у валюті на суму 15\~310.16 доларів США, який було закрито 29.07.2011року. Крім того, як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27.07.2020р. та виписки по рахунках, на ім`я [PERSON] були відкрити наступні депозитні рахунки: від 23.02.2011 р. на суму 15025,00 доларів США; від 27.05.2011р. на суму 15310,16 доларів США; від 02.03.2012р. на суму 20363,04 доларів США; від 10.08.2012р. на суму 27000,0 доларів США; від 12.11.2012р. на суму 28500,0 доларів США; від 15.02.2013р. на суму 28500,00 доларів США; від 18.03.2013р. на суму 31000,00 доларів США; від 26.12.2013р. на суму 7 240,00 доларів США;від 27.06.2014р. на суму 32000,0 доларів США; від 28.10.2014р. на суму 42000,00 доларів США; Отже, встановивши, що [PERSON] до укладення шлюбу 27.05.2011р. був відкритий та в подальшому закритий депозитний рахунок у валюті на суму 15\~310.16 доларів США, та в подальшому [PERSON] неодноразово відкривалися та закривалися депозитні рахунки, в тому числі до і після придбання спірної квартири, та [PERSON] не надано належних доказів, що його особисті депозитні кошти в сумі 15\~310.16 доларів США були витрачені ним на придбання спірної квартири. Як вбачається з декларації про майно, доходи за 2011 р. дохід [PERSON] становив 48\~669,63 грн., [PERSON] 36951,42 грн., за 2012р. - [PERSON] становив 30\~309,67 грн., [PERSON] 10\~080 грн., за 2013р. - [PERSON] становив 45076,36 грн., [PERSON] 6514,36 грн.(а.с.180-186 т. 1). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , мати і сестра позивача за первісним позовом вказали, що фінансово помагали [PERSON] , проте належних доказів, в розумінні ст.. 77 ЦПК України, суду не надали. Одночасно, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] батько і мати позивача за зустрічним позовом вказали, що фінансово помагали [PERSON] , проте надані документи про придбання ними валюти 28.08.12 року 600 доларів США, 13.05.13 року - 500 доларів США, 13.05.13 року - 600 доларів США, 15.05.13 року -1500 доларів США, 16.05.13 року - 2000 доларів США, 27.05.13р. -100 доларів США, свідчить про фінансову валютно-обмінну операцію, та відсутні належні докази передачі їх [PERSON] та, що ці кошти були витрачені на придбання спірної квартири. В частині доводів, щодо розписки від імені [PERSON] від 01.03.2012 р. про отримання ним від батька - [PERSON] грошових коштів у сумі 103\~000 грн. на зберігання, то в судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] вказав про часткове повернення грошових коштів в 2013 році, та належних доказів, що дані кошти були витрачені на придбання квартири суду [PERSON] не надано. Розписка від імені [PERSON] , від 06.06.2013 р. вказує на отримання ним від сина 11\~000 доларів США в еквіваленті 88\~000 грн. по розписці від 01.03.2012 р. за якою на зберігання було надано 103\~000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 60\~СК України\~передбачено,\~що майно,\~,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України). Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Встановивши, що у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які вказують на придбання спірної квартири [PERSON] за особисті кошти та в судовому засіданні на підтвердження даної обставини доказів не надано; зважаючи, що колишнє подружжя [PERSON] на момент придбання квартири мало офіційні доходи; сторони вказували на отримання фінансової допомоги від рідних, проте належних суду доказів не надали, як і доказів, що дані кошти витрачені ними на придбання спірної квартири, суд дійшов висновку, що спірна квартира [ADDRESS] ,\~придбана ними\~під час\~шлюбу є\~спільною сумісною\~власністю [PERSON] \~та [PERSON] \~і належить\~ним в\~рівних частинах,\~по Ѕ\~кожному з\~них. Також із відповідача за первісним позовом підлягає стягненню судовий збір у сумі 2272,50 грн. на користь [PERSON] , що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved