Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення [PERSON] додаткового строку два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який помер 18.05.2015 року у м. Кіровограді, починаючи з дня набрання рішення законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.05.2015 року помер брат позивача, [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме: 9/40 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, пров. Союзний, 22. В свою чергу, вищевказане домоволодіння перейшло до [PERSON] як спадкоємця після смерті матері, [PERSON], шляхом фактичного вступу його в управління та володіння. За життя право власності на вказане нерухоме майно братом не оформлено, проте на час прийняття спадщини та на час його смерті, брат проживав та був зареєстрований за вищевказаною адресою. [PERSON] заповіт не складав. Позивач є рідною сестрою померлого, а тому має право на спадкування за законом. На час відкриття спадщини [PERSON] не проживала з братом, а тому відповідно до вимог статті 1269 Цивільного кодексу України мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В звязку з чим, 18.03.2016 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, постановою нотаріуса [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки остання на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем та пропустила строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Граничний термін для подачі заяви про прийняття спадщини настав 19.11.2015 року, проте вчасно звернутися до нотаріуса позивач не мала можливості, оскільки з 10.06.2015 року по 31.07.2015 року знаходилась на лікуванні в Комунальному закладі «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» у звязку з розривом зв'язок лівого ножного суглоба. А з 02.08.2015 року по 15.03.2016 року здійснювала догляд за тіткою двоюрідної сестри матері позивача, у звязку з чим, змушена була виїхати на довгий час до м. Одеса. В судовому засіданні 17.05.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягав на її задоволенні. В судове засідання, призначене на 02.08.2016 року позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45). Представник позивача подав до суду заяву (вх. № 24795 від 02.08.2016 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 49). Представник відповідача, Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26) та розписка (а.с. 43). Представник управління подав до суду заяву (вх. № 13863 від 04.05.2016 року; вх. № 24286 від 27.07.2016 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимого визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 36, 47). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2016 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження, серії І-ЖД № 344633 від 21.12.2013 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 395 (а.с. 7). Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження, серії ІV-УР № 1164006 від 24.12.1961 року, а.с. 8). [PERSON] 07.02.1981 року змінила прізвище на «Ніколаєнко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії І-ОЛ № 366331 від 07.02.1981 року (а.с. 8). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. За довідкою про належність нерухомого майна № 23978 від 28.01.2008 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 15) будинок, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, пров. Союзний, 22 на праві власності, зокрема, належить: 3/40 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.11.1979 року, посвідченого Третьою Кіровоградською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2316 (а.с. 16); 3/40 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.11.1979 року, посвідченого Третьою Кіровоградською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2316 (а.с. 16); 3/20 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.11.1979 року, посвідченого Третьою Кіровоградською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2318 (а.с. 18). Вищевказане також підтверджується Витягами про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 21077144 від 27.11.2008 рок та № 21077162 від 27.11.2008 року Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 17, 19). Згідно свідоцтва про смерть, серії 1-ОЛ № 063679 від 22.01.2008 року, виданого повторно Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, мати [PERSON] та позивача - [PERSON] померла 07.08.1997 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 2190 (а.с. 6). Після смерті [PERSON], померлої 07.08.1997 року заяв про прийняття спадщини не подавалось, свідоцтва про право на спадщину не видавалось, про що повідомлено суду Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області (вх. № 4374 від 10.05.2016 року, а.с. 38). [PERSON] після смерті матері фактично прийняв спадщину, яка складається з 9/40 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в м. Кіровограді, пров. Союзний, 22, проте не оформив своїх спадкових прав (а.с. 13-14). [PERSON] також помер 18.05.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ОЛ № 20864 від 19.05.2015 року, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис за № 1364 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 9/40 часток вищевказаного житлового будинку. На запит суду Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 2 повідомлено (вх. № 12637 від 21.04.2016 року), що з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 18.05.2015 року, до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 спадкоємці не зверталися (а.с. 30). Про що надано також інформаційні довідки із Спадкового реєстру № 43646020 від 19.04.2016 року (а.с. 31) та № 43646035 від 19.04.2016 року (а.с. 32) Позивач звернулася до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата, [PERSON]. Проте, постановою державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 від 18.03.2016 року за № 434/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON], який помер 18.05.2015 року, на 9/40 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді, пров. Союзний, 22, які належали [PERSON], померлій 07.08.1997 року, спадкоємцем якої був її син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 13). Постанова мотивована тим, що заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 18.05.2015 року, у встановлений законом строк, [PERSON], не подавалась. На час відкриття спадщини, [PERSON], постійно разом із спадкодавцем не проживала. За змістом статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За статтею 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 3гідно з приписом частин 1 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За довідкою від 31.07.2015 року Комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Кіровограда», [PERSON] знаходилась на лікуванні з 10.06.2015 року по 31.07.2015 року з діагнозом: надрив зв'язок лівого ножного суглобу (а.с. 10). А потім позивач в період з 02.08.2015 року по 15.03.2016 року в місті Одеса, де остання здійснювала догляд за тіткою двоюрідної сестри матері. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 Цивільного кодексу України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». В абзаці 6 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Також у витягу із узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернуто увагу судів, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень статтей 10 і 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених ним обставин. Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач перебувала на лікарняному всього з 10.06.2015 року по 31.07.2015 року, і майже через місяць після смерті брата. В довідці від 31.07.2015 року Комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» (а.с. 10) не вказано, який режим було призначено хворій: стаціонарний, амбулаторний, домашній, санаторний, вільний тощо. А тому, обставини зазначені у вищевказаній довідці, не вказують на обєктивну неможливість подати відповідну заяву до нотаріальної контори. Доказ, який би вказував, що в силу стану здоровя позивач фізично не могла вчинити таку дію з огляду на характер хвороби та її важкість за медичними показами, в матеріалах справи відсутній. Обставини перебування позивача в період з 02.08.2015 року по 15.03.2016 року в місті Одеса, де остання здійснювала догляд за тіткою двоюрідної сестри матері взагалі ґрунтуються на припущеннях та не свідчать про причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви. Таким чином, позивачем не доведені належним чином, а судом при розгляді справи не встановлена поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed