Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Бабуся склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла їй, а вона у свою чергу прийняла спадщину за [PERSON], оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом із бабусею, про відмову від спадщини не заявляла. Також спадщину за бабусею прийняли її син та донька - [PERSON] та [PERSON], однак вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадковий будинок належав [PERSON] на праві власності, вона була головою домогосподарства. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до державного нотаріуса, однак йому було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та визнав позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 21 листопада 2007 року (а. с. 5, 8, 9). Також встановлено, що [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла позивачу - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією заповіту, посвідченого 11 жовтня 2007 року (а. с. 20, 8, 9). Крім цього встановлено, що згідно довідок виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2737 від 07 листопада 2018 року та № 263 від 29 січня 2019 року головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] була [PERSON], яка померла [INFO], де на день її смерті була також зареєстрована позивач [PERSON] (а. с. 10, 11). Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області від 28 січня 2019 року № 07-06/П-10 у архіві БТІ відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 19). Крім цього, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55631788 від 27 березня 2019 року, спадкова справа відносно спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], відсутня (а. с. 30, 31). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 40/01-16 від 27 лютого 2019 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на вказаний житловий будинок, державна реєстрація такого не проведена (а. с. 18). Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом прийняла спадщину за [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved