Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

позивач звернулася з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав щодо її сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що на території Перещепинської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстрована сім'я [PERSON] у складі матері - [PERSON], дитини - [PERSON]. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO]. В жовтні 2016 року до Перещепинської міської ради надійшло подання, в якому адміністрація Перещепинської загальноосвітньої школи І-III ступеня №2, в найкоротші терміни просила розглянути питання оформлення опікунства над неповнолітнім [PERSON], [INFO] та його подальшого навчання у Перещепинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №2, запевняючи міську раду в тому що в такому закладі він не може перебувати без батьківського піклування. Зазначає, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, не має постійного місця проживання, інколи зловживає спиртними напоями, сином зовсім не опікується, не цікавиться про його місце перебування, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться про його навчання, не займається підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування свого сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню неповнолітнім загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти та матеріально не забезпечує свого сина. У зв'язку з цим [PERSON] неодноразово викликалася головою органу опіки та піклування Перещепинської міської ради стосовно виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого неповнолітнього сина, оскільки за отриманою позивачем інформацією зі школи, в якій навчається неповнолітній - мати самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, залишила неповнолітнього сина на вулиці без житла. Орган опіки і піклування Перещепинської міської ради вважає, що відповідач не виконує своїх материнських обов'язків, що є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом та для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала на те, що Органом неодноразово повідомлено відповідача про неприпустимість нехтування батьківськими обов`язками, однак відповідач на зауваження та попередження органу не реагує, не змінює свого ставлення до виховання дитини. Про ситуацію, що склалася з дитиною Орган довідався з неодноразових звернень адміністрації навчального закладу, в якому навчається дитина. В результаті перевірки звернень навчального закладу було встановлено, що дитина тривалий час не мала місця проживання та нагляду матері. В наступному, дитину на виховання забрав рідний брат померлого батька дитини - [PERSON], який на час розгляду справи здійснює нагляд за дитиною та її догляд. Мати дитину не відвідує, коштів на її утримання не надає, не спілкується та не виховує її. В судове засідання 16 лютого 2017 року представник позивача не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні 27 грудня 2016 року заперечила проти задоволення позову частково. Вказала, що не догляд за дитиною стався внаслідок скрутних життєвих обставин. Зазначила, що після самогубства батька дитини в 2014 році, вона вимушена була виїхати з постійного місця проживання за адресою: [ADDRESS] та поїхати до батьків. Після смерті своєї матері вимушена була виїхати з хати батьків, після чого, не маючи власного житла, вимушена була з дитиною ночувати, де прийдеться. Через деякий час вирішила повернутися до свого місця проживання, однак з`ясувала, що в хаті померлого чоловіка проживає його брат., який пояснив, що ця хата буде її дитини. Проживаючи деякий час у [PERSON], змушена була виїхати через непорозуміння. В наступному, вона віддала дитину на виховання [PERSON] Зазначила. що спілкується з дитиною кожен день, та враховуючи думку дитини, не бажає її забирати до себе, оскільки на даний час не має власного місця проживання. Спиртними напоями не зловживає, має джерело доходу, працюючи з 08:00 до 17:00 по робочим дням тижня та вранці і вечорі суботи та неділі. В судові засідання 30 січня 2017 року та 16 лютого 2017 року, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи не з`явилася, підстав неявки не повідомила, заяв про розгляд справи у свою відсутність не надала. Враховуючи положення ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої не заперечила проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та заслухано думку дитини - [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом по справі встановлено, що 24 січня 2002 року в сім`ї [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON] /а.с.4/. [INFO] [PERSON] помер /а.с.5/. За характеристикою [PERSON], складеною класним керівником [PERSON] від 30 вересня 2016 року, [PERSON] за роки навчання сина фактично дитину не виховувала. Віталій часто приходить до школи в брудній, прокуреній одежі. Шкільне приладдя зберігає в неналежному стані. Зі слів хлопця, останній часто буває голодним, в восьмому класі сам готує собі їжу. На батьківські збори мати дитини не з`являлася. Один раз в 6 класі брала участь в ремонті школи. Під час відвідування на дому, коли дитина жила по вул.Запорізькій у м.Перещепине мати дитини двері не відчиняла, інколи була в нетверезому стані, нецензурно висловлювалася в адресу вчителів і сина. За характеристикою директора Перещепинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня № 2, [PERSON] протягом навчання сина не приділяла уваги його вихованню, не цікавилася шкільним життям, навчанням. До школи [PERSON] приходив голодний, в брудному. прокуреному одязі, перебував в денний та вечірній час на території школи: бив вікна, псував шкільне майно, обзивав ненормативною лексикою працівників школи, демонтрував непристойні жести. Мати не переймалася поведінкою сина. Протягом навчання дитини в школі адміністрація школи неодноразово проводила профілактичні співбесіди в [PERSON], відвідувала вдома, але мати дитини на виклики не з`являлася, на телефонні дзвінки не відповідала, двері не відчиняла. 03 жовтня 2016 року до голови Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області звернувся директор Перещепинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня № 2 із поданням щодо розгляду питання перебування [PERSON]. В поданні вказано на те, що [PERSON] сином не опікується, залишивши його на вулиці без житла. Хлопець має погану поведінку. Батьки однокласників [PERSON] скаржаться на аморальну поведінку дитини, ненормативну лексику під час навчального процесу, зрив уроків, негативний вплив на інших учнів /а.с.8/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду що мешкає по [ADDRESS] Спілкувалася з [PERSON] під час її проживання в [ADDRESS] разом із [PERSON] Після самогубства [PERSON] [PERSON] із дитиною залишила місце проживання та поїхала до батьків. Свідок [PERSON], проживаючий за адресою: [ADDRESS] повідомив, що є рідним братом померлого батька [PERSON] Показав, що під час проживання [PERSON] з [PERSON] за його життя, мати не належним чином ставилася до виховання дитини та більшу частину батьківських обов`язків виконував [PERSON] Через деякий час після смерті [PERSON], в 2015 році [PERSON] передала йому під нагляд дитину. Він займався доглядом та вихованням [PERSON], купував одяг, взуття. Ще через деякий проміжок часу [PERSON] забрала дитину до себе. Від класного керівника [PERSON] він дізнався про складні життєві обставини проживання свого племінника. Дізнавшись про місце його проживання він відвідав племінника та побачив його лежачого на полу в кухні будинку, де той проживав. Зі слів дитини, у нього болів живіт, оскільки на протязі тривалого часу він їв лише груші, яблука. Також дитина повідомила його, що мати з`являється рідко і що [PERSON] сам готує їсти крупи, що інколи приносить його мати. [PERSON] в будинку він не побачив. Він забрав племінника до себе, в вересні 2016 року за власні кошти підготував дитину до навчання, придбав їжу та продукти харчування, оскільки іншого одягу, окрім двох спортивних штанів та футболки іншого одягу в дитини не було. Зазначив, що [PERSON] витрачає кошти, які отримує від держави, як допомогу по догляду за дитиною самостійно. Грошові кошти не надає. Свідок [PERSON] - дружина [PERSON] повідомила, що у 2015 році [PERSON] віддала [PERSON] на виховання до її родини. Коли [PERSON] віддавала дитину, дитина мала неохайний вигляд, мала захворювання шкіри, дитина на протязі деякого часу жила у них в родині, після чого за запрошенням матері залишила їх. З серпня 2016 року її чоловік забрав дитину до себе на проживання. [PERSON] не телефонує, станом здоров`я дитини не цікавиться, допомогу в утриманні не надає. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що після смерті свого батька поїхав проживати із матір`ю до бабусі. Після смерті бабусі виїхав з будинку бабусі та став проживав у знайомих матері. Мати не займалася його вихованням, часто не ночувала за місцем тимчасового проживання. Через деякий час мати віддала його до [PERSON] На запитання, чому вона не проживає із ним пояснила, що не може проживати у [PERSON], бо той встановлює контроль за її поведінкою. Через деякий час мати забрала його до себе та він проживав із матір`ю до серпня 2016 року. Відношення щодо його виховання та харчування мати не змінила, вдома не ночувала, постійно казала, що віддасть його до інтернату. Під час проживання із матір`ю він харчувався погано, сам готував їжу з круп, які приносила мати, вимушений був самостійно шукати кошти на проживання. Мати не опікувалася ним, рідко спілкувалася посилаючись на втому. [PERSON] в серпні 2016 року забрав його до себе, придбав одяг, підготував до школи. Дядько та його дружина придбавають їжу, готують її та годують його, піклуються про нього, забезпечують його потреби, добре ставляться до нього, слідкують за успіхами в його навчанні, виховують його, подарували в січні 2017 року на день народження комп'ютер. за час проживання у сім`ї дядька, мати лише декілька разів спілкувалася із ним. Коли він самостійно зателефонував матері на свій день народження, та за телефоном неохоче поздоровила його зі святом. Дитина, отримавши пояснення суду про наслідки, передбачені СК України, які настають у випадку позбавлення батьківських прав батьків, повідомила, що бажає, щоб його матір позбавили батьківських прав, оскільки не бажає повертатися до матері. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON], 1977 р.н. по відношенню до її сина, [PERSON], [INFO], так як виявлене особисте матері до дитини доводить, що вона не піклується про нього, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його навчанням та успіхами, станом здоров'я, не піклується про його фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, одягом, медичним оглядом, лікуванням. Батько [PERSON], помер [INFO]. Мати дитини [PERSON], 1977 р.н. за місцем реєстрації не проживає, вона не має постійного місця проживання, інколи зловживає спиртними напоями, сином зовсім не опікується, не цікавиться про його місце перебування, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться про його навчання, не займається підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування свого сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню неповнолітнім загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти та матеріально не забезпечує свого сина. Орган опіки і піклування Перещепинської міської ради вважає, що [PERSON] не виконує своїх материнських обов'язків, закріплених ч. 1 - 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщин; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них від повільності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»(Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт того, що відповідач маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи те, що відповідач, знаючи про слухання справи у суді в судове засідання 30 січня 2017 року та 16 лютого 2017 року не з'явилася, в судовому засіданні 27 грудня 2016 року, хоча і заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, однак не заперечувала проти залишення дитини у родичів, не надала доказів на підтвердження виконання нею батьківських обов`язків, не проявила турботи до дитини, означеними діями на думку суду, відповідач підтвердив байдужість до подальшої долі її дитини, внаслідок чого та враховуючи думку дитини, висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки це повністю відповідає інтересам дитини. Крім того, за ч.ч.2,3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини, суд, з урахуванням положень ст.188 СК України, виходить з того, що доказів перебування на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних осіб суду не надано. Доказів негативного стану здоров`я, який би об`єктивно унеможливлював сплату відповідачем аліментів з матеріалів справи не вбачається. Внаслідок чого суд при визначенні розміру аліментів враховує вік та стан здоров`я дитини та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь особи, закладу або установи, в якій буде утримуватися дитина аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Означене вище не позбавляє в майбутньому відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів у випадку виникнення обставин, які впливають на їх розмір. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов пред'явлено 03 листопада 2016 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір за вимогою про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial