Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач звернулася у суд з позовом в якому просить визначити рівними частки колишнього подружжя у квартирі, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і знаходиться за адресою [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 29 травня 1982 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.04.2002 року, розірваний. Реєстрація розірвання шлюбу проведена лише 10.06.2009 року. Після розірвання шлюбу сторони разом проживали до 2013 року. За період перебування у шлюбі сторонами була придбана квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і є спільною сумісною власністю, а тому просить визначити рівними частки та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Відповідач [PERSON] направив відзив на позов, в якому визнає, що з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого була придбана квартира [ADDRESS]. Пропонує вирішити спір мирним шляхом, а саме укласти мирову угоду, в якій визначити рівними частки сторін в спірній квартирі та зобовязати сторони спільно нести витрати за комунальні послуги до моменту відчуження квартири. У судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просили задовольнити позов та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 925,95 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, вважає необхідним вирішити спір в добровільному порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. У суді встановлено, що 29.05.1982 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується відміткою у паспорті позивача (а.с.6-7). Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.04.2002 року, яке набрало законної сили 30.05.2002 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.11-12). Згідно ст.44 КпШС України, що діяв на час винесення рішення про розірвання шлюбу, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Реєстрація розлучення проведена 10.06.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом РАЦСу Корсунь-Шевченківського РУЮ (а.с.13). За період перебування у шлюбі, а саме 09.12.1994 року подружжям придбана квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.12.1994 року укладеним між Корсунь-Шевченківським філіалом будкомбінату «Рось» та [PERSON], який посвідчений державним нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2181 (а.с.18). Джерелом коштів для придбання цієї квартири були сімейні кошти. Згідно довідки Корсунь-Шевченківського ЧОО БТІ №595 від 31.08.2018 року (а.с.14), [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.14). Вартість спірної квартири становить 185189 грн згідно оцінювального акта від 05.09.2018 року, виконаного Корсунь-Шевченківським ЧОО БТІ (а.с.19-20). Після винесення рішення про розірвання шлюбу сторони примирилися та проживали разом до 2013 року. В 2012 році мати позивача [PERSON], яка проживає в [INFO], тяжко захворіла. Тому позивач та відповідач без місця реєстрації проживали однією сімєю в будинку матері та доглядали її. В 2013 році між сторонами були припинені фактичні шлюбні відносини, відповідач повернувся проживати в спірну квартиру, а позивач залишилася проживати коло матері, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Зарічанської сільської ради від 03.09.2018 року №351 (а.с.25). Мати позивача [PERSON] померла 23.08.2018 року (а.с.26). Після смерті матері [PERSON] повернулася, щоб проживати у квартирі, але відповідач чинить перешкоди щодо її використання та не визнає за позивачем права власності на вказану квартиру. З даного приводу [PERSON] 29.08.2018 року зверталася до Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП України в Черкаській області. Так як спірне майно було придбано у 1994 році, тобто до набрання 01.01.2004 чинності\~СК України, до правовідносин з приводу цього майна слід застосовувати положення\~КпШС України. Згідно ч.1 ст.22 КпШС України, які були\~чинним на\~момент набуття\~у власність\~квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, що закріплено у ч.1 ст.28 КПШС України. Оскільки квартира набута подружжям за час шлюбу і являється обєктом спільної сумісної власності, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю та визначає рівними частки колишнього подружжя та визнає за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 925,95 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Згідно ч.1-3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов задовольняється, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 925,95 грн, який був сплачений нею при подачі даного позову. Згідно ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання юридичної допомоги від 07.09.2018 року №34/2018, укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON], згідно якого адвокат приймає на себе зобовязання щодо підготовки позовної заяви, інших документів, представництво клієнта в суді. Згідно додаткового договору до договору №34/2018 клієнт оплачує вказані послуги в сумі 2000 грн. На а.с.8 міститься ордер серії ЧК №68594 про надання правової допомоги [PERSON], виданий адвокатом [PERSON]М, 12.09.2018 року. 21.12.2018 року [PERSON] проведено оплату адвокату [PERSON] за надання правової допомоги за договором №34/2018 в сумі 2000 грн, що підтверджується квитанцією. Адвокатом [PERSON] та [PERSON] складений акт виконаних робіт до договору №34/2018 від 07.09.2018 року, в якому зазначений обсяг виконаних робіт та затрачений час. Враховуючи категорію справи, затрачений час, обсяг наданих послуг, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн є співмірними і стягує з відповідача на користь позивача вказану суму.

Outcome: approved