Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у незареєстрованому шлюбі з 2001 року по 2003 рік. Від спільного проживання з відповідачем мають сина, [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження якого записаний відповідач. З 2003 року фактичні шлюбні стосунки між нею та відповідачем були припинені. Відповідач, зібравши всі свої речі, добровільно залишив її з сином, поїхав проживати до іншого місця. Таким чином, з цього часу вони проживають окремо один від одного, практично не спілкуються і не бачаться. Де проживає зараз відповідач їй достовірно невідомо. Останнє відоме місце його проживання: [ADDRESS] . 04.08.2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] . При реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » вона змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Зазначає, що відповідач [PERSON] утримувати дитину відмовляється, кошти на її утримання не надає. Дитина проживає разом з нею і фактично повністю перебуває на її утриманні. Вона самотужки не в змозі повністю її всім забезпечити. Чи працює відповідач офіційно їй достовірно невідомо. Він аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає, має добрий стан здоров`я. Тому вона вважає, що відповідач має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своєї неповнолітньої дитини на рівні достатньому для її повноцінного розвитку, тобто має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. Вважає, що відповідач зможе щомісячно сплачувати аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1600грн., щомісяця без погіршення його матеріального стану. Крім того, після припинення фактичних шлюбних стосунків між нею та відповідачем, а саме з 2003 року, останній не спілкується з сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться про стан його здоров`я, фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на її виховання. Жодного разу не відвідував дитячий садок і школу, в якій він зараз навчається. Дитина є інвалідом з 2012 року, у зв`язку з цим знаходиться на диспансерному обліку, потребує постійного лікування. Усі витрати на лікування сина несе позивачка і її чоловік. Син постійно проживає разом з нею, а з 2012 року також і з її чоловіком, якого називає батьком і який бажає усиновити його. Таким чином, виходячи з того, що відповідач не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування їхнього сина, не спілкується із ним та не виявляє жодного інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, причому робить це свідомо, без поважних причин, вона вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо їх сина. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1600грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з зазначених в позові підстав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі представника Служби та надали суду висновок про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, з`ясувавши думку [PERSON] , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Як вбачається з наданих документів, батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є позивач по справі, та відповідач [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим повторно 30.01.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №12 (а.с.7). Судом встановлено, що батьки дитини жили у незареєстрованому шлюбі з 2001 по 2003 рік. З 2003 року фактичні шлюбні стосунки між позивачкою та відповідачем були припинені. Таким чином з цього часу вони проживають окремо один від одного, не спілкуються. Спорів стосовно місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникало. Відповідач не заперечував, щоб син проживав з матір`ю. В судовому порядку питання про стягнення аліментів на утримання дитини не вирішувалося. За твердженням позивачки, батько дитини коштів на утримання сина не надавав та не надає. Фактично відповідач самоусунувся від утримання та виховання сина. 04.08.2012 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] . При реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] вона змінила на прізвище чоловіка [PERSON] , дана обставина підтверджується копіє свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданим 04.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис №814 (а.с10). Дитина [PERSON] виховується у сім`ї, своїм батьком він називає [PERSON] , який бажає усиновити його. Згідно довідки від 24.05.2019 року №141 Сумського ДНЗ (центр розвитку дитини) №28 «Ювілейний» Сумської міської ради з 01.09.2006 року по 31.05.2009, за цей період батько [PERSON] , що виховувався в даному навчальному закладі, не спілкувався з вихователями, не забирав сина додому, не брав участі у батьківських зборах (а.с.15) Відповідно до довідки КУ Сумська гімназія №1 від 27.05.2019 року вбачається, що [PERSON] 2002 року народження дійсно навчається у 6(10)-Г класі Сумської гімназії №1. Батько дитини не бере участі у його вихованні тощо (а.с.16). З довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» СМР амбулаторія №3 від 27.05.2019 року та посвідчення [PERSON] вбачається, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, має ряд захворювань, регулярно з 2012 року наглядається та лікується фахівцями СОДКЛ (а.с.13). Викладені обставини підтвердила допитана судом свідок. Так, свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , в судовому засіданні, пояснила, що знає позивачку більше 10 років. Позивачка [PERSON] проживає з чоловіком [PERSON] Вона неодноразово зверталась до відповідача за матеріальною підтримкою але відповідач не допомагає, не спілкується з сином, жодної участі у його житті не приймає. Неповнолітній [PERSON] , який навчається у гімназії №1 (11 клас), проживає за адресою: [ADDRESS] , в судовому засіданні пояснив, що в 2007-2009 роках спілкувався з батьком. Після 2009 року зв`язок з батьком припинився. Останній раз його батько [PERSON] приїздив до м.Суми у справах десь в 2012 році. Після 2012 року з батьком не спілкувався. Не вважає відповідача своїм батьком, у нього склалися родинні стосунки з [PERSON] . Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не підтримує ніяких відносин з сином та не бере участі у вихованні та розвитку дитини, не проявляє бажання спілкуватися з ним, матеріально не утримує дитину. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що вихованням, розвитком та утриманням сина повністю займається позивачка. Відповідач свої батьківські обов`язки по відношенню до сина не здійснює, з сином не спілкується, не бере участі у вихованні та розвитку, не бере участі в його утриманні та участі в додаткових витратах. Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлений обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 16 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 36 від 30.03.2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1). Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків. Відповідачем не доведено факту належного виконання батьківських обов`язків відносно сина, доказів на спростування доказів позивача не надано. В судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , а тому позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, є доцільним та не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини. При цьому, відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1600грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягувати на користь матері дитини [PERSON] Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в відшкодування судового збору 768,40грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та стягнути з відповідача на користь держави 768,40грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved