Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обгрунтовує тим, що 03 липня 2010 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №701. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, з недавнього часу спільного господарства не ведуть. Вона проживає [INFO], а він хоча і зареєстрований у [INFO], але тривалий час працює та проживає в Об'єднаних Арабських Еміратах, де саме позивачу не відомо. Відповідач зв'язок з позивачем та з їх спільною донькою не підтримує, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Після припинення шлюбних стосунків з відповідачем донька [PERSON] проживає з нею, вона займається її вихованням, і після розлучення вона також буде проживати з нею. Спору з приводу цього між сторонами немає. Отже, вона бажає отримувати аліменти офіційно на підставі рішення суду. При визначенні суми аліментів повинно бути враховано, що відповідач має великий дохід за межами України, який неможливо визначити чи перевірити навіть за умови застосування заходів забезпечення позову. Стан здоров'я відповідача цілком задовільний, інших дітей, непрацездатних родичів на його утриманні немає. Відповідач має мінливий та нерегулярний дохід. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 701, стягнути з відповідача на її користь аліменти в сумі 3000грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з дати пред`явлення позову досягнення нею повноліття, а також стягнути судовий збір в сумі 487,20грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з зазначених підстав, просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідач не спілкується з родиною з кінця 2014 року, коштів на утримання дитини не надає. Коли сторонни проживали однією родиною, відповідач працював в Обєднаних Арабських Еміратах, працює в ОАЕ і в даний час. В м.Суми підприємцем не зареєстрований. Позивач має інформацію про стан рахунків відповідача в Оєднаних Арабських Еміратах і ці рахунки свідчать про значний дохід, який отримує відповідач. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином через публікацію оголошення у пресі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Судом встановлено, що 03 липня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №701 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися внаслідок різних поглядів на життя, відсутності поваги та взаєморозуміння. У сторін відсутні спільні інтереси. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, перебувати з відповідачем у шлюбі не бажає. Сімя фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить як інтересам сторін, так і інтересам їхньої дитини, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідач як батько дитини, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Відповідно до ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Дитина проживає з відповідачем, перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] Мірзойвич, який є громадянином [PERSON], тривалий час проживає і працює в Обєднаних Арабських Еміратах, що підтверджується його заявою про надання згоди на тимчасові поїздки дитини до Обєднаних Арабських Еміратів (а.с.10). Представником позивача надані суду з перекладом на українську мову зарплатна відомість за травень 2015 року (а.с.21-22), інформація про рух коштів на рахунку відповідача за жовтень 2014 року, але ці документи надані не в оригіналі, не містять підписів уповноважених на видачу таких документів осіб, належним чином не засвідчені. Яким чином ці документи опинилися у позивача представник позивача в судовому засіданні пояснити не змогла. Тому вказані документи не є доказами, що підтверджують суми доходу, який отримує відповідач. Згідно з ст.18 Ковненції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Оскільки дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України матеріального становища відповідача, який є особою працездатного віку, проживає в Обєднаних Арабських Еміратах, де і працює, інших утриманців не має, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі в розмірі 1800грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У звязку з задоволенням позовних вимог судовий збір в розмірі 487грн. 20коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з ст.88 ЦПК України. Крім того, з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути 487грн.20коп. судового збору за вимогу майнового характеру про стягнення аліментів.

Outcome: partial