Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. Вказала, що 09 вересня 1998 року у місті Чита Читинської області Російської Федерації помер її син [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Героїв АТО,18 у селі Дорошівка Ямпільського району Вінницької області. Вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті сина, оскільки вступила в управління, володіння та користування вищезазначеним житловим будинком. Також усі документи на спадковий житловий будинок знаходяться у неї. У звязку з даними обставинами позивач вимушена звернутися в суд з даним позовом і просити суд постановити рішення, яким встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її сина [PERSON], а також визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву за вхід.№5946 від 22.09.2017 року з клопотанням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву за вхід.№5947 від 22.09.2017 року з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі свідоцтва про народження серії ІД №059470 виданого 02 жовтня 1957 року судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON] [INFO]. Із свідоцтва про смерть серії І-СП №515882 виданого повторно 31 серпня 2000 року судом встановлено, що [PERSON], помер 09 вересня 1998 року у місті Чита Читинської області Російської Федерації. Із договору дарування житлового будинку від 06 вересня 1993 року судом встановлено, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар жилий будинок, що знаходиться у селі Дорошівка Ямпільського району Вінницької області по вулиці Комсомольська,18. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №18 по вулиці Героїв АТО у селі Дорошівка Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що позивачка є замовником технічної документації на вказаний житловий будинок. Із довідки №299 від 28 квітня 2017 року виданої виконкомом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 09 вересня 1998 року у місті Чита Читинської області Російської Федерації, в управління, володіння та користування його спадковим майном, а саме: житловим будинком у селі Дорошівка Ямпільського району Вінницької області по вулиці Героїв АТО (бувша Комсомольська),18 вступила його мати [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає у [INFO]. Із довідки №300 від 28.04.2017 року виданої виконкомом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що житловий будинок під номером 18, що розташований по вулиці Героїв АТО рахується за [PERSON]. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що дійсно [PERSON], [INFO], фактично прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], який помер 09 вересня 1998 року у місті Чита Читинської області Російська Федерація. Встановлення цього факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки їй необхідно привести у відповідність документи для переоформлення спадщини, яка відкрилася після смерті її сина [PERSON] Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом своїх невизнаних прав щодо спадщини, що відкрилася після смерті сина [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті свого сина [PERSON] і має право на успадкування майна померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, [PERSON] вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача [PERSON] із спадкоємців померлого [PERSON] не претендує на спадщину після його смерті, позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на спадщину після смерті сина, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному об'ємі.

Outcome: approved