Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 1996 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був розірваний 22.08.2006 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. По досягненню віку 16 років [PERSON] змінила прізвище на «Завальна». 29 грудня 2006 року Ковпаківським районним судом м.Суми було винесено рішення про стягнення аліментів та додаткових витрат з відповідача на утримання доньки [PERSON]. Відразу після розірвання шлюбу та стягнення аліментів відповідач самоусунувся від виховання дитини та виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки, починаючи з 2006 року відповідач жодного разу не відвідував дитину, не цікавився її здоров'ям, вихованням, навчанням в школі. 18.11.2014 року Сумським районним судом Сумської області було винесено рішення про позбавлення батьківських прав відповідача. 30.11.2017 року [PERSON] виповнилось 18 років та з 01.09.2017 року вона навчається на 1 курсі факультету інформаційних технологій денного відділення СумДУ на умовах повної оплати вартості. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30 червня 2021року. Оскільки, Марія навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а грошових коштів, які вона отримує як заробітну плату, не вистачає на оплату за навчання, утримання дитини та оплату інших видів витрат, вона вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки. Крім того, згідно Договору про надання освітньої послуги фахівця з вищою освітою між Сумським державним університетом та фізичною особою від 14.08.2017 року №79 [PERSON] щороку повинна сплачувати в 2017/2018 - 14800,00грн., в 2018/2019 року - 16800,00грн., в 2019/2020 року - 19200,00грн. та в 2010/2021 року - 20800,00грн. Так. згідно квитанції від 09.08.2017 року нею за доньку було сплачено за навчання в університеті 5550грн. та 1855грн. за квитанцією від 04.12.2017 року, що разом становить 7400,00грн. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто, в даному випадку з відповідача повинно бути стягнуто ? частина понесених додаткових витрат за оплату за навчання в сумі 3700,00грн. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у зв'язку з її навчанням, а також нести додаткові витрати, пов'язані з її навчанням, оскільки, хоча ніде не працює, але має господарство, в якому утримує домашню тварину, в 2017 році придбав автомобіль та причіп, але такі транспортні засоби зареєстрував за своєю дружиною. За [PERSON] зареєстровано транспортні засоби, що були придбані в 2017 році: 22.08.2017 року - причіп ПГА 1, 2005 року випуску та 02.09.2017 року - автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2006 року випуску. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в Сумському державному університеті в розмірі 1700грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою, стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою, а саме за навчальний рік 2017/2018 за другий семестр в сумі 3700,00грн., за 2018/2019 року - в сумі 8400грн., за 2019/2020 року - в сумі 9600грн. за 2020/2021 року - в сумі 10400грн., а також стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на навчання дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в Сумському державному університеті, в розмірі ? витрат на навчання в сумі 3700грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав, надала відповідь на відзив, пояснивши, що аліменти з відповідача стягувались в примусовому порядку згідно рішення суду і постанова ВДВС про закінчення виконавчого провадження ВП №49881507 від 08.12.2017 року є підтвердженням того, що відповідач постійно ухилявся від сплати аліментів і позивачка була вимушена звертатись до суду з позовами про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Те, що відповідач досяг пенсійного віку жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки, на даний час він є працездатним, а розгляд комісією Пенсійного фонду документів про призначення пенсії не є підставою для ненадання допомоги по утриманню повнолітньої доньки. Придбання в 2017 році автомобілю та причіпу сім'єю відповідача підтверджується листом РСЦ МВС в Сумській області від 26.02.2018 року, але такі транспортні засоби зареєстровані за дружиною відповідача [PERSON] та не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами і такий факт підтверджує те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в зв'язку з її навчанням, а також нести додаткові витрати, пов'язані з її навчанням, оскільки, хоча ніде не працює, але має господарство, в якому утримує домашню тварину. Відповідач не представив суду доказів, які б спростовували правову позицію позивачки, не є інвалідом, він має господарство, яке утримує, придбавав майно, яке є вартісним, на його утриманні не перебувають інші особи, він є працездатним, з чого слідує, що з нього повинні бути стягнуті аліменти на утримання повнолітньої доньки та додаткові витрати на її навчання. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву. [PERSON] пояснив, що відразу після розірвання шлюбу він намагався спілкуватись зі своєю донькою, але позивачка перешкоджала його спілкуванню з донькою. Позбавивши його можливості навіть бачити дитину, його ще й позбавили батьківських прав. Він повністю сплатив аліменти та додаткові витрати до досягнення донькою 18 років. Він не має можливості і не може надавати ніяку допомогу, а також сплачувати аліменти та додаткові витрати, тому що він не працює, має незадовільний стан здоров'я. За списком №2 він досяг пенсійного віку, але пенсію не отримує, документи знаходяться на розгляді комісії Пенсійного фонду Сумського району. На облік у службу зайнятості його не ставлять. Будинок, де він був прописаний та земельна ділянка, на якій він розташований є особистою власністю [PERSON] Автомобільний причіп, державний номер [NUMBER] був придбаний [PERSON] 07.07.2005 року, про що є відмітка в технічному паспорті транспортного засобу, а зареєстрований нею лише в 2017 році. Причіп не є його майном, бо був придбаний до одруження. Автомобіль Suzuki, 2006 року випуску, був придбаний [PERSON] 02.09.2017 року за кошти від реалізації 01.09.2017 року її спадкового майна. Протягом дванадцяти років позивачка і виконавча служба, через яку він сплачував аліменти, неодноразово перевіряли наявність його особистого майна та статків, відсутність яких позивачка сама підтверджує в своїй позовній заяві. Після отримання ним позовної заяви від [PERSON] про стягнення на її користь аліментів та додаткових витрат, його дружина подала на розлучення. 08.05.2018 року він розлучився з [PERSON] До розлучення сім'ю утримувала донька його дружини, вона ж давала кошти на сплату аліментів. Він не має житла, тепер вимушений шукати собі притулку. Натомість, позивачка має стабільну роботу, гідну заробітну плату. Крім того, згідно наданих позивачкою копій квитанцій, [PERSON] сама оплачує своє навчання, а значить має власні кошти. Просив суд в задоволенні позовних вимог позивачки [PERSON] відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що 29 серпня 1996 року між сторонами був укладений шлюб, який був розірваний 22.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, що видане Сумським міським управлінням юстиції Сумської області, актовий запис №824 (а.с.5). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6) та свідоцтвом про зміну імені (а.с.3). Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач [PERSON]Є, працює вчителем в Сумській спеціалізованій школі №9 (а.с.19). 29 грудня 2006 року Ковпаківським районним судом м. Суми було ухвалено рішення про стягнення аліментів та додаткових витрат з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] та виданий виконавчий лист №2-4220/2006, що підтверджується довідкою, виданою Сумським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області від 12.01.2018 року (а.с.9). Згідно з рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада 2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його доньки [PERSON] (а.с.8). 30.11.2017 року [PERSON] виповнилося 18 років та з 01.09.2017 року вона навчається на 1 курсі факультету іноземної філології та соціальних комунікацій денного відділення СумДУ на умовах повної оплати вартості. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30 червня 2021 року, що підтверджується копією довідки №282 від 14.11.2017 року (а.с.11). [PERSON] стипендію не отримує, оскільки навчається на умовах повної оплати вартості навчання. У звязку з навчанням на денному відділенні [PERSON] не працює та потребує матеріальної допомоги. Згідно з ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців, крім повнолітньої доньки [PERSON], не має. З копії трудової книжки відповідача вбачається, що останній не працює за трудовим договором з 2005 року (а.с.62-69). В Сумському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області знаходяться на розгляді документи [PERSON] щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.50). Пенсія за віком на пільгових умовах [PERSON] не призначена. На час подання позову і до 08 травня 2018 року відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, і оскільки [PERSON] належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,15 га, відповідач [PERSON], який був зареєстрований в [INFO], був членом особистого селянського господарства. Будучи членом особистого селянського господарства, [PERSON] належав до зайнятого населення, яким не може бути надано статус безробітного. Викладені обставини підтверджуються довідкою Косівщинської сільської ради (а.с.77) та інформацією центру зайнятості (а.с.76). За взаємною згодою був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] 08.05.2018 року (а.с.86, 131), тобто таке розірвання шлюбу було ініційовано, в тому числі і зі сторони відповідача. 07.05.2018 року відповідач [PERSON] самостійно знявся з реєстрації за місцем проживання в с.Косівщина і автоматично перестав бути членом особистого селянського господарства, що підтверджується довідками Косівщинської сільської ради (а.с.132-133 ). Тобто, дії самого відповідача щодо зняття з реєстрації призвели до того, що він втратив статус члена особистого селянського господарства. Згідно з інформацією регіонального сервісного центру МВС за [PERSON] (колишньою дружиною відповідача) зареєстровано транспортні засоби: 22.08.2017 року причіп ПГА 1, 2005 року випуску та 02.09.2017 року автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2006 року випуску (а.с.18). Доказів, що автомобіль Suzuki Grand Vitara був придбаний [PERSON] за рахунок реалізації її спадкового майна відповідачем не надані. Договір купівлі-продажу житлового будинку, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], ці обставини не підтверджує. Стосовно розведення відповідачем породистих собак, то ця інформація з мережі Інтернет датована 2014 роком (а.с.99) і не підтверджує, що відповідач протягом останніх років і на час звернення з позовом до суду мав дохід від цього виду діяльності. [PERSON] має захворювання опорно-рухового апарату та офтальмологічні захворювання, надав відповідні результати медичних досліджень за квітень 2018 року (а.с.79-80). Докази, що відповідач [PERSON] хворіє тривалий час і що ці захворювання перешкоджають його працевлаштуванню, в матеріалах справи відсутні. Відповідач надав суду докази в підтвердження тих обставин, що на час ухвалення рішення у справі він не має будь-якого доходу. Оскільки відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, інвалідом не визнаний, мав доходи від ведення особистого селянського господарства, він є особою, що має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у звязку з навчанням. Згідно з ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300грн. щомісячно є справедливим і розумним, і не порушує права та інтереси відповідача. Розмір аліментів в сумі 300грн. щомісячно присуджується з дня звернення з позовом до суду. Позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в сумі 1700грн. щомісячно. Згідно з ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Ця норма стосується стягнення витрат на дитину, тобто особи, яка не досягла вісімнадцяти років. З 01 вересня 2017 року [PERSON] стала студенткою Сумського державного університету. До 30.11.2017 року [PERSON] була неповнолітньою. Оскільки [PERSON] не працює, за її навчання позивачем були сплачені кошти 08.08.2017 року в сумі 5550грн. та 04.12.2017 року в сумі 1850грн., тобто за перший навчальний семестр 2017/2018р. - 7400грн., що підтверджується квитанціями про сплату (а.с.16-17). Враховуючи, що донька сторін була неповнолітньою до 30.11.2017 року, у звязку з навчанням [PERSON] були понесені додаткові витрати за перший семестр, а також з врахуванням майнового стану відповідача, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на навчання доньки [PERSON], [INFO], в сумі 2000грн. за навчальний рік 2017/2018 (перший семестр). Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] витрат на оплату навчання доньки наперед за 2018/2019р., 2019/2020р., 2020/2021р. в розмірі ? частини. Вимоги про стягнення витрат на навчання доньки позивач обгрунтовує ст.185 СК України. Донька сторін [PERSON] досягла 18 років 30.11.2017 року. Тому правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються главою 16 Сімейного кодексу України щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Главою 16 Сімейного кодексу України не передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки у звязку з навчанням окремо від стягнення аліментів. Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягненням нею двадцяти трьох років, норми ст.185 СК України не застосовуються, ці правовідносини регулюються ст.199 СК України. З огляду на викладене вимоги щодо стягнення додаткових витрат на навчання повнолітньої доньки [PERSON] наперед за другий семестр 2018 року, 2018/2019р., 2019/2020р., 2020/2021р. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь держави 704грн.80коп. судового збору.

Outcome: partial