Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить визнати відповідача [PERSON] та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2011. Вказує, що в квартирі також зареєстрований відповідач - [PERSON] та її діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач є громадянкою іншої держави та після смерті сина, який є чоловіком відповідачки, разом з дітьми поїхала на постійне місце проживання до Росії ще в 2011 році, більше зв`язку з нею не було. Також, позивач зазначає, що відповідач разом з дітьми не проживає у зазначеній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утримання житла участі не бере, особистих речей її та дітей в квартирі не має. Будь-яких перешкод у користуванні квартирою їй не чинилось. Посилається на те, що реєстрація відповідача та її дітей у спірній квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності і розпоряджатися житлом. Вважає, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин більше року, а тому втратили право користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, позивач просила задовольнити позов. 05.11.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Лазаренко В.В. Ухвалою суду від 09.11.2018 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правила спрощеного провадження з викликом сторін. Згідно Розпорядження керівника апарату суду від 01.03.2019 №731 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. 01.03.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 19.11.2019 занесеної до протоколу судового засідання у якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник третьої особи у судовому засіданні просила при винесенні рішення врахувати інтереси малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставила. Судові повістки, що направлялись на її адресу за зареєстрованим місцем проживання, не отримані останньою та повернулися до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2011, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно матеріалів справи вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані відповідач [PERSON] та її діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 10). З даних тимчасової посвідки на постійне проживання вбачається, що відповідач [PERSON] є громадянкою Росії (а.с. 12). Згідно свідоцтва про шлюб, 06.09.2007 відповідач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2669 (а.с. 31). З даних свідоцтв про народження вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] та [INFO] народився [PERSON] , їх батьками зазначено: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] (а.с.а.с. 32, 33). З даних свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 34). Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ст.ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статей 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець або особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Відповідно до акту, складеного мешканцями даного будинку від 01.03.2017, [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] та [PERSON] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не проживають на протязі 5 років (а.с. 11). Разом з тим, в судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] та [PERSON] , понад один рік. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач не цікавиться спірною квартирою, не приймає участі в її утриманні та не сплачує комунальних платежів. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає встановленим, що відповідач разом з дітьми, хоча і значаться зареєстрованими у спірній квартирі, однак у спірному житлі не проживають без поважних причин понад встановлений законом строк, будь-якої участі в оплаті комунальних послуг та утриманні житла не приймає. Доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди у користуванні спірною квартирою, в матеріалах справ відсутні. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved