Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] . звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про\~\~ визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21 березня 2008 року, свідоцтва про право власності від 09 квітня 2009 року, договору дарування від 24 грудня 2015 року, скасування державної реєстрації на нежитлове приміщення, визнання права власності на нежитлове приміщення, у якому просять визнати договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 21 березня 2008 року за реєстровим номером № 971 недійсним у зв`язку тим, що він укладений [PERSON] у момент коли вона не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежиле приміщення від 09 квітня 2009 року серії САС № 251303 № 1 по [ADDRESS] , загальною площею 23,10 м. кв. видане виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради на ім`я [PERSON] на підставі рішення від 24 лютого 2009 року № 57, визнати недійсним договір дарування від 24 грудня 2015 року, зареєстрований у нотаріальному реєстрі за № 2598, укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., у зв`язку з тим, що він має фіктивний характер, скасувати державну реєстрацію права власності на нежиле приміщення, [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв. у м. Теребовля, Теребовлянського району Тернопільської області на ім`я [PERSON] , застосувати наслідки недійсності правочину та повернути сторони у попередні стан, визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., визнати за неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., визнати за неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., витрати по справі просять стягнути з відповідачів солідарно, посилаючись на мотиви викладенні у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник позивачів - адвокат Калінчук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити, зіславшись на мотиви вказані в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Маркушевський Б.Ф. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Покотило Ю.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~ Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2007 року однокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] належала на праві власності по 1/5 частці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] . 25 січня 2008 року [PERSON] звернулася до голови Теребовлянської міської ради із заявою про надання дозволу на продаж квартири за адресою [ADDRESS] , у вказаній заяві зобов`язалася забезпечити дітей своїх житлом в селі Ілавче Теребовлянського району Тернопільської області. 12 лютого 2008 року [PERSON] звернулася повторно до голови Теребовлянської міської ради із вище вказаною заявою. Рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 26 лютого 2008 року № 43 «Про відчуження частини квартири яка належить неповнолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » надано дозвіл [PERSON] на продаж часток квартири , що за адресою [ADDRESS] , які належать її малолітнім дітям: 1/5 частка [PERSON] , 1994 року народження, 1/5 частка [PERSON] 1998 року народження, 1/5 частка [PERSON] 2003 року народження, 1/5 частка [PERSON] , 2006 року народження. Зобов`язано [PERSON] забезпечити дітей рівнозначною житловою площею на праві власності. На підставі вказаного рішення від 26 лютого 2008 року № 43 та у зв`язку з тим, що [PERSON] 25 січня 2008 року було придбано цегляний будинок житловою площею 38,9 м. кв. з господарськими будівлями і земельною ділянкою в [ADDRESS] служба у справах дітей Теребовлянської райдержадміністрації 20 березня 2008 року надала дозвіл [PERSON] на відчуження однокімнатної квартири без жодних зручностей на першому поверсі триповерхового будинку площею 12 м. кв. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 березня 2008 року власником домоволодіння, що за адресою [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 25 січня 2008 року серії ВКЕ 109162. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 21 березня 2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 971 [PERSON] з однієї сторони і діяв від імені малолітніх дітей, що вказані нижче та [PERSON] , що діяла від свого імені та від імені малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , як продавці, а з другої сторони [PERSON] як покупець уклали договір про те, що продавці зобов`язуються передати за плату, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити однокімнатну квартиру під [ADDRESS] . Загальна площа квартири становить 18.2 м.кв. Продавцям вказана квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2007 року. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 серпня 2008 року однокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , на підставі договору купівлі продажу від 21 березня 2008 року. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] звернулися до суду про визнання договору купівлі продажу квартири від 21 березня 2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 971 недійсним, вважають, що вказаний договір є недійсним так як у момент його укладання позивачка [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій тим самим дій дітей. Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 29 вересня 2019 року № 539 [PERSON] у період підписання договору купівлі-продажу 21 березня 2008 року страждала на легку розумову відсталість із емоційно- вольовими порушеннями. [PERSON] за своїм психічним станом у період підписання договору купівлі-продажу 21 березня 2008 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~203\~Цивільного кодексу\~України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~215\~Цивільного кодексу\~України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~225\~Цивільного кодексу\~України Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. За таких обставин, суд вважає, що позов про визнання договору купівлі продажу квартири від 21 березня 2008 року за реєстровим номером 971 укладеним між [PERSON] та [PERSON] , що діяла від свого імені та від імені малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~в частині відчуження вказаного майна [PERSON] , що діяла від свого імені та від імені малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слід визнати недійсним. Згідно договору дарування від 24 грудня 2015 року серії НВС 183576 [PERSON] передав безоплатно, а [PERSON] прийняла у власність як дарунок нежиле приміщення (офіс-магазин), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , площею 23,1 м. кв. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 грудня 2015 року власником нежитлового приміщення (офіс-магазин), загальною площею 23,1 м. кв. що знаходиться за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В судовому засіданні встановлено, що квартира, що знаходилася за адресою [ADDRESS] переобладнана під нежитлове приміщення (офіс магазин). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 квітня 2009 року нежиле приміщення (офіс-магазин), загальною площею 23,1 м. кв. що знаходиться за адресою [ADDRESS] належало на праві приватної власності [PERSON] . Позивачі не зверталися до суду з позовом про відшкодування збитків внаслідок визнання правочину не дійсним. За таких обставин позовна вимога позивачів про застосування наслідків недійсності вище вказаного правочину та повернення сторін у попередні стан до задоволення не підлягає. В свою чергу позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] також просять визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежиле приміщення від 09 квітня 2009 року серії САС № 251303 № 1 по [ADDRESS] , загальною площею 23,10 м. кв. видане виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради на ім`я [PERSON] на підставі рішення від 24 лютого 2009 року № 57. Рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 28 серпня 2008 року № 245 «Про надання дозволу різного роду» надано дозвіл [PERSON] на реконструкцію квартири під [ADDRESS] під офіс магазин. Рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 24 лютого 2009 року № 57 «Про оформлення права власності на офіс-магазин» вирішено оформити право власності на офіс-магазин, який знаходиться в [ADDRESS] , за [PERSON] , Виконавчому комітету міської ради видати свідоцтва про право власності. Однак, судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 28 серпня 2008 року № 245 «Про надання дозволу різного роду» [PERSON] надано дозвіл на реконструкцію квартири під [ADDRESS] під офіс магазин. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 квітня 2009 року нежиле приміщення (офіс-магазин), загальною площею 23,1 м. кв. що знаходиться за адресою [ADDRESS] належала [PERSON] . В судовому засіданні представником позивачів не представлено доказів, які б доводили порушення прав позивачів що до оформлення відповідачем [PERSON] за собою права власності на нежиле приміщення (офіс-магазин), загальною площею 23,1 м. кв. що знаходиться за адресою [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 квітня 2009 року. Враховуючи наведене не підлягають до задоволення вимоги визнання недійсності свідоцтва про право власності на нежиле приміщення від 09 квітня 2009 року серії САС № 251303 № 1. Позивачі просять визнати недійсним договір дарування від 24 грудня 2015 року, зареєстрований у нотаріальному реєстрі за № 2598, укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., у зв`язку з тим, що він має фіктивний характер, скасувати державну реєстрацію права власності на нежиле приміщення №1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв. у м. Теребовля, Теребовлянського району Тернопільської області на ім`я [PERSON] . Так, згідно договору дарування від 24 грудня 2015 року серії НВС 183576 [PERSON] передав безоплатно, а [PERSON] прийняла у власність як дарунок нежиле приміщення (офіс-магазин), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , площею 23,1 м. кв. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 грудня 2015 року власником нежитлового приміщення (офіс-магазин), загальною площею 23,1 м. кв. що знаходиться за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Вказане нежитлове приміщення (офіс магазин), що знаходилася за адресою [ADDRESS] згідно договору дарування від 24 грудня 2015 року серії НВС 183576 передано безоплатно [PERSON] . Відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є\~правочин,\~який вчинено\~без наміру\~створення правових\~наслідків,\~які обумовлювалися\~цим правочином. \~Фіктивний правочин\~визнається судом\~недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Однак, позивачами в судовому засіданні не представлено доказів, які б підтвердили обставини фіктивності договору дарування від 24 грудня 2015 року, зареєстрований у нотаріальному реєстрі за № 2598, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , щодо нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., а наведені аргументи ґрунтуються виключно на припущеннях. Так, представником позивача в судовому засіданні висловлено припущення, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] знали про хворобу позивачки [PERSON] і з метою уникнення у майбутньому застосування до них наслідків визнання договору купівлі продажу вказаної житлової квартири від 21 березня 2008 року недійсним вирішили укласти фіктивний договір дарування. Вище вказаний фіктивний договір дарування було укладено 24 грудня 2015 року. З вище вказаними твердженнями про намір відповідачів укласти фіктивний правочин з вище вказаних мотивів, суд не погоджується, так як згідно висновку судово-психіатричного експерта від 29 вересня 2019 року № 539 [PERSON] страждала на легку розумову відсталість із емоційно-вольовими порушеннями та за своїм психічним станом у період підписання договору купівлі-продажу 21 березня 2008 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, і відповідачам так як і позивачам про це стало відомо лише 29 вересня 2019 року після проведення судово-психіатричної експертизи [PERSON] . Враховуючи вище наведене, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсності договору дарування від 24 грудня 2015 року, зареєстрований у нотаріальному реєстрі за № 2598 та скасування його державної реєстрації слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю вказаних позовних вимог. Також позивачі просять визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., визнати за неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв., визнати за неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення № 1 по [ADDRESS] загальною площею 23,10 м. кв. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однак, позивачами в судовому засіданні не представлено доказів, які б доводили обставини щодо визнання за ними права власності на нежитлове приміщення (офіс магазин), [ADDRESS] . Власником переобладнаного нежитлового приміщення (офіс магазин), [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] . Враховуючи вище наведене в частині позовних вимог щодо визнання права власності за позивачами право власності на нежитлове приміщення (офіс магазин), [ADDRESS] слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю вище вказаних позовних вимог. Одночасно не заслуговує до уваги твердження представників відповідачів щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог про скасування договору купівлі продажу від 21 березня 2008 року, так як про обставини щодо недієздатності [PERSON] на момент вчинення правочину стало відомо після проведення судово-психіатричної експертизи від 29 вересня 2019 року № 539, а тому суд не бере до уваги вимоги представників відповідачів про застосування строку позовної давності до позовних вимог про скасування договору купівлі продажу від 21 березня 2008 року. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~до\~ [PERSON] , [PERSON] про\~\~ визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21 березня 2008 року, свідоцтва про право власності від 09 квітня 2009 року, договору дарування від 24 грудня 2015 року, скасування державної реєстрації на нежитлове приміщення, визнання права власності на нежитлове приміщення слід задовольнити частково. Визнавши договір купівліпродажу квартири від 21 березня 2008 року за реєстровим номером 971 укладеним між [PERSON] та [PERSON] , що діяла від свого імені та від імені малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~в частині відчуження вказаного майна [PERSON] , що діяла від свого імені та від імені малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] недійсним. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю. Стягнувши з відповідача [PERSON] в користь позивачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] судовий збір в розмірі 64 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. Стягнувши з відповідача [PERSON] в користь позивачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] судовий збір в розмірі 64 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial