Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з листопада 2010 року між нею та відповідачем припинені шлюбні відносини, після розірвання шлюбу він виїхав на проживання за межі м. Житомира та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться його життям та не бере участі в його вихованні. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач пояснила, що відповідач після від'їзду до Російської Федерації не бажає спілкуватися з дитиною, матеріально його не забезпечує, востаннє бачив сина у 2012 році. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у судовому засідання вважав, що позов підлягає задоволенню та надав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Зі згоди позивача та її представника суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача та її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов'язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 20.12.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Із характеристики учня 3-Б класу Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 27 м. Житомира вбачається, що відповідач за 3 роки навчання жодного разу не відвідав школу, ніколи не цікавився шкільним життям та успіхами сина, не приділяв уваги його вихованню. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] надали показання про те, що протягом останніх 4-6 років відповідач не відвідував свого малолітнього сина [PERSON], не проявляє ніякої турботи до нього, не надає матеріальної допомоги, не приймає участі в його вихованні та не підтримує з дитиною ніяких зв'язків. Судом приймаються до уваги показання свідків, оскільки вони узгоджуються між собою та не суперечать матеріалам справи, через що вважаються достовірними доказами. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 664 від 07.10.2015 року, яким визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], упродовж тривалого часу відповідач проживає окремо від сина, у його вихованні участі не бере, фізичним розвитком, навчанням, здоров'ям не цікавиться, за місцем проживання не відвідує, матеріально свою дитину не забезпечує та не надає будь-якої іншої допомоги на утримання дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, досліджені судом докази вказують на те, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківського обов'язку по вихованню малолітнього сина [PERSON], не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально сина не забезпечує. Тому, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідача.

Outcome: approved