Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом за її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який за життя був головою домогосподарства в [ADDRESS] . Заповіту чоловік не залишив, а вона прийняла спадщину за ним будучи спадкоємцем першої черги за законом та постійно проживаючи разом з ним на момент смерті. Їх донька [PERSON] спадщину за батьком не прийняла, оскільки не проживала разом з ним на момент смерті та після такої не подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за батьком. Для оформлення спадщини за чоловіком та отримання свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася до нотаріуса, однак той повідомив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що відсутні документи, які посвідчують право власності на вказаний будинок та право власності на такий не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а відтак рекомендував звернутися до суду. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак попередньо подавала заяву, в якій просила розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини, а також не вирішувати питання розподілу судових витрат. Представник відповідача у підготовче судове засідання також не з`явилася, у свою чергу представник Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області попередньо подавала клопотання про заміну сторони відповідача у справі Т.Пасіцької сільської ради, як такої, що реорганізована шляхом приєднання до вказаної сільської ради, а також заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 21 березня 2005 року (а. с. 7, 8). Довідкою виконкому Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області від 03 червня 2020 року № 503 на підставі даних погосподарської книги № 2 за 2001-2005 роки, підтверджується, що [PERSON] , який помер [INFO] , до дня своєї смерті був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18), де на час його смерті постійно проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] (а. с. 9, 10-15). Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданого приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Маріашем В.І. від 30 листопада 2020 року № 62674064 спадкова справа за померлим [INFO] [PERSON] не заведена (а. с. 16). Крім того Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №224932865 від 22 вересня 2020 року підтверджується відсутність відомостей щодо реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] (а. с. 22). Так само згідно довідки від 21 серпня 2020 року № 722 виконкому Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області у переданому Перечинською районною радою архіві БТІ відсутня інформація щодо реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Маріаша В.І. від 30 листопада 2020 року № 55/02-14 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на вказаний житловий будинок та відсутні відомості про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 17). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняла спадщину за чоловіком [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті\~\~ особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за\~ життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом\~ усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Що стосується питання розподілу судових витрат, то з врахуванням поданої позивачем заяви, в якій остання просить питання щодо судових витрат не вирішувати, а також положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, суд приходить до висновку, що таке волевиявлення позивача не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом.

Outcome: approved