Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточнень від 29 листопада 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на отримання сертифікату на земельну частку (пай), зобов'язання відповідача видати державний сертифікат про право на земельну частку (пай) та про зобов'язання затвердити розмір та вартість земельного паю на рівні, встановленому розпорядженням голови Солонянської районної державної адміністрації від 30.01.1997 року №26/1-р. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно рішення правління колективного сільськогосподарського підприємства «Весна» (далі - КСП) Солонянського району Дніпропетровської області від 1 квітня 1997 року його було прийнято в члени зазначеного КСП та 14 квітня 1998 року звільнено за власним бажанням на підставі рішення від 20 квітня 1998 року. В 1996 році КСП отримало державний акт на землю і позивач вважає, що оскільки його було включено до списку членів КСП, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Весна», під № 34, а землі колективної власності КСП «Весна» були розпайовані між членами КСП, то він також має право на земельну частку (пай) як член КСП, але сертифікат про право на земельну частку йому видано не було не з його вини, а його намагання вирішити це питання залишилися без задоволення. При цьому [PERSON] посилається на Указ Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» за №720/95 від 08 серпня 1995 року та вважає, що порушено його право як члена КСП на земельний пай. Крім цього позивач зазначає, що звертався до Солонянської районної державної адміністрації із заявою про отримання сертифіката на земельну частку (пай), однак отримав відмову, якою вважає, було порушено його право на отримання та виділення в натурі земельної ділянки, як власнику земельної частки (паю), який внесений до Додатку №1 до державного акту на землю КПС «Весна». Про внесення своїх даних до Додатку № 1 до державного акту на землю [PERSON] дізнався випадково у 2011 році, тому вважає що не втратив свого права на отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) у зв'язку зі закінченням строку позовної давності. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Пояснили, що [PERSON] 15.01.1995 року був прийнятий в члени колгоспу ім.Свердлова, де працював до 25.11.1995 року. У 1996 році відбулася реструктуризація колгоспу. На його базі було створено КСП «Весна». Землі колективної власності КСП бло розпайовано, між членами КСП згідно списку, який додано до державного акту на право колективної власності на землю. Оскільки він був членом колгоспу на момент його реорганізації в КСП, він набув членства в КСП та його було включено до списку членів КСП, що мають право на земельний пай, який додано до держакту. Він також працював в КСП з 1.04.1997 року по 14.04.1998 року. Як на доказ підтвердження факту набуття членства в КСП позивач посилається на запис у трудовій книжці та на зазначення його прізвища у списку до державного акту про право колективної власності на землю під № 34. Сертифікат на земельну частку (пай), він не отримав. Про порушення свого права він дізнався, коли отримав в 2011 році з відділу Держкомзему у Солонянському районі довідку про включення його до списку членів КСП, які мають право на земельну частку пай. Того ж року він звертався до відповідача з вимогою про видачу земельного сертифікату, але йому було відмовлено. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2012 року йому відмовлено у позові про визнання права на земельний пай. У даному провадженні він просить визнати за ним право на одержання сертифікату на земельну частку (пай), а не на саму земельну частку. Оскільки про порушення свого права він дізнався у 2011 році, строк позовної давності ним не пропущено. Представник відповідача - Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2012 року [PERSON] відмовлено в задоволенні його позову до Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку(пай). Представник відповідача вважає, що предмет і підстави пред'явленого позову про визнання права на сертифікат на земельну частку (пай) є ідентичними з вже вирішеним спором, тому просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача заперечувала проти позову й по суті позовних вимог. Пояснила, що самого лише факту зазначення прізвища позивача у списку до державного акту недостатньо для визнання його права. Позивачем не надано доказів набуття позивачем членства в КСП. Районною державною адміністрацією запитувалися документи з державного архіву району, які б могли містити відомості про членство позивача в КСП, але такі документи відсутні. Представники третіх осіб - Широчанської сільської ради Солонянського району та відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Згідно письмових заяв просили розглядати справу у відсутність їх представників (а.с. 126, 127), в зв'язку з чим суд вважає можливим розглядати справу у відсутність третіх осіб. Судом у межах заявлених позовних вимог наявними у справі доказами встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач дійсно працював в колгоспі ім.Свердлова, що підтверджується копією його трудової книжки, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні (а.с.116-117), та архівними довідками про кількість вихододнів та заробітну плату (а.с.104-105) . Однак, позивачем не надано доказів того, що він у встановленому порядку рішенням загальних зборів колгоспників був прийнятий у члени колгоспу, та його членство було збережене на момент реорганізації колгоспу в колективне сільськогосподарське підприємство «Весна», що він в такому порядку набув членства в КСП, та на момент реєстрації державного акту на право колективної власності на землю КСП «Весна» був членом даного КСП. Як видно з трудової книжки, позивач припинив роботу у колгоспі 25.11.1995 року, тобто до моменту реєстрації Державного акту Сл П-ДП № 000052 КСП: 24 січня 1996 року (а.с.87). Позивачем не зазначено підстав та не надано доказів того, що він набув членства в КСП в інший час у порядку, визначеному Статутом КСП: за рішенням загальних зборів. Указом Президента України від 08.08.1995 року (п.2) передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач припинив роботу в колгоспі до реєстрації державного акту, заяви про вступ в члени КСП не подавав, за відсутності належних та допустимих доказів набрання ним членства в колгоспі, збереження за ним членства при звільнення з роботи в колгоспі, набуття членства в КСП, факт зазначення його прізвища в державному акті без підтвердження членства в КСП не є належною і достатньою підставою для визнання за ним права на земельний пай. За таких обставин у позивача не виникло права на земельну частку (пай) в землях КСП «Весна», а заявлені позовні вимоги про визнання права на отримання сертифікату про право на пай, зобов'язання відповідача затвердити розмір та вартість земельного паю є похідними від права на земельну частку, і оскільки це право не знайшло підтвердження у судовому засіданні, то й позовні вимоги задоволені бути не можуть. Окрім того, рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2012 року у справі № 438/97/12 за позовом [PERSON] до Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи - Широчанська сільська рада, відділ Держкомзему у Солонянському районі Дніпропетровської області, про визнання права на земельну частку (пай), яке набрало законної сили відповідно до ст.223 ЦПК України, позивачу відмовлено у визнанні права на земельну частку (пай) на підставі недоведеності членства в КСП «Весна» на день видачі державного акту №00002 від 24 січня 1996 року на право колективної власності на землю (а.с.6-7). При ухваленні вказаного рішення судом було встановлено, що згідно записів у трудовій книжці, [PERSON] з 15 січня 1995 року працював та був прийнятий членом колгоспу ім.Свердлова Солонянського району Дніпропетровської області, а 25 листопада 1995 року він був звільнений за власним бажанням. В подальшому з 1 квітня 1997 року по 14 квітня 1998 року [PERSON] працював в КСП «Весна» Солонянського району Дніпропетровської області та був звільнений з роботи за власним бажанням, але записи про його роботу в КСП «Весна» не засвідчені печаткою юридичної особи. Право розпаювати землі колективної власності виникло в КСП «Весна» лише після отримання державного акту серії ДП Сл-ІІ-ДП №00002 реєстраційний №24 від 24 січня 1996 року. Будь-яких доказів свого членства у КСП «Весна» у вказаний період [PERSON] не надав. Також зазначеним рішенням суду було встановлено, що державна реєстрація КСП «Весна» Солонянського району Дніпропетровської області була скасована господарським судом Дніпропетровської області 30 листопада 1999 року. Позивача ж було прийнято у члени колгоспу ім.Свердлова, але у його трудовій книжці відсутні будь-які записи про реорганізацію зазначеного колгоспу в КСП «Весна» та прийняття позивача у члени КСП, тому [PERSON] не набув права на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «Весна». Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed