Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Вказала, що 21 лютого 1997 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ВН №0508765. Після смерті батька, вона фактично вступила у володіння і користування всім спадковим майном. Крім неї спадкоємців першої черги немає. Враховуючи вищевикладене, вона вимушена звернутися до суду та просити суд винести рішення, яким визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ВН №0508765, виданий на імя [PERSON], і який йому належав до дня смерті 21.02.1997 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву за вхід.№2237 від 04.04.2018 року з клопотанням справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№1132 від 16.02.2018 року за підписом сільського голови із клопотанням справу слухати у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги [PERSON] сільська рада визнає повністю. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1.\~ст.206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів). Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі свідоцтва про смерть серії І-АМ №389014 виданого повторно 23 листопада 2017 року судом встановлено, що [PERSON] помер 21 лютого 1997 року у селі Біла Ямпільського району Вінницької області. Із свідоцтва про народження серії І-АМ №380628 виданого повторно 23 листопада 2017 року судом встановлено, що позивачка народилася 02 січня 1964 року у селі Біла Ямпільського району Вінницької області, її дошлюбне прізвище «Поліщук» та її батьком записано «Поліщук Федір Іванович». Із довідки №66 від 23.01.2018 року виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що позивачка дійсно вступила у володіння спадковим майном після смерті свого батька [PERSON], який помер 21.02.1997 року. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00019101531 від 24.11.2017 року судом встановлено, що позивачка після реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище «Поліщук» змінила на прізвище чоловіка «Нікітіна». Із газети «Ямпілські вісті» від 20.12.2017 року судом встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0508765 на [PERSON] із с. Біла втрачено. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно ст.529 ЦК УРСР (ред.. 1963 року) позивач є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, і має право на успадкування майна померлого батька [PERSON] Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (ред. 1963 року) позивач вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її батька [PERSON], так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлого не претендує на спадщину після його смерті, позивач не має можливості у позасудовому порядку реалізувати свої права на спадщину після смерті батька та у звязку із тим, що [PERSON] помер 21 лютого 1997 року, а сертифікат на право власності на земельну частку (пай) втрачено, а тому суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved