Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімум для дітей відповідного віку, щомісяця та до повноліття кожної дитини на користь позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2007 року вони з відповідачем перебувають у фактичних шлюбних відносинах, мешкають однією родиною та ведуть спільне господарство. Від фактичних шлюбних відносин у сторін народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають разом, однак відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей в добровільному порядку не надає, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Позивач в судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, надала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до пункту 5 частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України шляхом надсилання судової повістки за місцем його реєстрації, про що є відповідні поштові повідомлення, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що малолітні [PERSON], який народився [INFO] року, та [PERSON], яка народилась [INFO] року, є дітьми сторін, що зазначено в графах «Батьки» відповідних свідоцтв про народження (а.с. 11, 12). Малолітні діти мешкають разом за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою про склад сім'ї № 898 від 03 листопада 2015 року (а.с. 3). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Суд встановив, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується вимогами позивача. Таким чином, відповідачем порушуються законні права позивача і малолітніх дітей, за захистом яких позивач звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов про стягнення аліментів задовольнити. З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги матеріальне забезпечення сторін, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітніх дітей, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення кожною дитиною повноліття, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 03 грудня 2015 року до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved