Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя не склалося, з жовтня 2014 року відповідач залишив сім'ю та став проживати з іншою жінкою. Подружні стосунки сторони не підтримують, спору про поділ майна не мають. Від шлюбу мають повнолітнього сина та неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], котра залишиться проживати з позивачем. Позивач вважає, що подальше проживання у шлюбі є неможливим, його збереження суперечить їхнім спільним інтересам. Згідно вимог позовної заяви позивач просить шлюб з відповідачем розірвати; після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище «[PERSON]», стягнути із відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання 13.06.2016 року подала заяву, згідно якої заявлений нею позов про розірвання шлюбу підтримує повністю, просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання 13.06.2016 року подав заяву, згідно якої заявлений позов [PERSON] до нього про розірвання шлюбу визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. На підставі статтей 158, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.02.1997 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина та неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб з відповідачем розірвати, рахуючи, що збереження шлюбу та спільне життя неможливе, сім'я сторін фактично розпалася, так як відповідач має іншу сім'ю. Дані обставинами підтверджуються матеріалами справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Сімейного кодексу України. Відповідно до статей 104 ч.2, 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Виходячи із наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що заявлений позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, сім'я сторін фактично розпалася, сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, намірів зберігати сім'ю сторони не мають та враховуючи повне визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Позивач просить залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до положень ст.113 Сімейного кодексу України, суд задовольняє вимоги позивача та надає право позивачу після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем - «[PERSON]». Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved