Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третіх осіб в якому просить визнати виконавчий напис № 11131 від 17.08.2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., відповідно до якого пропонується стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приват Банк» з [PERSON] не сплачену в строк за кредитним договором заборгованість у розмірі 534732,79 грн., та витрати за вчинення виконавчого напису 1800,0 грн. - таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що на початку 2020 року позивач дізналась про те, що Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) у межах виконавчого провадження № 55677994 у зв`язку із примусовим виконанням виконавчого напису № 11131 вчиненого 17 серпня 2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. накладено арешт на все її майно. Згідно до вказаного виконавчого напису було стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приват Банк» з [PERSON] , не сплачену заборгованість в строк за Кредитним договором від 28.03.2008 року. Строк за який проводиться стягнення - 3412 днів, а саме: з 28.03.2008 року по 31.07.2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 534732,79 гривень та витрати за вчинення виконавчого напису 1800 гривень 00 копійок. Однак, виконавчий напис № 11131 від 17.08.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Швець Р.О. без необхідних на те документів, що передбачені законодавством, діючим на момент його вчинення, а саме без оригіналу кредитного договору від 28.03.2008 року та засвідченої АТ КБ «Приват Банк» виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості, окрім того з пропущенням встановлених строків позовної давності. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису, є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні у режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно наданого відзиву на позовну заяву відповідач посилався на те, що виконавчий напис вчинено відповідно діючого законодавства, представником банку було надано всі необхідні документи відповідно до Переліку, а саме кредитний договір, засвідчений банком розрахунок про заборгованість, в якому в повній мірі відображенні всі операції позивача щодо погашення заборгованості, також зазначив щодо строку правомірного звернення з вимогою про стягнення суми заборгованості за вказаний період та нотаріусом правомірно в межах строку вчинено виконавчий напис, при цьому представник у відзиві також посилався на норми закону, які регулюють вказані відносини та просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю, та розглянути справу без участі представника АТ КБ «Приват Банк» (а.с. 60-63). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. до судового засідання не з`явився про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Разом з тим, на виконання ухвали Біляївського районного суду від 06.11.2020 року, якою було витребувано копії документів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на адресу суду були направленні, витребуванні документи на підставі яких був вчинений виконавчий напис №11131 від 17.08.2017 року (а.с.79-88). Представник третьої особи Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) до судового засідання не з`явився, але надав до суду лист, згідно якого просив розглянути справу без його участі (а.с. 98). 17.03.2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначено, що кредитний договір № ODXRRC02250093 від 28.03.2008 року, на підставі якого був вчинений виконавчий напис №11131 від 17.08.2017 року, позивач не визнає, та у силу правової позиції Великої палати ВСУ викладеної у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 вказаний договір не можна вважати укладеним. Окрім тіла кредиту у розмірі 21252 грн., за спірним виконавчим написом стягується заборгованість за відсотками у розмірі 3401,37 грн., заборгованість з комісії у розмірі 7458,39 грн., заборгованість з пені у розмірі 476681,37 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 25439,66 грн. У зв`язку із невизнанням позивачем кредитного договору та не надання відповідачем доказів погодження між ними суми заборгованості, визначену спірним виконавчим написом, суму заборгованості не можна вважати безспірною та просив задовольнити позовні вимоги (а.с. 108-109). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 17 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис №11131 про стягнення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» з [PERSON] не сплачену у строк за кредитним договором №ODXRRC02250093 від 28.03.2008 року заборгованість у розмірі 534732,79 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800 грн. (а.с. 20). Як вбачається з копії постанови від 31.01.2018 року на виконання зазначеного виконавчого напису головний державний виконавець 31.01.2018 року відкрив виконавче провадження серії ВП № 55677994 та звернув стягнення на дохід позивача (а.с. 99) також було винесено постанову про арешт майна боржника від 20.02.20218 року (а.с. 100). Постановою головного державного виконавця виконавчий напис №11131 виданий 17.08.2017 року було повернуто стягувачу, згідно постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.06.2018 року (а.с. 101). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , 17.06.2003 року [PERSON] одружився з [PERSON] , після одруження прізвище дружини стало [PERSON] (а.с.133). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 05 лютого 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу прізвище стало [PERSON] (а.с.135). Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 13.06.2013 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після одруження прізвище дружини стало [PERSON] (а.с.134). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. У відповіді на відзив позивач вказує на те, що кредитний договір № ODXRRC02250093 від 28.03.2008 року, на підставі якого був вчинений виконавчий напис №11131 від 17.08.2017 року, позивач не визнає, окрім тіла кредиту у розмірі 21252 грн., за спірним виконавчим написом з позивача стягується заборгованість за відсотками, комісією, пенею та заборгованість по штрафам. У зв`язку із чим, позивач не визнає кредитний договір та зазначає щодо не непогодження між позивачем та відповідачем суми заборгованості. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВС, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Так, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною через одночасне стягнення пені та штрафу, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved