Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким , що втратив право користування житловим приміщенням , а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спірна квартира належить позивачу відповідно до договору купівлі- продажу від 25.10.1996 року , посвідченого державним нотаріусом Сьомої ХДНК Теленковою І.В. за р. №1-4020. Відповідач по справі є колишнім чоловіком позивача , який зареєстрований у спірній квартирі з 1997 року , але фактично не проживає в квартирі з січня 2012 року по теперішній час. Ще в 2012 році , після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач добровільно покинув спірну квартиру та забрав все своє майно. Ніякої домовленості або ж договору стосовно того , що відповідач буде проживати в квартирі позивача між сторонами не укладено. Відповідач квартирою не цікавиться ,ремонтні роботи не проводить , комунальні послуги не сплачує. В судове засідання представник позивача не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з,явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суд м. Харкова від 10 вересня 2012 року розрізано. Відповідно до договору купівлі- продажу від 25.10.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори за р. №1-4020, спірна квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №21 за № 1301 від 17.03.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та донька [PERSON] Як вбачається з актів від 10.12.2016 року та 28.05.2017 року , відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] з кінця січня 2012 року. Відповідно до відповіді від 15.05.2017 року за №62/39/аз ,згідно обліків до Слобідського Відділу ГУНП в Харківській області , звернення на дії [PERSON] ,яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , щодо здійснення нею перешкод у вселенні в її квартиру не надходили. Відповідно до довідки КЗОЗ «Міська клінічна лікарня №13» , відповідач [PERSON] останній раз звертався за медичною допомогою 12 січня 2012 року. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім,ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною другою ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням, так як відсутній у ньому понад один рік без поважних причин, доказів іншого суду неждано. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірній квартирі понад один рік без поважних причин , не сплачує комунальні послуги , особистих речей в квартирі немає та враховуючи положення ст.. 405 ЦК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: approved