Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник позивача на позовних вимогах наполягав. Від відповідача надійшла нотаріально посвідчена заява про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами погодився, проти позову не заперечував. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради проти позову не заперечував. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2007 року по 14 червня 2011 року, свідченням чого є заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2011 року. За час шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітків (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.08.2015 року та до досягнення нею повноліття. На підставі вказаного заочного рішення суду Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №1 у справі №2/489/2758/2015 від 22.10.2015 року. Як вбачається із довідки Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 13.09.2017 року, [PERSON] дійсно не отримала аліменти з [PERSON] у період з 01.03.2017 року по 01.09.2017 року. Розрахунком заборгованості по аліментам встановлено, що заборгованість станом на 01.09.2017 року становить 25809,33 грн. Довідкою дошкільного навчального закладу №127 від 11.09.2017 року №10 повідомлено, що протягом часу відвідування дитиною закладу питаннями її виховання та утримання займалася мати. У відповідності з характеристикою на [PERSON], [INFO], остання відвідувала дошкільний навчальний заклад з липня 2013 року по червень 2016 року, вихованням дитини в родині займалися мама та бабуся, батько у вихованні та утриманні доньки участі не приймав, дошкільний заклад жодного разу не відвідував. З довідки Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 14.09.2017 року №569 вбачається, що батько [PERSON], [INFO], учениці 2-Б класу цієї школи з сімєю не проживає та в вихованні і утриманні доньки участі не приймає, дитиною опікується мати. Відповідно до висновку від 29.01.2018 року за вих. № 167/02.02.01-22/22/14/18 доцільно позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно [PERSON], [INFO]. Разом із цим, від відповідача надійшла заява від 27.12.2017 року, посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Літвінчук А.А. та зареєстрованої в реєстрі за №3011, за якою відповідач просив розглядати справу за його відсутності, з позовними вимогами погодився, проти позову не заперечував. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 155 та п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для позбавлення їх судом батьківських прав. Абзацом 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, та враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved