Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини- [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2012 року шлюб між ними розірваний. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2012 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх доньки [PERSON] Спілкування відповідача з їх донькою - [PERSON] припинилося з 2012 року. Позивач вказує, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не сплачує аліменти, у зв'язку із чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів на дитину. На даний час вона сама виховую дитину, яка повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач вже багато років не підтримує зв'язок ані зі позивачем, ані з дитиною, засобами зв'язку не зв'язується з ними, до органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з донькою не звертався. Про доньку він не піклується, її життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує. Він ніде офіційно не працевлаштований, його місцезнаходження невідоме позивачу. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2018 р. відкрито провадження по справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали і просили суд його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судових повісток на зареєстровану адресу його проживання, оскільки будь-якої іншої адреси фактичного проживання відповідача суду не надано, інші засоби зв'язку з відповідачем суду не повідомлені. Дані повістки повернулись до суду з причини «за не запитом». Також відповідач повідомлявся про час, дату та місце слухання справи шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті Судова влада України. З урахуванням положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач суду не надавав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що існують всі умови для ухвалення заочного рішення, суд постановив про заочний розгляд справи: за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, відносно задоволення позовних вимог не заперечують, до заяви доданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Вислухав пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. Сторони з 15.01.2011 р. перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2012 року розірваний (а.с. 13). Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис про народження № 462 (а.с. 8). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2012 року, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання їх доньки [PERSON], у розмірі 450 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області від 15.03.2018 р. №338/55526, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.08.2017 року по 01.02.2018 рік згідно з виконавчим листом №0818/5249/2012 виданого 07.08.2012 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів у розмірі по 450 гри. з усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Відповідно до розрахунку наданого державним виконавцем вищезазначеної виконавчої служби, заборгованість по цим аліментам у відповідача, станом на 01.03.2018 р., становить 29550 грн. (а.с. 15-16). Згідно довідок Запорізької ЗОШ «Основа» від 12.03.2018 р., 04.04.2018 р., [PERSON], [INFO], дійсно навчається у 1-А класі цього навчального закладу. Батько дитини [PERSON] за 2017-2018 р.р. до Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «ОСНОВА» Запорізької міської ради Запорізької області не звертався, батьківські збори не відвідував. З характеристики дитини, наданою цим навчальним закладом, вбачається, що вихованням дитини займається мати [PERSON], яка систематично відвідує батьківські збори, приводить доньку до школи та забирає її завжди вчасно, є активним учасником освітнього процесу та бере участь у громадському житті класу. Згідно довідок Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 06.03.2018 р. малолітня [PERSON] мешкає за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються також Актом обстеження умов проживання складеного працівниками відділу Вознесенівського району служби у справах дітей Запорізької міської ради від 10.08.2018 р., згідно якого дитина мешкає з мамою та бабусею, для проживання та розвитку дитини створені належні умови. Відповідно до Висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради як органу опіки та піклування від 24.09.2018 р., відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться фізичним, духовним та психічним розвитком дитини, не утримує її. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Як роз'яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінивши вищевказані докази по справі, суд приходить до висновку, що малолітня дитина проживає окремо від батька, останній самоусунувся від її виховання та спілкування з нею. Відповідач, протягом тривалого часу, не цікавиться життям та станом здоров'я своєї дитини, не відвідує її, не турбується про її інтелектуальний, фізичний, духовний та психічний розвиток, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо виховання, утримання та піклування про фізичний та духовний розвиток дитини. Таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved