Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача про стягнення суми позики за підставами, викладеними нею у позовній заяві. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 квітня 2013 року вона позичила відповідачу кошти у розмірі 7500 доларів США, свою чергу відповідач зобов'язалась вищезазначену суму повернути протягом чотирьох місяців. Зазначені обставини підтверджені розпискою відповідача від 28 квітня 2013 року. У порушення взятих зобов'язань відповідач їх належним чином не виконувала, від сплати боргу ухилилася. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи позивач та її представник сповіщалися належним чином, при цьому представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи сповіщалася належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання відповідно до вимог ч.3,4 ст.76 ЦПК України, будь-яких клопотань, заперечень щодо позову, до суду не направив, у зв'язку із чим, на підставі ст.224 ЦПК України суд вважав за можливе заочне розглянути справу за відсутності відповідача, що не з'явилася, оскільки в матеріалах справи досить даних про права і взаємовідносини сторін. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст.10,60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, виходячи із засад змагальності сторін, межі судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів, дослідивши в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Аналізуючи зміст письмової угоди сторін від 28 серпня 2013 року, суд дійшов висновку про те, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики, за яким відповідачем не виконане зобов'язання про повернення боргу. Судом встановлено, що 28 квітня 2013 року вона позичила відповідачу кошти у розмірі 7500 доларів США, свою чергу відповідач зобов'язалась вищезазначену суму повернути протягом чотирьох місяців. Зазначені обставини підтверджені розпискою відповідача від 28 квітня 2013 року. У порушення взятих зобов'язань відповідач їх належним чином не виконувала, після закінчення чотирьохмісячного строку відповідач позичені кошти в повному обсязі не повернула, не зробила цього і на час розгляду справи у суді. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). При цьому, договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, при цьому згідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми позики у розмірі 7500 доларів США підлягають задоволенню. Відповідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Приймаючи до уваги вищевикладене, боржник повинен 7500 доларів США основного боргу за договором грошової позики що з урахуванням курсу НБУ України (а.с.4) склало суму в розмірі 59947 грн. 50 коп. Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентах за 145 днів 3% річних у розмірі 714 грн. 00 коп., також підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, виходячи із засад змагальності цивільного судочинства, межі судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів,

Outcome: approved