Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем 07 червня 2012 року зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу є донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. З лютого 2019 року стосунки між ними погіршились. Вони не могли проживати разом як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати поточні проблеми. Відповідач переїхав проживати за місцем реєстрації. Спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна між ними немає. Відповідач участі у вихованні та утриманні дітей належним чином не приймає. Він спілкується з дітьми по телефону, інколи відвідує дома, проте не приймає участі у вихованні не цікавиться їх інтересами, здоров`ям, розвитком. Матеріально допомагає по мінімуму, перераховує на кожну доньку по 1000 грн. на банківську карту. Їй же приходиться оплачувати комунальні послуги, харчування, лікування, навчання та одяг для дівчат. Вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, на примирення не згідна, а тому просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду та стягнути судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів, однак не заперечував платити по 1000 грн. в місяці на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони 07 червня 2912 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Суд вважає, що сім`я сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу, на думку суду, суперечить інтересам позивача, який не бажає продовжувати подружні відносини, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 ч. 2 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Від шлюбу у сторін народилися [INFO] донька [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.12, 13). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним працює в ПП «Світ-Арт», отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Інших неповнолітніх дітей він не має. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, які відповідач не надає. Але разом з тим суд вважає, що позивачем не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення аліментів з відповідача в твердій сумі в розмірі по 2000 грн., щомісячно на кожну дитину. Відповідач дійсно працює, отримує заробітну плату , але доказів тому, що він заробляє в місяць суму з якої б можна було б утримати аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину в судовому засіданні позивачем надано не було. Як вбачається з довідки про заробітну плату наданої відповідачем, він дійсно працює у ПП Гросул і його заробітна плата в місяць становить 4200,00 грн. (а.с.36,37). А тому враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивача та відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання їхніх неповнолітніх дітей мають бути стягнуті аліменти в твердій сумі, але в розмірі меншому, ніж це просить позивач. На думку суду розмір аліментів має складати по 1250,00 грн. в місяць на кожну дитину, а отже з відповідача на користь позивача на утримання дітей мають бути стягнуті аліменти в твердій сумі в розмірі по 1250 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з 24 квітня 2019 року, до їхнього повноліття. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то в цій частині необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки стаття 184 СК України такого стягнення не передбачає. Крім того з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі в сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави та на користь позивача 768 грн. 40 коп. суму судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial