Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що вона згідно договору купівлі-продажу будинку від 05 серпня 1996 року придбала житловий будинок [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка належить їй на праві власності. Отже, вона є єдиним власником житлового будинку. На даний час в житловому будинку зареєстровано сім осіб: вона, [PERSON] , її син - [PERSON] , її донька - [PERSON] , її онуки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У квітні 2017 року її онук [PERSON] , який проживав у житловому будинку [ADDRESS] , залишив місце проживання. [PERSON] з квітня 2017 року і до цього часу, а це більше 2 років, не користується будинком. Жодних його особистих речей в будинку з вказаного часу не було і не має. І взагалі останній будинком ніколи не цікавився і на даний час не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Крім того, відповідач не виконує обов`язки члена сім`ї, передбачені ст.64 ЖК України, пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Всі ці обов`язки виконуються нею та іншими членами сім`ї. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] у зв`язку з його відсутністю в указаному будинку без поважних причин понад один рік. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити. Додатково пояснив, що з квітня 2017 року відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] , позивачу [PERSON] відомо, що він виїхав до Росії. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.08.1996 року позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на земельній ділянці загальною площею 910 кв.м. (а.с.4). Викладені обставини також підтверджуються копією витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 07.12.2012 року (а.с.5), Державними актами на право власності на земельну ділянку від 14.04.2008 року (а.с.6,7) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183046446 від 01.10.2019 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, виданої 11.04.2019 року №14.03-08/35275 Центром надання адміністративних послуг у місті Суми , в будинку [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , [INFO] ; син позивача - [PERSON] , [INFO] ; донька позивача - [PERSON] , [INFO] ; та онуки позивача - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Між сторонами склалися правовідносини, що витікають з здійснення права власності та регулюються Цивільним кодексом України. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з квітня 2017 року, оскільки фактично залишив будинок та переїхав проживати до Росії. В утриманні житла участі відповідач не бере, його особистих речей в будинку не має і будинком відповідач не цікавиться. Викладені обставини підтвердила допитана судом свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та є донькою позивача, в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] приблизно три роки тому поїхав до Росії, де він зараз перебуває не відомо, він їм навіть не телефонує. Діями відповідача порушені права позивача, як власника цього житла. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, встановлено, що понад встановлений законодавством однорічний строк відповідач не користується житлом в будинку [ADDRESS] , тому відповідно до ч.2 ст.405 ЦК суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved