Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.10.2012 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 грудня 2011 року по [INFO] року.. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам, наданим Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ, заборгованість по аліментам станом на 01.05.2016 становить 35158,06 грн. Відповідач [PERSON], є батьком малолітньої дитини, не сплачує аліменти на її утримання, не бере участі у її вихованні та навчанні, морально не підтримує, не цікавиться її життям та здоров'ям, фактично з моменту розірвання шлюбу жодного разу не бачив дитину, жодні перешкоди у цьому йому не чиняться. 22 вересня 2016 року звернулася до Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради з проханням надати рішення комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав колишнього чоловіка [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] року народження, який проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. 22 серпня 2016 року отримала Висновок органу опіки та піклування № 5627/49-05-24. згідно з яким орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 02.03.2016 р., вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю . Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом (а. с. 58 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, підтримала висновок органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради № 5627/49-05-24 від 22.08.2016 та вважає , що позов підлягає задоволеню повністю. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу (а. с. 29 ). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 14). Згідно з рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 грудня 2011 року по [INFO] року (а. с. 28) Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам, наданим Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ, заборгованість по аліментам станом на 01.05.2016 становить 35158,06 грн. (а. с. 21-22). Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 СК УКраїни передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз»ясненнь п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз'яснення, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки з моменту розірвання шлюбу позивача з відповідачем відповідач не приймає участі в житті дитини та її вихованні, не цікавився його станом здоров'я, не відвідує навчальні заклади, не провідує дитину вдома, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради № 5627/49-05-24 від 22.08.2016 (а. с.25-26) . Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору .

Outcome: approved