Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 30.09.2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований ВРАЦС Івано-Франківського міськвиконкому. 19.10.2000 року у них народився син [PERSON], а 22.08.2004 року син [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Відповідач належним чином не виконує свої подружні обовязки, зокрема між сторонами відсутнє взаєморозуміння, щастя, достаток, допомога та підтримка. Відповідач не мав бажання працювати та приймати участь у вихованні дітей, здебільшого своїми докорами не давав можливості позивачу влаштуватись на добре оплачувану роботу. Через небажання виконувати сімейні відносини належним чином, постійні сварки, погрози застосування фізичної розправи, напружену обстановку в сім'ї, позивач вважає, що спільне проживання з відповідачем не склалось. На сьогоднішній день діти проживають з позивачем, яких вона самостійно утримує та виховує. У звязку з наведеним просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про одруження серії І-НМ № 026580 виданого 30.09.2000 року Відділом РАГСу Івано-Франківського міськвиконкому (а.с.10) сторони зареєстрували шлюб 30 вересня 2000 року, актовий запис за № 917. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сімї сторони припинили взаємовідносини як подружжя, та разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved