Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу в якому зазначила, що 05 червня 2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Андрушівським районним управлінням юстиції Житомирської області. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають за адресою: [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їх спільне з відповідачем життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні цінності, наявність постійних скандалів, які негативно впливають на дітей. При цьому, в позовній заяві позивач зазначила, що спорів щодо розподілу спільного майна та визначення місця проживання дітей між нею та відповідачем немає. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем, тому просить їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання неодноразово не зявлявся, у відповідності до положень ч.6 ст.128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до\~ положень ст. 280 ч.1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-ТП №100297 вбачається, що 05 червня 2004 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Юшкевич) [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за №22 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.4-5). Зі змісту позовної заяви вбачається, що на даний час сторони подружні стосунки не підтримують, шлюб носить формальний характер. Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає встановленим, що збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливе, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Відповідно до ст.113 СК України, позивачу, [PERSON] після розірвання шлюбу, залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу [PERSON].

Outcome: approved