Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просила: - поновити строк для звернення з позовною заявою до суду про захист своїх порушених прав в зв'язку з тим, що даний строк пропущено з поважних причин; - визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 09.09.2002р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5131; - визнати таким, що 09.09.2002 року відбувся договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що складає 3/8 часток житлового будинку та 0,0271 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, укладений між [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 12.08.1995р. перебувала у шлюбі, в період якого вони вирішили придбати житло у [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS] за 1700 доларів США. Кошти [PERSON] сплатили частинами перед купівлею і після укладення договору. Частину коштів на квартиру вона отримала від свого батька - [PERSON] В квітні 2012 після розлучення вона дізналась про те, що її чоловік, який особисто укладав договір, оформив його як дарування, а не як купівлю-продаж. ЇЇ чоловік уклавши договір дарування вчинив удаваний правочин з метою приховання договору купівлі-продажу, який створив би відповідні правові наслідки- право сумісної власності для неї як дружини. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на викладене в позовній заяві, також пояснила, що з продавцем будинку [PERSON] вона з чоловіком познайомилась десь за одну неділю до продажу. [PERSON] ні їй, ні її чоловіку родичем не була, яка після продажу квартири виїхала в м.Хмельницький. Про існування саме договору дарування, а не купівлі продажу їй стало відомо тільки після розлучення, чоловік цей факт скрив, самого договору їй не показував. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно за 1700 доларів він з позивачем перебуваючи у шлюбі придбали вказане житло, однак він особисто оформив у нотаріуса договір дарування, а не купівлі-продажу, бо так захотіла продавець. [PERSON] для нього чужа людина, познайомився з нею декілька днів до продажу. Кошти передавали частинами до продажу і після продажу. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2002 році до нього звернулась його дочка - [PERSON] з проханням надати їй коштів на придбання частини будинку. Він надав їй 1000 гривень, а пізніше ще 1000 гривень. Дочка та зять придбали частину будинку по [ADDRESS]. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду листа про те, що вона в 2002 році оформила договір дарування, але фактично за 1700 доларів США продала свою квартиру. Відповідач [PERSON] в подальшому двічі в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Судом прийнято рішення про заочний порядок розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.08.1995 року сторони уклали між собою шлюб. 09.09.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування квартири [ADDRESS], що складає 3/8 часток жилого будинку та 0,0271 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. З 28.09.2002 року позивач зареєстрована та проживає у вказаному будинку. 26 квітня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно ст..73 ЦПК України, суд поновлює процесуальний строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Враховуючи пояснення позивача та відповідача, який і не заперечував факт ознайомлення позивача з текстом договору дарування тільки після розлучення, тобто в квітні 2012 року, суд приходить до висновку, що трьох річний строк звернення до суду позивачем пропущений з поважної причини тому він підлягає поновленню. Оспорювані правовідносини в часі тривали в період 2002 року, тому до них має бути застосовано положення ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.. 58 ЦК УРСР «Недійсність мнимої і удаваної угод», недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Згідно ст.59 ЦК УРСР, угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Згідно ст.224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи пояснення позивача, відповідача та третіх осіб, буручи до уваги факт оплати майна, відсутності рідства між сторонами угоди та короткий час знайомства, суд приходить до висновку, що насправді відбулась угода купівлі-продажу, яка була прихована укладенням угоди дарування. На час укладення угоди сторони перебували в шлюбі. Такою угодою були порушені права позивача. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved