Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є вдовою [PERSON] . [INFO] чоловік позивача - водій автомобіля БілАЗ ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» під час виконання своїх трудових обов`язків внаслідок нещасного випадку помер. Внаслідок втрати чоловіка позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач втратила чоловіка, якого вона сильно любила та поважала. Після загибелі чоловіка нормальні життєві зв`язки позивача були знищенні, що постійно потребувало докладення з її боку додаткових зусиль для організації свого життя. Крім цього, на вихованні у позивача залишились малолітні діти. Після смерті чоловіка постійно відчуває біль, страх, безпорадність. Не може усвідомити, що ніколи його не побачить, не почує голос, не зможе поспілкуватися, не відчує тепла і підтримки. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 350000 грн. Представник відповідача надав відзив на позов. Вважають позовні вимоги необґрунтованими. Зазначає, що саме порушення [PERSON] вимог інструкції з охорони праці стали причиною нещасного випадку. Позивачем не доведено наявність вини відповідача; причино-наслідкового зв`язку між шкодою та і протиправним діянням заподіювача та заподіяння моральної шкоди. Вважає, що необґрунтований розмір моральної шкоди. Просить відмовити у позові. Ухвалою Інгулецького районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без її участі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Позивач була дружиною [PERSON] (а.с. 31). Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 32, 33). Сторонами визнається та не оспорюється факт, що [PERSON] працював водієм автомобіля БілАЗ у ВАТ «ПІВДГЗК» (змінило назву на ПАТ «ПІВДГЗК», згодом - на АТ «ПІВДГЗК). 02 квітня 2004 року [PERSON] помер (а.с. 34). Відповідно до акту розслідування нещасного випадку, що стався 26 березня 2004 року об 06 годині 20 хвилин від 20.04.2004 нещасний випадок стався за таких обставин. 25.03.2004 водій автомобіля БілАЗ 7512-10 госп. № 73 [PERSON] після проходження перед змінного медичного огляду і одержання у диспетчера цеху подорожнього листа за № 3289 та письмового наряду контрольного майстра гірничотранспортного цеху рудоуправління О.С. Коржовського був направлений на вивозку гірничої маси від екскаватора ЕКГ - 8 І госп. № 50 з горизонту « - 45 м» на авто відвали позначки «+ 140 м» і о 19 годині 40 хвилин розпочав роботу. Упродовж зміни водій [PERSON] зробив БілАЗом 17 ходок від екскаватора № 50 на авто відвал позначки «+ 140 м» і після розвантаження останньої ходки о 6 годині 20 хвилин 26 березня 2004 року почав рухатися автомобілем до авто гаражу. Від`їхавши від розвантажувального майданчика відвалу, приблизно на 200 м, [PERSON] побачив через ліве бічне скло дим, що виходив з-під кабіни. Зупинивши автомобіль та поставивши його на стоян очні гальма, він спустився на землю і побачив горіння ізоляції електропроводки під кабіною водія. За допомогою куртки він спробував загасити місце загоряння, але, побачивши, що однією курткою це не зробити, побіг за другою в кабіну. У той час, коли [PERSON] зайшов у кабіну за другою курткою, через дотик вогню з легкозаймистими сумішами, що знаходилися там, стався хлопок, в результаті чого [PERSON] обдало парами суміші і на ньому загорівся спецодяг. Не до кінця загасивши пожежу, [PERSON] почав гасити одяг руками, не користуючись вогнегасником, що знаходився в кабіні. Коли зрозумів, що загасити не зможе, почав зривати його з себе. Після чого, в обгорілому одязі, побіг до автомобіля водія [PERSON] , який стояв на відстані 150 м від нього. І повідомивши його, що у його автомобіля загорівся двигун і він його гасив. [PERSON] по рації повідомив про цей випадок диспетчера цеху, механіка ГТЦ і викликав швидку допомогу. Під`їхавши до БілАЗу № 73, [PERSON] не виявив слідів горіння вимкненого двигуна, а побачив, що кабіна повна диму і через декілька хвилин вона загорілась. За допомогою робітників гірничотранспортного цеху, які підійшли, вогонь в кабіні був погашений. Викликаною машиною швидкої допомоги [PERSON] був доставлений до опікового відділення 2-ї міської лікарні, де йому встановили діагноз: «Термічний опік полум`ям - обличчя, сідниць, верхніх та нижніх кінцівок 3 АБ ступеню 45 % поверхні тіла. Опік дихальних шляхів 1-го ступеню. Опіковий шок 4-го ступеню». Знаходячись на лікуванні, [PERSON] [INFO] . Комісією встановлено, що водій [PERSON] при гасінні пожежі неправильно визначив осередок загоряння і намагався гасити електропроводку під кабіною автомобіля, у той час, як осередок пожежі виник у кабіні. При огляді автомобіля після гасіння пожежі на рамі, двигуні, нижній частині днища кабіни слідів горіння не виявлено. Комісія вважає,ю що осередок пожежі виник в кабіні раніше через необережне поводження [PERSON] з відкритим вогнем. Згідно з розділом 4 акту причинами нещасного випадку є: зберігання в кабіні легкозаймистих сумішей, яке через необережне поводження з вогнем призвело до пожежі (порушення п. 16.1.38 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті»); низька трудова дисципліна серед працівників рудоуправління (порушення п. 9.3 «Положення про СУОП в ВАТ «ПівдГЗК»). Відповідно до розділу 6 акту відповідальними особами за нещасний випадок, що стався, є: -водій автомобіля БілАЗ [PERSON], який допустив зберігання в кабіні легкозаймистих речовин, що внаслідок необережного поводження з вогнем призвело до пожежі, чим порушив п. 1.11. і 6.6. (б) «Інструкції № 1 з охорони праці для водіїв автотранспорту ГТЦ РУ ВАТ «ПівдГЗК»; п. 9.2.9 (4) «Правил пожежної безпеки для підприємств та організацій автомобільного транспорту України»; п. 16.1.38 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті»; -контрольний майстер ГТЦ О.С. Коржовський, який послабив контроль за виконанням підлеглим йому персоналом трудової та виробничої дисципліни, чим порушив п. 2.11 «Посадової інструкції»; -начальник ГТЦ РУ В.Д. Дідур, який послабив контроль за виконанням працівниками цеху трудової та виробничої дисципліни, чим порушив п. 2.9 «Посадової інструкції» (а.с. 39-43). Аналогічні обставини викладені в акті № 5 форми Н-1 Про нещасний випадок на виробництві від 20 квітня 2004 року (а.с. 35-38). Відповідно до п. 1.11. і 6.6. (б) Інструкції № 1 з охорони праці для водіїв автотранспорту ГТЦ РУ ВАТ «ПівдГЗК» на автомобілі повинна постійно підтримуватися чистота і порядок, інструмент і захисні засоби повинні знаходитися на своєму місці. При виникнення пожежі, якщо відсутня небезпека вибуху баків з пальним, вжити заході для ліквідації пожежі вогнегасником (а.с. 66). Згідно з п. 9.2.9 (4) Правил пожежної безпеки для підприємств та організацій автомобільного транспорту України» для недопущення пожежі на дорожньо-транспортних засобах забороняється залишати в кабіні і на двигуну просочені маслом і пальним обтиральні матеріали (клапті тощо) (а.с. 65). Відповідно до п. 16.1.38 Правил охорони праці на автомобільному транспорті для уникнення пожежі на автомобілі забороняється залишати в кабінах і на двигуні забруднені маслом або пальним використані обтиральні матеріали (а.с. 64). Позивачу завдано моральну шкоду, оскільки вона втратила свого чоловіка, залишилась без його підтримки, що призвело до виникнення в неї душевного потрясіння, переживання та страждань. Відчуття того, що вона ніколи не побачить кохану людину, постійно її пригнічують, що негативно відображається на її психологічному стані. На момент смерті чоловіка позивач залишилася сама з двома дітьми. Факт смерті чоловіка беззаперечно свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Крім того, суд вважає, що обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, завдану у зв`язку зі смертю його працівника при виконанні ним трудових обов`язків, витікає із вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП України, які покладають на роботодавця обов`язок забезпечення безпечних умов праці. Чоловік позивача помер у відносно молодому віці. Факт втрати близької людини веде до висновків про наявність моральної шкоди. Позивач втратила життєві зв`язки з рідною людиною, що є невідновлювальною втратою та спричиняє моральні страждання. Смерть [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з відповідачем, настала внаслідок порушення працівниками відповідача, у тому числі і померлим, законодавства про охорону праці, а тому саме відповідач несе відповідальність з відшкодування моральної шкоди позивачу. Позивач втратила життєві зв`язки з рідною людиною, що є невідновлювальною втратою та спричиняє моральні страждання. Таким чином, відповідач як промислове підприємство, діяльність якого пов`язана з підвищеною небезпекою, зобов`язаний відповідати за завдану шкоду. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки відсутні точні критерії майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачам моральних страждань, суттєвість вимушених змін у житті. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті через нещасний випадок на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, члена його сім`ї або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Доводи представника відповідача про недоведеність факту моральної шкоди суд відхиляє, оскільки сам факт втрати близької людини веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідків, що наступили. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 250000 грн, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що вона зазнає у зв`язку зі смертю чоловіка. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial