Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до ордеру на житлову площу в гуртожитку серії 8М19 виданого 30 жовтня 2000 року ВАТ «Дніпроводбуд», позивачу як працівнику Дніпропетровської обласної державної телерадіокомпанії, було надане право на заняття її сім'єю із двох чоловік: позивача та її сина [PERSON], житлової кімнати № 5 в гуртожитку по вул. 8 Марта в будинку № 19. Ордер було видано на підставі листа генерального директора Дніпропетровської телерадіокомпанії від 26 вересня 2000 року №438-1916, на сім'ю з двох чоловік, В 2008 році позивач надала письмову згоду на реєстрацію відповідача [PERSON], [INFO], з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] в кімнаті № 5 в буд. 19 по вул. 8 Марта смт.Слобожанське (Ювілейне) Дніпровського району Дніпропетровської області. Сімейно-шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склалися, в 2010 році шлюб було розірвано, і саме з цього часу в спірній квартирі відповідач не проживає, а тільки зареєстрований, особистих речей відповідача в кімнаті не має, комунальні послуги відповідач не сплачує, не отримує кореспонденцію, проте реєстрація його місця проживання у спірній кімнаті не дозволяє позивачу розпоряджатися житлом на власний розсуд. Тому просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за зазначеною вище адресою. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи без його участі, поклавшись на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1\~ст.29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі\~ст.33 Конституції України\~вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житлову площу в гуртожитку серії 8М19 виданого 30 жовтня 2000 року ВАТ «Дніпроводбуд», позивачу як працівнику Дніпропетровської обласної державної телерадіокомпанії, було надане право на заняття її сім'єю із двох чоловік: позивача та її сина [PERSON], житлової кімнати № 5 в гуртожитку по вул. 8 Марта в будинку № 19. Ордер було видано на підставі листа генерального директора Дніпропетровської телерадіокомпанії від 26 вересня 2000 року №438-1916, на сім'ю з двох чоловік, В 2008 році позивач надала письмову згоду на реєстрацію відповідача [PERSON], [INFO], з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] в кімнаті № 5 в буд. 19 по вул. 8 Марта смт.Слобожанське (Ювілейне) Дніпровського району Дніпропетровської області. Згідно ч.1\~ст.158 ЖК України\~наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі),що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно\~ст.391 ЦК України\~власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно зі\~ст. 7 Закону України\~\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з\~\~реєстрації\~\~місця\~\~проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з системного аналізу зазначених правових норм, та враховуючи те, що відповідач вибув з житловоїго кімнати позивача та непроживає там більше року, не сплачує комунальні послуги, постійного права користування жилим приміщенням, що належить позивачу, не набув. Однак реєстрація відповідача у спірній кімнаті чинить перешкоди позивачу у здійсненні права користування майном. Тому суд вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved