Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом. Окрім неї у квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] - її онук, котрий в 2008 році забрав усі свої речі і з того часу у спірній квартирі не проживає, хоча перешкод у користуванні квартирою вона ніколи не чинила. Місце перебування відповідача їй невідоме, разом з тим його реєстрація порушує її право, як власника, перешкоджає їй в оформленні субсидій. Враховуючи, що відповідач відсутній у спірній квартирі понад встановлені законодавством строки просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, при цьому, доповнила, що відповідач без поважних причин відсутній у спірній квартирі понад встановлені законодавством строки та місце його проживання позивачу невідоме. Просила позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 16.11.2005 року, відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2018 р. та копією свідоцтва про право власності на квартиру від 04.03.1994 року виданим Львівським Локомотиворемонтним заводом (а.с. 4, 5). Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки виданої ЛКП «Сигнівка» №2887 від 13.09.2018 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровано дві особи: позивач [PERSON] - співвласник та відповідач [PERSON]- внук (а.с.7). Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований але не проживає у [ADDRESS] що підтверджується актом ЛКП «Сигнівка» від 17.09.2018року (а.с. 6). Крім того, свідок [PERSON] - тітка, в судовому засіданні підтвердила, що позивач сама проживає у спірній квартирі, а її внук [PERSON] більше десяти років з нею не проживає, перешкод у користуванні позивач не чинила, речей відповідача в квартирі немає і позивач самостійно сплачує кошти за комунальні послуги. Свідок [PERSON], сусідка пояснила, що з 1990 року проживає з позивачкою в одному будинку, майже щодня бачаться, їй відомо, що у квартирі з позивачкою проживав її внук, [PERSON], проте більше десяти років у спірній квартирі він не проживає, речей його там немає, при цьому, позивач ніколи не чинила внуку перешкод у користуванні вказаною квартирою. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2008 року без поважних причин та добровільно залишив таку. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації на [ADDRESS] і не проживає в цьому житлі понад один рік, в судовому засіданні не встановлено поважності причини його відсутності чи наявність домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування квартирою, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 704,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Outcome: approved