Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння і довіри. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх сім`ї, він не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Більше п`яти місяців вони не підтримують жодних відносин і взагалі не спілкуються. Вважає, що їх подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу недоцільне. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця проживання якої не виникає. Спір про поділ спільного майна, набутого ними за час шлюбу, відсутній. В судове засідання позивач не з`явилася, але в своїй позовній заяві просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надавши заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність. Щодо задоволення позову не заперечує. Вважає, що примирення з позивачем неможливе. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб 10.08.2018 (актовий запис №403). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Більше п`яти місяців вони проживають окремо, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Судовий збір позивачем сплачено в сумі 768 грн. 40 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved