Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Мати заповіту не залишила, а вона та її батько [PERSON] прийняли спадщину за нею, оскільки на момент відкриття спадщини проживали разом з нею, про відмову від спадщини не заявляли. Однак [INFO] помер також її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного житлового будинку. Відповідно спадщину за батьком прийняла лише вона, оскільки на момент його смерті разом з ним зі спадкоємців першої черги більше ніхто не проживав. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до Перечинської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити, додатково додала довідку АТ «Ощадбанк» від 12 серпня 2018 року. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради та не заперечив проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області 13 травня 2014 року (а. с. 10, 12, 13). На день її смерті та протягом шести місяців за адресою: [ADDRESS] , були зокрема, зареєстровані як спадкоємці першої черги чоловік [PERSON] , 1940 року народження, та донька [PERSON] , 1969 року народження (а. с. 15). Також встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 31 серпня 2018 року (а. с. 11, 12, 13). Згідно з довідкою Перечинської міської ради Закарпатської області № 1415 від 02 серпня 2019 року на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована як спадкоємець першої черги позивач [PERSON] (а. с. 16). Крім цього довідкою Перечинської міської ради Закарпатської області № 2107 від 11 жовтня 2019 року підтверджено, що [PERSON] на підставі рішення № 45 від 26 грудня 1991 року була головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). Разом з цим, згідно архівної довідки Перечинської міської ради Закарпатської області від 03 квітня 2019 року № М-145/02-10 в архівах РКП «Бюро технічної інвентаризації» відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (а. с. 18). Як вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58197162 та № 58197197 від 06 листопада 2019 року спадкова справа відносно спадкодавців [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , відсутні (а. с. 35-37). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу від 01 квітня 2019 року № 93/01-16/02-14, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті її матері [PERSON] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а. с. 19). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем за законом прийняла спадщину як за матір`ю [PERSON] , так і в подальшому за батьком [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved