Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року від відповідача вона народила сина [PERSON] , який проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач будь-якої участі в житті дитини не приймає, вихованням не займається, лише з жовтня 2012 року сплачує по 500,00 грн. на утримання дитини. Дитина є алергіком, у зв`язку з чим має ряд супутніх захворювань, хворіє на бронхіальну астму, з народження потребує особливого догляду, обстановки, дієти, постійного прийому медичних препаратів, а також подальшого обстеження та лікування в алерголога. Приватне медичне товариство «Клініка професора Александрової В.А.», яке знаходиться в м. Пскові Російської Федерації, погодилося прийняти на стаціонар для обстеження [PERSON] з метою визначення причин наявних нього захворювань та надання належного лікування. Відповідач не надає відповідного дозволу на виїзд дитини за кордон, що призводить до ускладнення процедури оформлення документів на виїзд сина за кордон. Тому позивач просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд до Російської Федерації з дати набрання набрання законної сили строком на два роки [PERSON] , [INFO] у супроводі матері [PERSON] , 1989 року народження, або інших уповноважених матір`ю повнолітніх осіб, без згоди та супроводу батька [PERSON] , 1980 року народження. У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача до суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та позивача, позовні вимоги уточнив та просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд до Російської Федерації до 15.10.2021 року неповнолітньому [PERSON] , [INFO] у супроводі його матері [PERSON] , 1989 року народження, або інших уповноважених матір`ю повнолітніх осіб, без згоди та супроводу батька [PERSON] , 1980 року народження. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов до суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 16.03.2007 року ВРАЦС Житомирського МУЮ, та витягом з будинкової книги. Як убачається з виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 26.06.2019 року КП «Центр ПМСД» Житомирської міської ради АЗПСМ № 19, він хворіє на бронхіальну астму, алергічний риніт, алергія та інші захворювання. Згідно довідки ТОВ «Клініка професора Александрової В.А.», яке знаходиться в м. Пскові Російської Федерації, від 21.06.2019 року [PERSON] , [INFO] записаний на консультацію та лікування до лікарів зазначеної клініки. Конвенцією про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Положеннями ст. 4 Закону України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України громадян України» визначено можливість ухвалення судом рішення на виїзд дитини за кордон. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Необхідність тимчасового виїзду за кордон дитини пов`язана з необхідністю медичного обстеження та лікування неповнолітнього [PERSON] у ТОВ «Клініка професора Александрової В.А.», яке знаходиться в м. Пскові Російської Федерації, куди просить надати дозвіл на виїзд позивач, і виїзд дитини за кордон не пов`язаний із виїздом на постійне місце проживання або довгостроковим перебуванням за межами України з інших причин, а тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини не порушується і не обмежується. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею за подання позову судовий збір у сумі 768,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved