Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій зазначає, що з 29 вересня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстрований Малиновським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1852. Вказаний шлюб зареєстровано у Південній виправній колонії №51. Від указаного шлюбу дітей не мають. [PERSON] зазначає, що після одруження, з його слів, їй стало відомо про те, що відповідач реєструючи із нею шлюб керувався корисливими мотивами, а саме отримання від неї передач та грошових коштів.Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки. На пропозицію щодо розлучення через органи РАЦС, відповідач за свою згоду на розлучення запросив від позивача 4000 гривень, що підтвердило його корисні наміри та споживче відношення до їх шлюбу. Позивач вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому при вказаних обставинах вона прийняла рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, шлюб носить виключно формальний характер. При таких обставинах позивач вважає, що подальше збереження сімї неможливе і недоцільне. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а саме шлюб з відповідачем розірвати, а після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Георгієва» (а.с.33). Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явився, однак на адресу суду від ДУ «Ширяївський виправний центр №111» надійшли пояснення [PERSON] щодо можливості розірвання шлюбу з позивачем, відповідно до яких справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згоден (а.с.24-26). Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, письмові пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, тоді суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується\~\~на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований 29 вересня 2016 року Малиновським районним у м.Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1852, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від указаного шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до копії вироку Красноокнянського районного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, а відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі (а.с.8-11). Приймаючи до уваги, що збереження сімї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, на даний час відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі, разом не проживають, кроків до примирення не роблять, відсутність спільних дітей, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі, враховуючи бажання позивача, залишити за нею.

Outcome: approved