Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В позові вказала, що їй та доньці [PERSON] , яка є третьою особою у справі, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28.12.2006 року належить по Ѕ частині квартири [ADDRESS] . Відповідач, який є колишнім чоловіком зареєстрований в означеній квартирі, але з травня 2020 року не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, однак до теперішнього часу перебуває на реєстраційному обліку в спірній квартирі. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування квартирою. Ухвалою суду від 15.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка до суду не з`явилася, надала письмове звернення, яке містить прохання про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, а також надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. В судове засідання 20.09.2021 року відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, судова кореспонденція повернулась на адресу суду за закінченням строку зберігання. Розгляд справи у відповідності до норми ст. 223 ЦПК України відкладено для повторного виклику відповідача. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи 22.11.2021 року, до суду повторно не з`явився з невідомих причин. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов чи заперечень не подав. Третя особа також у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв, клопотань не надала. Учасники справи зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, в противному випадку вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що [PERSON] та її донці [PERSON] , яка є третьою особою у справі, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28.12.2006 року, належить по Ѕ частині квартири [ADDRESS] (а.с.9), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10), копією технічного паспорту (а.с.11). Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 23 листопада 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 473 (а.с. 7). На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2020 року шлюб розірвано (а.с.8). Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с.19), однак в означеній квартирі не проживає з 18 травня 2020 року, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації № 3 від 03 березня 2021 року (а.с.13). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачу житлом на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Між тим судом встановлено, що відповідач більше року в квартирі не проживає. Перебування відповідача на обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У зв`язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб. Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивачка заявила, що вона бажає самостійно нести ці видатки, тому суд не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним їй правом на власний розсуд.

Outcome: approved