Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що весною 2019 року [PERSON] дізнався про те, що з його доходів, які він отримує за основним місцем праці проводиться стягнення згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату,пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.08.2018 року, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. Постановою від 09.08.218 року відкрито виконавче провадження №56948700 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 19 931,20 грн., згідно виконавчого напису №6472, виданого 17.07.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. Однак на думку позивача, вищевказаний виконавчий напис не підлягає до виконання так як між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] укладено Кредитний договір GP-5049795, який є споживчим кредитним договором, що не потребує нотаріального посвідчення. Крім того, позивач не погоджується із самою заборгованістю, яка є завишеною. На підставі вищевикладеного, просить задоволити позов. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання представаник ПАТ «Перший Український Міжнародйний банк», не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіслвівна в судове засідання не зв`явидася, причини неявки суду не повідомила. Приватний виконавець виконачого округу м. Києва Вольф Т.Л. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного виснову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст. 5 ЦПК України,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що ПАТ «Перший Український Міжнародйний банк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., при видачу виконавчого напису за за кредитним договором GP-5049795 від 10.09.2013 року. Виконавчим написом від 17 липня 2018 року запропоновано стягнути заборгованість на користь ПАТ «Перший Український Міжнародйний банк» з [PERSON] , за не сплачену за кредитним договором GP-5049795 від 10.09.2013 року. Строк, за який провадиться стягнення - з 11 липня 2017 року по 11 липня 2018 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 19931,2 гривень, з урахуванням: ?заборгованість за сумою кредиту у розмірі 7751,57 грн. ?заборгованість за комісією - 10419,64 грн., ?заборгованість за процентами -190,43 грн. ?строкова заборгованість за сумою кредиту - 1078,81 грн. ?Строкова заборгованість за комісією - 488, 89 грн., ?Строкова заборгованість за процентами - 1,86 грн. Постановою від 09.08.218 року відкрито виконавче провадження №56948700 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 19 931,20 грн., згідно виконавчого напису №6472, виданого 17.07.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові д 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. Таким чином, до суду не було надано жодного документу, який підтверджує безспірність заборгованості. Письмової вимоги про повернення заборгованості банк позивачу взагалі не надсилав. Що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений №6472, виданий 17.07.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. На підставі вищевикладеного та оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved