Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом з тих підстав, що в 2011 році померла її тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої входить земельна ділянка загальною площею 5,9081 га, що розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, яка належала останній на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) за № 508. Позивач відноситься до спадкоємців за законом за правом представлення, оскільки являється родичем другого ступеня споріднення. Позивачем пропущений строк для прийняття спадщини, оскільки про те, що на сьогоднішній день спадщина не прийнята, їй стало відомо лише зараз. Оформити свої спадкові права вона позбавлена можливості через відсутність правовстановлюючих документів на землю. Посилаючись на ці обставини, позивач просила встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є племінницею померлої [PERSON] , визнати її спадкоємцем за законом за правом представлення після померлої [PERSON] , визначити їй додатковий строк один місяць для прийняття спадщини після померлої [PERSON] та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після померлої тітки. Позивач в судове засідання не з`явилася, письмовій заяві позов підтримала повністю, просила слухати справу без її участі та участі представника. Представник відповідача Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області для розгляду справи до суду не з`явився, від них надійшла заява, в якій вони просили справу слухати у їх відсутність, проти позову не заперечували. Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, що [INFO] народилася позивач, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (арк.с.11). У 2011 році померла [PERSON] , тітка позивача. Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно - земельну ділянку загальною площею 5,9081 га, в тому числі 4,2344 га ріллі, 1,3032 га сіножаті, 0,3705 га пасовища, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) за № 508. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно наданої позивачем нотаріальної схеми, родинні відносини спадкодавця [PERSON] і спадкоємиці за законом [PERSON] полягають в наступному: - [PERSON] (батько позивача) є рідним братом спадкодавця . - [PERSON] (дід позивача) є батьком [PERSON] та - батьком спадкодавця. Зазначені родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження. Але деякі із необхідних документів, а саме свідоцтво про народження батька спадкоємця, свідоцтво про народження спадкодавця, свідоцтво про шлюб спадкодавця - відсутні у позивача на момент звернення до суду, а тому позивач змушена в судовому порядку встановлювати родинні відносини. Вищенаведене свідчить, що, позивач [PERSON] є племінницею спадкодавця [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин позивачу необхідно для переоформлення спадщини. У відповідності з ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами розглядаються судом. Всі надані у сукупності докази підтверджують факт родинних відносин між позивачем та померлою у 2011 році [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] , відповідно до ст. 1266 ЦК України, відноситься до спадкоємців за законом за правом представлення, оскільки вона є племінницею спадкодавця, тобто родичем другого ступеня споріднення. Інші родичі померлої, які відносяться до 1-5 черг спадкоємців за законом, а також родичі ближчого ступеня споріднення у померлої відсутні, позивачу невідомі. Інші особи (можливі спадкоємці) не заявили про бажання прийняти спадщину. Спадщина на сьогоднішній день не прийнята, спадкова справа не заводилася. Оскільки позивач є родичем спадкодавця другого ступеня споріднення, її родинні відносини потребують окремого судового доказування з використанням допустимих доказів, тому нотаріальний порядок прийняття спадщини недопустимий через відсутність всіх необхідних документів, і позивач може бути визнана спадкоємицею померлої лише в судовому порядку. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Оскільки позивач є родичем другого ступеня споріднення і спадкоємцем за законом за правом представлення, вона допускала існування більш близьких родичів, які мали прийняти спадщину протягом шести місяців від дня смерті спадкодавця. Як виявилося, спадкоємці, які б прийняли спадщину взагалі відсутні і спадщина не прийнята, але можливість прийняття спадщини позивачем ставилася в залежність від прийняття спадщини іншими можливими спадкоємцями та ймовірне існування більш близьких родичів померлої, відповідно до ст. 1279 ч. 2 ЦК України, які також могли прийняти спадщину пріорітетно перед позивачем. Слід також врахувати, що померла і позивач проживають в різних населених пунктах, тобто були віддалені територіально, не є близькими родичами за законом, а тому підтримували періодичний поверхневий зв`язок. Таким чином, виявилося, що після померлої [PERSON] спадщину взагалі ніхто не прийняв. Як стало відомо позивачу, заяви про прийняття спадщини не подавалися, спадкодавець на момент смерті проживала одна. Фактично про те, що спадщина не прийнята позивачу стало відомо лише зараз, тому з цих причин позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На цей час спадщина відумерлою не визнана. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Об`єктивні обставини, через які спадщина не була прийнята, неблизькість родинних відносин померлої і позивача не повинно позбавляти її права на спадкування і сприяти переходу спадщини до територіальної громади, оскільки ЦК України і постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» спрямовані, в першу чергу, на ефективний захист права приватної власності і запобігання вилучення спадщини з приватної власності. За наведених обставин суд вважає, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, тому їй слід визначити для цього додатковий строк. Згідно з ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Системний аналіз ЦК України і ЗК України свідчить, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 328 ЦК України, яка передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Як зазначалося, до складу спадщини входить земельна ділянка загальною площею 5,9081 га, в тому числі 4,2344 га ріллі, 1,3032 га сіножаті, 0,3705 га пасовища, що розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, яка належала померлій [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) за № 508. Оскільки позивач не має в наявності необхідного повного пакету правовстановлюючих документів на землю, достатніх для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, вирішення питання визнання права власності на спірну земельну ділянку можливе лише по результатах розгляду цивільної справи на підставі рішення суду. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З наведених норм законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що за даних обставин право позивача на отримання спадщини за законом на зазначену земельну ділянку в нотаріальному порядку - порушено, а тому повинно бути поновлено на підставі рішення суду. Відповідно до приписів ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) загальною площею 5,9081 га, в тому числі 4,2344 га ріллі, 1,3032 га сіножаті, 0,3705 га пасовища, що розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області і на законних підставах володіла спірною земельною ділянкою. Оскільки земельна ділянка загальною площею 5,9081 га, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, за життя належала тітці позивача [PERSON] , спадкоємицею після якої є позивач [PERSON] , за наведених обставин позивач має право успадкувати земельну ділянку, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) за № 508 і який втрачений. На підставі викладеного,

Outcome: approved