Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, вимоги за якою уточнила в процесі розгляду справи, та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] та встановити факт належності документу померлій і факт перебування на утриманні спадкодавця. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 07.06.2002 року померла її хрещена мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку №153 площею 5,56 га з кадастровим номером 3522285400:02:000:0153 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Однак, під час видачі Державного акту на вищевказану земельну ділянку, посадовими особами Держгеокадастру було допущено помилку у написанні прізвища власника, де замість правильного прізвища «Андрейчук» зазначене прізвище «Андрійчук». Позивач постійно проживала із своєю хрещеною матірю [PERSON] в с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської обалсті, до дня її смерті. Через те, що вона тривалий час хворіла, не могла працювати, перебувала на утриманні хрещеної та жили вдвох на її пенсію. Такиим чином вона є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Підставою неможливості переоформлення спадщини на земельну ділянку з кадастровим номером №3522285400:02:000:0153 є те, що оригінал державного акту втрачений, крім того, наявна помилка у державному акті стосовно прізвища спадкодавця. З огляду на що нотаріусом роз'яснено, що питання спадкування земельної ділянки після смерті [PERSON] потребує вирішення у суді у судовому порядку. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просить справу розглядати у його відсутності. Представник [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області у судове засідання не зявився, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить проводити розгляд справи без участі представника. [PERSON]П в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 7 червня 2001 року (а.с.8). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 013478 [PERSON] мала право на земельну ділянку з кадастровим номером №3522285400:02:000:0153 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області площею 5,56 га (а.с12). Однак, в державному акті була допущена описка, а саме в прізвищі, де вказана «Андрійчук» замість правильного «Андрейчук» . Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області від 22.05.2018 встановлено, що [PERSON] на день своєї смерті проживала в [INFO] разом з [PERSON], [INFO], яка проживала за вказаною адресою з 1996 по 2003 рік. Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався (а.с.11). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] проживала в [INFO] разом із хрещеною матірю [PERSON], перебувала на її утриманні, так як родичів не мала. Родина проживала разом до дня смерті [PERSON], жили на пенсію останньої, вели спільне господарство (а.с.41-44). Згідно зі ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON], яка померла 7 червня 2002 року, державного акту на право приватної власності на землю бланка серії IV- КР №013478, виданого на імя [PERSON]. Також, вважає за можливе встановити факт перебування [PERSON], [INFO], на утриманні [PERSON] не менше одного року до її смерті та встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] фактичними діями. Відповідно до до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу [PERSON] РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. В силу ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). З положень ч.1 ст. 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], прийняла спадщину фактичними діями. Враховуючи те, що у день смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді права власності на земельну ділянку, те, що через відсутність правовстановлюючого документу позивач у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, хоча прийняв спадщину після смерті спадкодавця, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved