Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 30.08.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 363. Від спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення є несумісність характерів та різні погляди на життя через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Причиною цього стало те, що відповідач має важкий характер, внаслідок чого виникали часті конфлікти в сім»ї, що призвело до відчуження між сторонами, втрати любові та поваги. Тривалий час не проживають разом. Тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить суд шлюб між ними розірвати, на чому наполягає категорично, на примирення не згідна, оскільки вважає, що з часу подання нею заяви про розірвання шлюбу з 08.08.2018 року пройшло чимало часу, а її рішення з приводу розірвання шлюбу не змінилося, як і поведінка відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просить суд шлюб між ними не розривати. Зазначає, що він належним чином виконує свої подружні та батьківські обов»язки, тому просить суд відмовити у задоволенні позову про розірвання шлюбу та зобов»язати позивачку не чинити перешкод у спілкуванні з їхньою неповнолітньою донькою. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 30.08.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 363 (а.с.3). Від спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживають разом з позивачкою. Причиною розлучення є те, що у їхніх стосунках часто виникали сварки і непорозуміння. Спільно не проживають тривалий час. Згідно із ч. 2\~ст. 104 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється\~\~внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім'ї, що призвело до того, що сторони втратили почуття поваги\~\~та\~\~любові\~\~один\~\~до\~\~одного. Позивачка категорична наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що з часу подання заяви до суду з серпня 2018 року пройшло достатньо часу для прийняття остаточного рішення з приводу розірвання шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4\~ст. 56\~\~Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Також суд зазначає, що в справі про розірвання шлюбу не можуть братися до уваги покази свідків, оскільки пояснення в даній категорії позовів надаються тільки сторонами по справі, подружжям, кожен з якого має право припинити шлюбні відносини. За приписами\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки просила не змінювати на дошлюбне. В порядку ч. 2\~ст. 115 СК України\~після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Як вбачається\~ зі\~ч.1\~ст.\~161\~Сімейного Кодексу\~України якщо\~мати та\~батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує спір щодо побачень та спілкування батька з дочкою [PERSON], оскільки позивачка йому чинить перешкоди у даному праві. Однак, суд не може вирішити дане питання, а розяснює сторонам, що вони вправі звернутися до органу опіки та піклування або до суду з окремим позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною або ж визначення місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~Також судом не встановлено будь яких даних, які б унеможливлювали проживання неповнолітньої доньки Мілани-Марії, [INFO] з її мамою, позивачкою [PERSON] Тому, дочку [PERSON], [INFO] слід залишити при матері. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved