Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем перебувала в шлюбі, який було розірвано 19.02.2009 року. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO] який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. Після розірвання шлюбу з відповідачем, звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.07.2012 року стягнуто аліменти. Відповідач аліменти не виплачує, тому станом на 31.08.2016 року заборгованість по аліментам становить 36718,25 грн. Стверджується, що з часу розпаду сім»ї, відповідач сином не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини № 7200/49-05-24 від 10.11.2016 року, встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов»зків відносно сина [PERSON], не бере участі в його вихованні та матеріальному утриманні, родинних зв»язків з родиною не підтримує. В бесіді дитина повідомила, що батька не пам»ятає і згоден з позбавленням його батьківських прав, а тому просить задовольнити позов повністю та стягнути сплачений судовий збір в сумі 640 грн. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність ( а.с. 35). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с.26,34 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради м. Кропивницький, підтримала висновок органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради № 7200/49-05-24 від 10.11.2016 року та вважає доцільним задовольнити позов ( а.с. 37). Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Позивач згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.01.2006 року по 19.02.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 5). [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6). Згідно рішення суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно , станом на 31.08.2016 року заборгованість по аліментам становить 36718,25 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький за № 1760 від 28.09.2016 року (а. с. 8). Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 СК УКраїни передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз»яснення п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз'яснення, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки з моменту розірвання шлюбу позивача з відповідачем відповідач и не приймає участі в житті дитини та її вихованні, не цікавився його станом здоров'я, не оплачував за харчування у ДНЗ, не приводив і не забирав сина, не цікавився його навчанням не відвідував навчальні заклади, не провідував сина вдома, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради № 7200/49-05-24 від 10.11.2016 року, де зазначено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов»язків відносно сина [PERSON], не бере участі в його вихованні та матеріальному утриманні, родинних зв»язків з родиною не підтримує. В бесіді дитина повідомила, що батька не пам»ятає і згоден з позбавленням його батьківських прав (а. с.9-10). Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору .

Outcome: approved