Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 26 листопада 2016 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Сімя не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. Сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають з травня 2017 року. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно, майновий спір між сторонами відсутній. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26 листопада 2016 року Центрально-Міським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального\~ управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 856. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Іванова». Стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 704,80 грн. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від них надійшли заяви, в яких вони просили цивільну справу розглянути в підготовчому засіданні за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити (а.с. 20,22). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути в підготовчому засіданні за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення (а.с. 23). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши докази по справі, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в підготовчому засіданні з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26 листопада 2016 року Центрально-Міським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального\~ управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 856, дошлюбне прізвище позивача «Іванова», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Позивач стверджує, що спільно з відповідачем не проживають з травня 2017 року, про що не заперечував відповідач надавши заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб, зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Іванова». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 352,40 гривень, а інша частина в розмірі 352,40 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved