Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернулася із вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , спадкоємцем майна якої є позивач. Вона звернулася до державного нотаріуса Рокитнянської державної нотаріальної контори для оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Ромашківської сільської ради, яка була виділена її матері рішенням виконавчого комітету Ромашківської сільської ради площею 1 га для ведення підсобного господарства, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй відмовлено у зв`язку з тим, після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , який проживав з останньою, спадкоємцем якого є його дочка - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на вищевказану земельну ділянку. Її мати [PERSON] за життя не виготовила всі документи і не зареєструвала дану земельну ділянку на себе в зв`язку із смертю. Просить визнати за нею право на безоплатну приватизацію даної земельної ділянки. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви - представник позивача - про підтримання позову, а представник відповідача - про невизнання позову та слухання справи без їх участі. Представник третьої особи надав до суду пояснення по справі, що державна реєстрація земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та права власності на відповідну земельну ділянку на ім`я [PERSON] не проводилася, але в архіві відділу у Рокитнянському районі наявний примірник проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Ромашківської сільської ради, який розроблено у 2008 році на 89 громадян - працівників соціальної сфери загальною площею 88,9988 га і прізвище [PERSON] в ньому відсутнє. Просить слухати справу без участі представника третьої особи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , спадкоємцем майна якої є позивач. 28.03.2000 за № 10-А виконавчий комітет Ромашківської сільської ради Рокитнянського району Київської області прийняв рішення про виділення земельних ділянок громадянам, зайнятим в соціальній сфері для ведення особистого підсобного господарства, посилаючись на ст.56 Земельного Кодексу України та п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» про виділення по 1 га землі із земель резервного фонду для передачі у приватну власність громадянам, зайнятим у соціальній сфері, які працюють на території сільської ради і в даному списку із 63 осіб під № 44 є прізвище [PERSON] . Тобто, [PERSON] розпочала приватизацію виділеної їй земельної ділянки, але не завершила у зв`язку із смертю. Позивач звернулася до державного нотаріуса Рокитнянської державної нотаріальної контори для оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Ромашкіської сільської ради, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовлено в зв`язку з тим, після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , який проживав з останньою, спадкоємцем якого є його дочка - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на вищевказану земельну ділянку. Її мати [PERSON] за життя не виготовила всі документи і не зареєструвала дану земельну ділянку на себе у зв`язку із смертю. Згідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а в ст.1225 ЦК України вказано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Аналогічна вимога мається в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як зазначено у п.3.5 Листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.13 № 25-753/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст.125 ЗМ України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження з суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗМ України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкодавця, а не права власності на земельну ділянку. Аналізуючи вказане законодавство, суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні і відповідають вимогам закону, так як мається рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю.

Outcome: approved