Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 10,49 га, розташована на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №063885, виданого 16.09.2008 року, а також земельна ділянка площею 10,56 га, розташована на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №070473, виданого 12.08.2004 року. Нещодавно позивачу стало відомо, що існують договори оренди землі, відповідно до умов яких вона нібито передала в оренду відповідачу належні їй земельні ділянки, які зареєстровані в реєстраційній службі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області за №233 та за №010838200030. Однак, позивач вказує на те, що не укладала ніяких договорів з відповідачем та не підписувала договорів, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання вищевказаних договорів оренди земельних ділянок недійсними. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та в уточненій позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, відповідач подав заперечення на позов в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить земельні ділянки площею 10,49 га, та 10,56 га, які розташовані на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії КР №063885 та серії КР №070473 (а. с.10, 11). Зазначені земельні ділянки перебувають в оренді у відповідача [PERSON] на підставі договорів оренди землі, укладених 28.07.2017 року та зареєстрованих виконавчим комітетом Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області 16.08.2017 року (а. с. 62, 70-10). Згідно з п. 8 вказаного договору, строк його дії встановлений сторонами у 10 календарних років. Позивач стверджує, те що не укладала ніяких договорів з відповідачем та не підписувала договорів. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. На підставі ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з ч.1 ст. 236 ЦК України,нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. В ході судового розгляду справи за клопотанням позивача та представника позивача ухвалою суду від 14.09.2018 року , було призначено судово - почеркознавчу експертизу. 13.03.2019 року позивач та представник позивача повідомили суд про те, що вони не мають наміру оплачувати рахунок за проведення судово - почеркознавчої експертизи та просили суд скасувати ухвалу суду від 14.09.2018 року про призначення судово - почеркознавчої експертизи в зв`язку з втратою необхідності у проведенні такої експертизи та просили поновити провадження у справі. Крім цього, позивачем та представником позивача в якості доказу, було долучено до справи копію висновку експерта від 25.09.2018 року за № 200, з якого вбачається, що Петрівським відділенням поліції Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області в рамках досудового розслідування кримінального провадження за заявою позивача, було проведено судово - почеркознавчу експертизу. За результатами вказаної експертизи вирішити питання «Чи виконано підпис у «Орендодавець» документу «договірах оренди землі від 28.07.2017 року [PERSON] - не надалось можливим, у зв`язку з ти, що досліджуваний підпис виконаний простими дуговими рухами, містить обмежений графічний матеріал, який характеризує письмову навичку їх виконавця, а також із урахуванням виявлених діагностичних ознак. Які можуть свідчити про виконання підпису у незвичних умовах під впливом збиваючих факторів, або ж свідчити про його виконання за допомогою технічних прийомів (а. с.137-140). Також в ході судового розгляду були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили те, що відповідач вчасно розраховувався з позивачем та іншими орендодавцями за оренду землі. На підставі викладеного суд вважає, що позивач не довела того, що вона не підписувала договори оренди землі від 28.07.2017 року укладених між нею та відповідачаем, тому підстави для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, відсутні. З позовними вимогами про розірвання договорів оренди землі позивач не зверталася. Крім цього, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вирішує питання судових витрат. Таким чином, у зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а саме, сплачений нею судовий збір в сумі 640 гривень. Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі», ст. 203, 206, 207, 208, 215, 216, 236, 638 ЦК України та ст.ст. 12, 76,78 ЦПК України.

Outcome: dismissed