Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та просила про розірвання договору № 4845/370-13 строкового банківського вкладу (депозиту) від 21.06.2013 року та стягнення вкладу за цим договором і додатковою угодою до нього від 21.11.2013 року у розмірі 42000,00 грн., про розірвання договору № 300131/21165/370-14 строкового банківського вкладу (депозиту) від 13.03.2014 року та стягнення вкладу за цим договором у розмірі 1000,00 грн., стягнення несплачених відсотків за вказаними договорами у розмірі 1255,40 грн. та 10000,00 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду відповідач повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки представника суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про його перегляд і забезпечення таким чином права на справедливий суд. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які надані суду позивачем на обґрунтування вимог позову, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 21.06.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір № 4845/370-13 строкового банківського вкладу (депозиту) з виплатою відсотків щомісячно, згідно з яким вона передала, а банк прийняв грошову суму вкладу - 38000,00 грн. і зобов'язався виплатити позивачу суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором, термін дії вкладу - 26 червня 2014 року, процентна ставка - 19% річних відповідно до строків (а.с. 7-8). Додатковою угодою до договору № 4845/370-13 строкового банківського вкладу (депозиту) було збільшено суму вкладу до 42000,00 грн. (а.с. 9). 13.03.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір № 300131/21165/370-14 строкового банківського вкладу (депозиту) з виплатою відсотків щомісячно, згідно з яким вона передала, а банк прийняв грошову суму вкладу - 1000,00 грн. і зобов'язався виплатити позивачу суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором, термін дії вкладу - 18 березня 2015 року, процентна ставка - 22% річних відповідно до строків (а.с. 10). Позивач звертався до відповідача з вимогою про добровільне повернення грошових вкладів, що підтверджується заявою про повернення коштів, копія якої містяться в матеріалах справи (а.с.а.с. 11). Однак, банк в порушення умов зазначених договорів продовжує користуватися коштами позивача. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Статтями 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що не повернення відповідачем банківського вкладу позивачу є неправомірним. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття має перелік способів захисту прав та інтересів, який не є вичерпним, оскільки частиною 2 пункту 10 встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право вибору способу захисту належить особі. За таких обставини,

Outcome: partial