Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Садівничого кооперативу «Мир» на території Львівської міської ради і призначена для ведення садівництва. Як на підставу позову посилається на те, що спадкодавець - мати позивача, отримавши свідоцтво про право на спадщину в 2009 році, так і не зареєструвала своє право власності та не оформила державний акт на землю. Свої вимоги мотивує тим, що вказана земельна ділянка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Директором департаменту землеустрою та планування забудови міста виконкому Львівської міської ради 23 березня 1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю №3-5-2 за №279 від 15 вересня 2003 року на підставі ухвали 3-ї сесії 3-го скликання Львівської міської ради №106 від 24 грудня 1998 року, належала батькові сторін - [PERSON] , який помер [INFO] , не залишивши заповіту, а тому спадщину прийняла спадкоємець першої черги за законом дружина спадкодавця та мати сторін - [PERSON] , що підтверджує свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак [PERSON] не оформила державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, хоча постійно користувалася нею. [INFO] [PERSON] померла, не залишивши заповіту. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку для ведення садівництва, яка знаходиться на території Садівничого кооперативу «Мир». Сторони є спадкоємцями першої черги за законом, тому позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутній державний акт про право власності на землю на ім`я спадкодавця. Оскільки питання оформлення права на спадщину не може бути вирішено в позасудовому порядку, просить позовну заяву задовольнити. Ухвалою від 31.05.2019 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 01.07.2019. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Пояснила, що є сестрою позивача та разом із нею - спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. На спадкове майно не претендує. Представник третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, разом з тим завідуюча скерувала клопотання про розгляд справи без участі представника. У вирішенні справи поклалася на розсуд суду. Представник третьої особи Садівничий кооператив «Мир» в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, пояснення на позовну заяву не скерував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2009 (а.с.19) вбачається, що [PERSON] успадкувала земельну ділянку, площею 0,06 га, наданої для ведення садівництва, що розташована в Садівничому кооперативі «Мир» на території Львівської міської ради. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Львівською міською радою народних депутатів 23.03.1999, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 3-5-2 №279. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 березня 2017 року (а.с.17). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не склала, сторони є єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] . Позивач зверталася до Другої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутній Державний акт про право власності на земельну ділянку на ім`я спадкодавця. Відповідно до положень статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.6 постанови від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем позовні вимоги визнано, судом встановлено, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,06 га, надану для ведення садівництва, що розташована в Садівничому кооперативі «Мир» на території Львівської міської ради, яка належала її чоловіку [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Львівською міською радою народних депутатів 23.03.1999, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 3-5-2 №279, суд приходить до висновку, що позивач як спадкоємець першої черги за законом має право на спадкування вказаного майна, однак не взмозі належно оформити свої спадкові права, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved