Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], 24.04.2013р.н., та дочки [PERSON], 07.11.2014р.н., в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Вимоги обґрунтувала тим, що діти знаходяться на її утриманні, потребують матеріальної допомоги, добровільно виділяти кошти на утримання дітей відповідач відмовляється, витрачає гроші на свої потреби. Позивач у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебувала. За спільною заявою, поданою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, відповідач визнав себе батьком дітей, про що свідчать відповідні записи у свідоцтвах про народження. Між позивачем та відповідачем був укладений договір про сплату аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, однак, відповідач умови договору не виконує вже близько пів року. Відповідач працює на ПП»Мінімаксавто», має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно з ч.1, ч.4 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову, викладене у письмовій заяві відповідача, суперечить нормам закону, суд прийшов до висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і проводив судовий розгляд на загальних підставах. Заслухавши доводи позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідач є батьком дітей: сина [PERSON], 24.04.2013р.н. та дочки [PERSON], 07.11.2014р.н, що підтверджується відповідними записами у Свідоцтвах про народження [PERSON], актовий запис №782 від 15.05.2013, та [PERSON], актовий запис № 2025 від 02.12.2014. Згідно довідки про місце проживання та склад сім»ї №496 від 08.06.2016, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, діти проживають разом з матір»ю і знаходиться на її утриманні. Між позивачем та відповідачем 25.06.2013 був укладений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №930, Договір про сплату аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.06.2013 і до досягнення повноліття або, в разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення. Договір є чинним на момент розгляду справи, за поясненням позивача з ініціативи сторін не розривався, не визнавався недійсним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як встановлено у судовому засіданні, всі вимоги до укладення договору дотримані сторонами. З пояснень позивача, відповідач припинив виконувати умови договору та сплачувати аліменти на утримання сина близько пів року тому, договір не розривався. Проте, до нотаріуса для вчинення виконавчого напису позивач не зверталася. Тому, в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку відповідача, суд відмовляє, оскільки дані правовідносини врегульовані сторонами на підставі договору. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року, відповідач сплачує аліменти на користь колишньої дружини на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], 24.05.2000р.н., та [PERSON], 11.08.2008р.н., в розмірі 5900,00грн. щомісячно. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладені обставини справи, визнання відповідачем вимог позивача щодо розміру аліментів, який не суперечить вимогам діючого законодавства, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку. Згідно п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільняється від його сплати. На підставі викладеного, ст..ст. 180, 181, 182, 183, 189, 191 СК України,

Outcome: approved