Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до Южного міського суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., при цьому пояснивши, що сторони проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON], яка проживає з позивачем окремо від відповідача та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., до повноліття дитини, починаючи з дня подачі позову до суду. В судовому засіданні позивач доповнила позовні вимоги, доповнивши їх позовними вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], мотивуючи це тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання дитини, понад п'ять років поспіль не спілкується з дитиною, не виявляє до неї жодних інтересів, не опікується нею, має схильність до зловживання алкогольними напоями. Ухвалою суду до справи було залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей Южненської міської ради Одеської області. В судовому засіданні засідання позивач, представник третьої особи заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином оголошенням в газеті «Одеські вісті» №55 (4620) від 27.05.2014 року, причини неявки до суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника третьої особи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач та відповідач проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], виданим 18.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, копія якого міститься в матеріалах справи. Дитина проживає з позивачем окремо від відповідача, що підтверджується довідкою №237, яка видана КП «МЖКЦ» 03.02.2014 року, та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання спільної дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча може таку допомогу надавати. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача щомісячно, починаючи з 28.04.2014 року в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], до повноліття дитини. Крім того, судом встановлено, що відповідач постійно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, ніяких відносин з неповнолітньою донькою не підтримує, вихованням дитини не займається протягом багатьох років, не цікавиться здоров'ям дитини в повному обсязі, матеріально не забезпечує, а також не вчиняє дії, передбачені ст. 59 Закону України «Про освіту», а саме: не приймає участі у розвитку дитини як особистості та не сприяє здобуттю освіти в закладах освіти, що підтверджується висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], який був затверджений рішенням виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області №1509 від 22.05.2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Вихованням, утриманням та лікуванням малолітньої дитини [PERSON] останні п'ять років повністю займається позивач, яка позитивно характеризується за місцем роботи та місцем мешкання, що підтверджується відповідними характеристиками, створила всі необхідні умови для нормального, гармонійного та всебічного розвитку дитини, приймає активну участь в житті дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що відповідач більше 5 років повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання розвитку та утримання дитини, взагалі не спілкуються з дитиною, не працював, зловживав алкогольними напоями та знаходився на утримання позивача. Частинами 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено: виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно до ч.ч.2 ст.ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3 передбачене положення про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. При таких обставинах суд вважає, що необхідно позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved