Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім неї у будинку за її згодою були зареєстровані [PERSON] (чоловік її доньки), [PERSON] (її донька), [PERSON] (її онука) - відповідачі по справі. 15 серпня 2011 року, після втручання працівників прокуратури, відповідачі виїхали з будинку, однак із реєстрації не знялися. До цього часу вони переховуються, місце їх фактичного проживання позивачу не відоме. З 2012 року позивачу постійно пред'являють претензії співробітники КБ «Альфа-Банк», оскільки [PERSON] уклав з даним банком кредитний договір і має заборгованість по його поверненню. Позивач просить суд позбавити відповідачів права користування вищевказаним житловим приміщенням. Позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені вчасно за зареєстрованим місцем проживання, однак поштова кореспонденція повернулася до суду не врученою через фактичну відсутність відповідачів. Враховуючи положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідачі вважаються належним чином повідомленими. З огляду на викладене, та враховуючи позицію позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу у порядку, визначеному ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, третя особа направила до суду лист, яким повідомила, що з позовом ознайомлені, заперечень не мають та просять розглядати справу без їх представника. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування жилого будинку від 29 квітня 2004 року позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 8). Своїм листом № 153 від 28 січня 2014 року Іванківський районний сектор Управління ДМС України в Київській області повідомив, що відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] з 26 червня 2004 року (а.с. 20). Цей факт також підтвердила своїми довідками № 89 від 18 березня 2013 року, № 109 від 10 квітня 2013 року, № 321 від 19 серпня 2013 року, № 16 від 21 січня 2014 Термахівська сільська рада Іванківського району Київської області, при цьому зазначила, що фактично відповідачі за вказаною адресою не проживають з серпня 2011 року (а.с. 12-15). Факт того, що відповідачі не проживають в будинку позивача задокументовано також у актах обстеження від 14 жовтня 2011 року та 19 листопада 2013 року (а.с. 10, 11). Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо позбавлення права користування жилим приміщенням [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Однак суд вважає, що позовна вимога про усунення перешкод в користуванні позивачем своєю власністю шляхом зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS], не підлягають задоволенню, оскільки п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На основі викладеного,

Outcome: partial