Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов`язання зняти з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач на підставі договору дарування є власником нерухомого майна\~ житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Весь цей час, з моменту дарування та на день подачі позову, у вказаному житловому будинку проживає її сім`я, а саме -позивач [PERSON] , її син - [PERSON] та також зареєстровано відповідача, [PERSON] . Відповідач вказаним помешканням ніколи не користувався, не проживав та не проживає, витрати по його утриманню не несе, гроші на поточний та капітальний ремонт ніколи не надавав та взагалі не з`являвся, внаслідок чого безпідставно зберігає за собою право на користування будинком та порушує право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому на праві власності житлом. Позивач прохав визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти з реєстрації місця проживання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та прохав позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду, відзиву по справі та заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та вислухавши думку учасників справи, свідків, суд приходить до наступного. Відповідно до\~статті 41КонституціїУкраїни\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317ЦКУкраїни\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319ЦКУкраїни\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями\~статті 391ЦКУкраїни\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини другої\~статті 3СКУкраїни сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до частини четвертої статті 156ЖКУРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно частини першої\~статті 405ЦКУкраїни\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою\~статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Судом встановлено, що 27 вересня 1995 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування зареєстрований приватним нотаріусом Цюрупинського нотаріального округу Левковським І.П. в книзі реєстрацій за №1018, за даним договором, позивач набула у власність житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 149235630 від 12.12.2018 року позивач є власником вказаного житлового будинку, в якому зареєстрована та проживає проживає її сім`я, позивач [PERSON] [INFO] та її син - [PERSON] - [INFO] . Також відповідно до витягу № 18 від 08.07.2021 року, про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за вище вказаною адресою, також зареєстровано відповідача, [PERSON] [INFO] . Відповідач вказаним помешканням ніколи не користувався, не проживав та не проживає, витрати по його утриманню не несе. Вказана інформація підтверджується довідкою вих. №747 від 08.07.2021 року, виданою виконавчим комітетом Олешківської міської ради Херсонського району Херсонської області за підписом старости с. Костогризове - Стадніка О. Реєстрація місця проживання відповідача створює перешкоди у здійсненні права власності позивача, оскільки через це позивач не має змоги повноцінно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з позивачем, показала, що в спірному будинку проживає позивач зі своєю сім`єю, відповідача вона ніколи за вказаною адресою не бачила. Також у судовому засіданні свідок [PERSON] надала аналогічні свідчення. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач фактично з 1995 року і по день пред`явлення даного позову у спірному будинку не проживає понад 26 років, не є співвласником спірного житлового приміщення та членом сім`ї позивача, до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення не звертався, факт його реєстрації у будинку створює позивачу безумовні перешкоди у володінні та користуванні своїм майном, суд прийшов до висновку про те, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання\~ [PERSON] \~таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Щодо вимоги про зняття відповідача з реєстрації у спірному будинку суд зазначає наступне. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені уст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Отже, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов`язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір. Враховуючи те, що позивачем не доведено, що його права порушено чи будуть порушені у зв`язку з невиконанням даного рішення, тому вимога про зобов`язання зняти з реєстрації заявлена ним передчасно і на даний час відсутні підстави для її задоволення. Крім цього, суд зазначає, що відділ реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Олешківської міської ради не був зазначений позивачем в якості відповідача у позовній заяві, клопотань про залучення його в якості відповідача позивачем не заявлялось. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. Позивач не заявляв клопотання про покладення судових витрат на відповідача, тому вказані витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial