Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із заявою і просить встановити факт її проживання однією сім`єю з її батьком [PERSON] , [INFO] , у період з 1984 року по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини - [INFO] . Обгрунтовуючі заявлені позовні вимоги, зазначає, що з 1984 року проживали за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] , батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та донькою позивачки [PERSON] до 2020 року. На дату звернення до суду, позивач проживає за тією ж адресою зі своєю родиною: чоловіком [PERSON] , сином [PERSON] та дочкою [PERSON] . Батько позивача [PERSON] проживав з родиною позивача до дня смерті, тобто до [INFO] . Однак, місце реєстрації батька було місце розташування дачного будинку за адресою: [ADDRESS] . Датою реєстрації за цією адресою є 16.02.2006 рік. Зміна місця його реєстрації була викликана необхідністю участі у місцевих виборах на виборну посаду. Після цього батько позивача місце реєстрації не змінював, хоча постійно проживав за адресою: за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що здійснювала постійний догляд та піклування за її батьком, надавала необхідну медичну допомогу, забезпечувала необхідними умовами проживання для останнього по день смерті. Після його смерті залишилось спадкове майно, 07.06.2021 року позивач звернулась про відкриття спадкової справи до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом. Проте свідоцтво про право власності на спадкове майно вона не отримала, у зв`язку із відмовою державного нотаріуса, яка вмотивована тим, що позивач не є спадкоємцем за законом і не може підтвердити факт родинних відносин з померлим. На підставі цього, нотаріусом рекомендовано звернутись позивачу із даним позовом. У зв`язку з наведеним, з метою реалізації спадкових прав, заявник просить встановити факт його проживання однією сім`єю з її батьком [PERSON] , [INFO] , у період з 1984 року по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини - [INFO] . Протокольною ухвалою суду від 25.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.При цьому, надала письмову заяву свідка [PERSON] , у яких остання повідомила про неможливість прибути у судове засідання, при цьому, зазначила, що «підтверджує факт постійного спільного проживання сім`ї [PERSON] з її батьком [PERSON] , [INFO] , по день смерті [INFO] - з дати, коли вона стала свідомо розуміти про проживання зі своєю родиною за адресою: [ADDRESS] ». Крім того, були надані письмові пояснення свідка [PERSON] , яка також повідомила про неможливість прибути у судове засідання, при цьому, зазначила, що «проживає по-сусідству з [PERSON] та підтверджує факт про постійне спільне проживання однією сім`єю [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] по день його смерті [INFO] .Адреса проживання [PERSON] з батьком [PERSON] : [ADDRESS] . Зазначене відомо з початку 2000-х років, з дати, коли стали проживати по-сусідству». Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити. Третя особа свого представника в судове засідання не направила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена. При цьому, у матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому третя особа зазначає, що по суті позову заперечень немає та просить здійснювати розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори та покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що родину [PERSON] знає з дитинства, проживає по-сусідству. Підтвердила факт постійного спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з своїм батьком [PERSON] по день його смерті [INFO] . Адреса проживання [PERSON] з батьком [PERSON] : [ADDRESS] , за якою приймала гостей, вела господарство та доглядала за померлим. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.04.1979 батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 24.04.2017 (а.с.74). [INFO] помер [PERSON] - батько позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 22.10.2020 (а.с.64). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. 05 червня 2021 року позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори (а.с.63). Як вбачається із листа завідувача Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М. від 09 червня 2021 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відстутнісю доказів фактичного сумісного проживання батька разом із нею (а.с.90). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до частин першої і третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Позивачка зазначає, що з 1984 року вона постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] , батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та донькою позивачки [PERSON] до 2020 року. На дату звернення до суду, позивач проживає за тією ж адресою зі своєю родиною: чоловіком [PERSON] , сином [PERSON] та дочкою [PERSON] . Батько позивача [PERSON] проживав з родиною позивача до дня смерті, тобто до [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наданим суду актом про встановлення фактичного місця проживання мешканців квартири [ADDRESS] , підписаного 02.09.2020 року та 10.10.2020 року мешканцями цього ж будинку (а.с.18-19). Постійне проживання позивача однією сім`єю з батьком з 1984 року підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила, що родину [PERSON] знає з дитинства, проживає по-сусідству. Підтвердила факт постійного спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з батьком [PERSON] по день його смерті [INFO] . Адреса проживання [PERSON] з батьком [PERSON] : [ADDRESS] , за якою приймала гостей, вела господарство та доглядала за батьком. Ці ж обставини підтвердили у письмових поясненнях також свідки [PERSON] і [PERSON] . Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови відповідача у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень позивача про спільне проживання зі спадкодавцем [PERSON] , у суду немає. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 01 липня 2020 року в справі № 222/1109/17 / провадження № 61-43496св18/, а також у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, підтвердив, факт постійного спільного проживання разом однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , яка доглядала за їх батьком до його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.ч.1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного проживання має для позивача юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved