Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 23.08.2013 р уклала із відповідачем договір №213-13, за яким відповідач взяв у тимчасове користування за орендну плату риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40; погоджена сторонами вартість майна складає 9 022,47 грн., факт отримання майна підтверджується актом приймання-передачі від 23.08.2013 р. Відповідно до п. 6.1 договору риштування будівельні передавалися в оренду строком до 29.08.2013 р.; загальна сума орендної плати за весь термін оренди складала 201,60 грн., яку відповідач сплатив 23.08.2013 р., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 213-13/1, та згідно п. 2.7 договору оренди орендар зобов'язався після спливу строку оренди повернути орендне майно на склад орендодавця в строк, не пізніше 15.00 годин наступного дня після спливу строку оренди. Як зазначається позивачем при зверненні до суду орендар повідомив про намір продовжити строк оренди до 13.09.2013 p., та сплатив 10.08.2013 г. орендну плату за цей період в розмірі 432 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №213-13/2, утім, після цього орендар не виконав умови договору (п.2.7) і орендоване майно на склад орендодавця не повернув, про намір продовжити строк оренди орендодавця не повідомив. Відповідно до п.4.3.7 даного договору в разі неповернення орендного майна, після спливу строку оренди, орендодавцю, орендар сплачує штраф в розмірі 100 % вартості майна, взятого в оренду, зазначеної в п. 1.2. договору. Згідно п. 4.3.8 даного договору у разі неповернення риштувань після закінчення строку оренди, орендатору продовжується нараховуватися орендна плата за користування риштуваннями до дня повернення риштувань орендарю. Посилаючись у позові на те, що в позасудовому порядку не вдалося врегулювати спір, у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 9 782,70 грн., з яких: штраф 9 022,47 грн., орендна плата - 316,80 грн., пеня - 443,52 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову, не надав заяви про розгляд у його відсутності, та у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених суду вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, позивач 23.08.2013 р уклала із відповідачем договір №213-13, за яким відповідач взяв у тимчасове користування за орендну плату риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40; погоджена сторонами вартість майна складає 9 022,47 грн., факт отримання майна підтверджується актом приймання-передачі від 23.08.2013 р. Відповідно до п. 6.1 договору риштування будівельні передавалися в оренду строком до 29.08.2013 р.; загальна сума орендної плати за весь термін оренди складала 201,60 грн., яку відповідач сплатив 23.08.2013 р., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 213-13/1, та згідно п. 2.7 договору оренди орендар зобов'язався після спливу строку оренди повернути орендне майно на склад орендодавця в строк, не пізніше 15.00 годин наступного дня після спливу строку оренди. Орендар повідомив позивача про намір продовжити строк оренди до 13.09.2013 p. та сплатив 10.08.2013 г. орендну плату за цей період в розмірі 432 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №213-13/2, утім, після цього орендар не виконав умови договору (п.2.7) і орендоване майно на склад орендодавця не повернув, про намір продовжити строк оренди орендодавця не повідомив. Відповідно до п.4.3.7 даного договору в разі неповернення орендного майна, після спливу строку оренди, орендодавцю, орендар сплачує штраф в розмірі 100 % вартості майна, взятого в оренду, зазначеної в п. 1.2. договору. Згідно п. 4.3.8 даного договору у разі неповернення риштувань після закінчення строку оренди, орендатору продовжується нараховуватися орендна плата за користування риштуваннями до дня повернення риштувань орендарю. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, відповідач зобов'язаний виконувати договір оренди у відповідності до його умов та законодавства. За наведених вище правових норм для суду вбачаються підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 9 782,70 грн., з яких: штраф 9 022,47 грн., орендна плата - 316,80 грн., пеня - 443,52 грн. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved