Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дітей. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві позивач вказала, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.03.2015 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку. Проте рішення суду про сплату аліментів відповідачем не виконується. Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.06.2020 року складає 162849,42 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) в розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день затримки за період з 1 липня 2015 року до 01 червня 2020 року в межах суми заборгованості в сумі 162849 грн. Від позивача до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та не згода з позовними вимогами. З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.02.2015 року по справі № 468/208/15-ц; довідку Новосергіївського територіального органу виконавчого комітету Баштанської міської ради від 13.11.2019 року № 205; розрахунок державного виконавця про розмір заборгованості по аліментам станом на 01.06.2020 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.02.2015 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття. Відповідач неналежним чином виконує покладений на нього судом обов`язок по сплаті аліментів на утримання дітей, внаслідок чого відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів станом на 01 червня 2020 року становить 162849,42 грн. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180, 196 ч. 1 Сімейного кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. З аналізу процитованих норм слідує, що, по-перше, доказування наявності чи відсутності заборгованості по аліментам можливе відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України виключно з двох джерел: розрахунку заборгованості, проведеного виконавцем, або судового рішення, яким вирішується спір про розмір заборгованості, в разі незгоди сторони з проведеним виконавцем розрахунком. По-друге, виходячи із основних засад цивільного судочинства, як то змагальність та диспозитивність, слідує, що суд має змогу вирішувати питання про розмір заборгованості по аліментам виключно за поданою у відповідності до вимог процесуального закону заявою сторони, яка незгодна з проведеним виконавцем розрахунком. Суд, при цьому, виходячи з предмету позову про стягнення пені та засад змагальності та диспозитивності, може лише вирішувати чи виникла розрахована виконавцем заборгованість по аліментам з вини платника, який розмір пені підлягає до стягнення та чи немає підстав для зменшення розміру пені і суд не вправі при розгляді саме спору про стягнення пені вирішувати питання про правильність розрахунку заборгованості по аліментам, проведеного виконавцем. При цьому, суду наданий розрахунок державного виконавця, за яким заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів станом на 01 червня 2020 року становить 162849,42 грн. Протягом періоду, за який позивач просила стягнути пеню (з 1 липня 2015 року по 01 червня 2020 року), нарахування неустойки необхідно проводити наступним чином: - за липень 2015 року - (1180,82 грн х 1766 днів х 1%) = 20853,28 грн, - за серпень 2015 року - (1180,82 грн х 1735 днів х 1%) = 20487,23 грн, - за вересень 2015 року - (1180,82 грн х 1705 днів х 1%) = 20132,98 грн, - за жовтень 2015 року - (1180,82 грн х 1674 дні х 1%) = 19766,93 грн, - за листопад 2015 року - (1180,82 грн х 1644 дні х 1%) = 19412,68 грн, - за грудень 2015 року - (1180,82 грн х 1613 днів х 1%) = 19046,63 грн, - за січень 2016 року - (1451,00 грн х 1582 дні х 1%) = 22954,82 грн, - за лютий 2016 року - (1451,00 грн х 1553 дні х 1%) = 22534,03 грн. Оскільки загальний розмір пені за прострочення по сплаті аліментів за період з липня 2015 року по лютий 2016 року складає 165188,58 грн, що перевищує розмір загальної заборгованості відповідача за аліментами, який станом на 01.06.2020 року становить 162849,42 грн, тому суд вважає недоцільним визначати подальший розмір пені, яка, виходячи із положень ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, не може бути більшою за 100 відсотків заборгованості за аліментами. Крім того, позивач також просила стягнути з відповідача за вказаний період пеню за прострочення сплати аліментів на її утримання в сумі 162849 грн. Таким чином, встановлені судом обставини вказують про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з липня 2015 року по 31 травня 2020 року в межах заявлених позовних вимог в сумі 162849 грн. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідач заявив про невизнання позову, проте жодних доказів на спростування вказаних вище обставин та на підтвердження наявності обставин, які б звільняли його згідно із законом від сплати неустойки за несвоєчасну сплату аліментів відповідач до суду не надав. Натомість судом встановлено, що за заявлений позивачем період відповідач повинен був сплачувати за відповідним судовим рішенням аліменти на утримання власної дитини. Об`єктивних причин, які б заважали відповідачеві сплачувати аліменти в належному розмірі судом не встановлено. За таких обставин, позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплату аліментів за період з липня 2015 року по 31 травня 2020 року в сумі 162849 грн. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судового збору - з відповідача на користь держави підлягає стягненню 840,80 грн судового збору. На підставі викладеного та ст. 196 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved