overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], посилаючись на те, що після смерті матері згідно заповіту є спадкоємцем її майна. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про те, щоб справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 1 статті 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS]. 24 грудня 2004 року в Білоголівській сільській Раді [PERSON], розпорядилася своїм майном і склала заповіт на ім'я позивача. Звернувшись у Зборівську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у прийнятті документів, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона вступила в управління спадковим майном і згідно заповіту є спадкоємцем даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], посилаючись на те, що після смерті матері, згідно заповіту є спадкоємцем її майна. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про те, щоб справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 1 статті 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS]. 02 лютого 2007 року в Беримівській сільській Раді [PERSON] розпорядилася своїм майном і склала заповіт на ім'я позивача. Інших спадкоємців, в тому числі на обов'язкову частку не має. Звернувшись у Зборівську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки він вступив в управління спадковим майном і згідно заповіту є спадкоємцем даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що включає: 1-1 коридок площею 8,5м.кв.; 1-2 ванна площею 6,6 м.кв.; 1-3 кухня площею 13,5 м.кв.; 1-4 коридор площею 7,1 м.кв.; 1-5 житлова кімната площею 27,5 м.кв.; 1-6 житлова кімната площею 12,4м.кв.; 1-7 кладова площею 2,6 м.кв.; сарай, погріб, гараж з підвалом та огорожа з воротами і хвірткою за адресою [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0470га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ,яка розташована в [ADDRESS], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1670га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Озерна Зборівського району, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER], посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу, укладений між нею та [PERSON]. вона придбала вказане майно і заплатила за нього суму згідно договору. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частина 2 статті 328 ЦК України зазначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що житловий будинок, за адресою [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,0470га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ,яка розташована в [ADDRESS], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER], земельна ділянка площею 0,1670га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Озерна Зборівського району, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER], належить [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку та земельних ділянок. На момент укладенні договору купівлі-продажу спірне майно під заставою і арештом не перебувало. На підтвердження укладеної угоди, позивачем сплачено відповідачу домовлену суму згідно договору. Однак, відповідач від оформлення документів ухиляються, що суперечить умовам договору, а тому у відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України, цей договір купівлі - продажу слід визнати дійсним, оскільки позивач повністю виконала умови договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, в [ADDRESS], посилаючись на те, що вона купила вищевказане майно і сплатила за нього домовлену суму. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, тане заперечує проти його задоволення. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частина 2 статті 328 ЦК України зазначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. 24 червня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі продажу вказаного житлового будинку. На момент укладенні договору купівлі-продажу спірне майно під заставою і арештом не перебувало. На підтвердження укладеної угоди, позивачем сплачено відповідачу домовлену суму згідно договору Однак, відповідач від оформлення документів ухиляються, що суперечить умовам договору, а тому у відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України, цей договір купівлі - продажу слід визнати дійсним, оскільки позивачка повністю виконала умови договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальним розміром 1,78га., а саме: 1,19га. рілля та 0,36 га. кормові угіддя, та 0,23га. кормові угіддя, які розташовані на території Ренівської сільської Ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 700279, посилаючись на те, що вона після смерті чоловіка є спадкоємцем його майна. Однак свідоцтво про право на спадщину не видано. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, якою просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України, cпадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що 13 січня 2015 року помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальним розміром 1,78га., а саме: 1,19га. рілля та 0,36 га. кормові угіддя, та 0,23га. кормові угіддя, які розташовані на території Ренівської сільської Ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 700279. Після смерті [PERSON] спадкоємцями майна є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON], однак діти спадкодавця відмовились від спадкування своїх часток в користь позивачки. Звернувшись в Зборівську державну нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки втрачено оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,42га., а саме: 1,28га. рілля та 0,14га. кормові угіддя, які розташовані на території Пліснянської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №659137 виданого Пліснянською сільською Радою 01 жовтня 2002 року, посилаючись на те, що вона після смерті матері, згідно заповіту є спадкоємцем її майна. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, якою просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 1 статті 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що 04 листопада 2010 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,42га., а саме: 1,28га. рілля та 0,14га. кормові угіддя, які розташовані на території Пліснянської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №659137 виданого Пліснянською сільською Радою 01 жовтня 2002 року. 13 березня 2008 року [PERSON] в Пліснянській сільській Раді розпорядився своїм майно і склав заповіт на імя позивача. Позивач є єдиним спадкоємцем, майна [PERSON], оскільки його дружина, яка має право на обовязкову частку відмовилась від неї в користь позивача. Звернувшись в Зборівську державну нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки втрачено оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона вступила в управління спадковим майном і згідно заповіту є спадкоємцем даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,43га., а саме: 1,17га. рілля та 0,26га. кормові угіддя, які розташовані на території Пліснянської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №647387 виданого Пліснянською сільською Радою 01 жовтня 2002 року, посилаючись на те, що вона після смерті матері є спадкоємцем її майна. Однак свідоцтво про право на спадщину не видано. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, якою просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України, cпадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що 28 березня 2009 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,43га., а саме: 1,17га. рілля та 0,26га. кормові угіддя, які розташовані на території Пліснянської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №647387 виданого Пліснянською сільською Радою 01 жовтня 2002 року. Позивач є єдиним спадкоємцем, майна [PERSON], оскільки дочка спадкодавця [PERSON], відмовилась від спадкування своєї частки в користь позивача. Звернувшись в Зборівську державну нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки втрачено оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,81 га., в тому числі 1,21га., 0,39га., та 0,21га., які розташовані на території Ренівської сільської [PERSON] Зборівського району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №700029, посилаючись на те, що після смерті матері вона є спадкоємцем її майна. Однак свідоцтво про право на спадщину не видано. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та послалася на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, якою просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України, cпадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що 04 грудня 2012 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,81 га., в тому числі 1,21га., 0,39га., та 0,21га., які розташовані на території Ренівської сільської [PERSON] Зборівського району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №700029. 07 лютого 2008 року [PERSON] в Ренівській сільській [PERSON] району розпорядилась своїм майном склавши заповіт на імя [PERSON], який не бажає спадкувати своєї частки в спадковому майні відмовляючись від неї в користь позивача. Інших спадкоємців, в тому числі на обовязкову частку не має. Звернувшись в Зборівську державну нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] своєчасно не подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,85га. в тому числі 1,21га. - рілля (кадастровий номер 6122683400:01:001:0472), та 0,64га. пасовище (кадастровий номер 6122683400:01:001:1140), які розташовані на території Загірянської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 009747, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], згідно заповіту, є спадкоємцем її майна. Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить суд справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про те, щоб справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 1 статті 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що 15 травня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,85га. в тому числі 1,21га. - рілля (кадастровий номер 6122683400:01:001:0472), та 0,64га. пасовище (кадастровий номер 6122683400:01:001:1140), які розташовані на території Загірянської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 009747. 14 травня 2016 року [PERSON] в Загірянській сільській Раді розпорядилася своїм майном і склала заповіт на ім'я позивача. Інших спадкоємців в тому числі на обовязкову частку не має, оскільки [PERSON] була одинокою, що підтверджується довідкою Загірянської сільської Ради №759 від 28 липня 2016 року. Звернувшись у Зборівську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у прийнятті документів, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона вступила в управління спадковим майном і згідно заповіту є спадкоємцем даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved