Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому з уточненням своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві спільної часткової власності належить частка квартири, що розташована за адресою: м. Дніпро, бул. Слави, 27/115. Іншими співвласниками вказаної квартири є її чоловік [PERSON], який помер 04 серпня 2016 року, та її донька [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак нотаріус повідомив про наявність арешту майна, накладеного в рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Заборгованість по сплаті комунальних послуг позивачем та її чоловіком була погашена в повному обсязі ще в 2005 році, однак державний виконавець відмовив позивачу у скасуванні арешту у звязку зі знищенням виконавчих проваджень. Тому позивач просить суд скасувати (зняти) арешт на квартиру та заборону відчуження майна (квартири), що знаходиться за адресою: м. Дніпро, бул. Слави[ADDRESS], яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 вересня 1997 року на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], накладений на підставі постанови б/н від 06 грудня 2002 року ДВС Жовтневого району м. Дніпропетровська про накладення арешту, реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 4793932 від 06 грудня 2002 року, та реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 4793977 від 12 квітня 2007 року. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, судові витрати просив не стягувати з відповідача. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила винести рішення на розсуд суду, заперечувала проти стягнення судового збору. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 вересня 1997 року на праві спільної часткової власності належить квартира № 155 в будинку № 27 по бул. Слави в м. Дніпропетровську /а.с.35/. Окрім того співвласниками вказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 36/ 04 серпня 2016 року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 686849 /а.с. 39/, після смерті якого відкрилася спадщина. Позивач у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, та дізналася про наявність арешту 1/3 частини квартири, що належить [PERSON] на підставі постанови Жовтневого ДВС від 06 грудня 2002 року (реєстраційний номер обтяження 4793932), та 1/3 частини квартири, що належить [PERSON], на підставі постанови ДВС Жовтневого району від 06 грудня 2002 року (реєстраційний номер обтяження 4793977) /а.с.54/. 11 січня 2017 року позивач звернулася до [PERSON] відділу ДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області з заявою про зняття арешту з квартири, на що отримала відмову в звязку з знищеним виконавчим провадженням, у якого закінчився термін зберігання /а.с.51/. Окрім того, в листі [PERSON] відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області зазначено, що пошуком АСВП встановлена інформація щодо наявності виконавчого листа від 03 січня 2005 року № 2-6080 по стягнення з [PERSON] та виконавчого листа від 03 січня 2005 року № 2-6080 про стягнення з [PERSON] на користь ДМКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» заборгованості в розмірі 955, 11 грн. Згідно наданої довідки № 75 від 26 січня 2017 року заборгованість за послуги теплопостачання до квартири № 115 в будинку 27 по бул. Слави в м. Дніпропетровську за період з 01 жовтня 2002 року по 01 жовтня 2016 року відсутня /а.с. 41/. Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1, 2, 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном, в тому числі вимагати виключення майна з опису та звільнення його з-під арешту у випадку безпідставного вжиття таких обмежень у звязку з зобовязаннями іншої особи боржника. Наявність арешту обмежує право позивача на вільне розпорядження належній їй на праві власності часткою квартири, а також на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, а тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування арешту. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved