Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача - свого батька [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона, [PERSON] , [INFO] є студенткою Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича і навчається за першим рівнем освіти на другому курсі факультету фізичної культури та здоров`я за денною формою навчання.Також вона є студенткою Приватного підприємства мовний коледж «Приріотет». Вказує, що у спільній частковій власності її батька, [PERSON] є земельна ділянка і, на думку позивача, це свідчить про його матеріальне забезпечення. Відповідач є повністю здоровим, а отже не несе додаткових витрат пов`язаних із лікуванням та має можливість сплачувати аліменти. Вказує, що її навчання у вищому навчальному закладі обумовлює значні матеріальні витрати на одяг, канцтовари, проїзд та харчування. Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти в розмірі двох прожиткових мінімумів, що складає 5020 гривень, щомісячно і до часу закінчення навчального закладу. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі в якому просить позивач, оскільки до вересня 2021 року він працював та отримував мінімальну зарплату в розмірі 6000 гривень, з яких 1000 гривень- податок на доходи фізичних осіб. Тобто його щомісячний чистий дохід становив всього 5000 гривень. Вказує, що спроможний сплачувати 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1189.50 грн. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього на користь позивача саме цієї суми. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, проте до початку судового засідання від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача, за наявними матеріалами справи, враховуючи аргументи викладені відповідачем у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав: Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Так, судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками, як вбачається з свідоцтва про народження є: мати [PERSON] та батько [PERSON] .(а.с.5). З довідки виданої Приватним підприємством мовний коледж «Приріотет» встановлено, що [PERSON] є студенткою даного навчального закладу (а.с.6). З довідки №8421, виданої деканатом Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, встановлено те , що [PERSON] [INFO] є студенткою Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича і навчається за першим рівнем освіти на другому курсі факультету фізичної культури та здоров`я за денною формою навчання (а.с.7). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у [PERSON] перебуває у спільній частковій власності земельна ділянка, реєстраційний номер нерухомого майна -565137673101., та житловий будинок (а.с.8-10). Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України (далі -\~СК України). Згідно ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 199 Сімейного кодексу України\~передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Частиною першою\~статті 182 СК України\~регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього\~Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192 і 194-197\~цього Кодексу. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України\~\~\~від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті\~12, частини 1 статті\~81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Суд вважає,\~що відповідач,\~як батько,\~зобов`язаний\~утримувати повнолітню\~доньку,\~оскільки остання\~потребує матеріальної\~допомоги у\~зв`язку\~із навчанням\~в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує обставини, зазначені у\~статті 182 СК України, зокрема, відсутність у відповідача таких доходів, які б свідчили про спроможність останнього сплачувати аліменти у розмірі, запропонованому позивачем та приходить до висновку, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1300 грн. Суд відмовляє позивачу у стягненні аліментів у більшому розмірі, оскільки нею не надано суду доказів про матеріальний стан та доходи відповідача, що свідчили б про можливість відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 908 грн..

Outcome: partial