Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, посилаючись на те, що на підставі рішення Первомайського міського суду Луганської області від 31.08.2000 року було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 03.08.2000 року і до повноліття дітей. У зв'язку з тим, що сину виповнилося 18 років відповідач припинив виплачувати на нього аліменти, проте [PERSON] навчається на бюджетній основі у Лисичанському гірничому технікумі ордена Трудового Червоного Прапора 1 рівня акредитації за спеціальністю підземна розробка корисних копалин на другому курсі денного відділення з 01.01.2017 року до 30.06.2017 року за державним замовленням, строк закінчення навчання 30.06.2019 року. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня подання позову до суду та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2019 року. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов не визнав, оскільки йог осин є повнолітнім, отримує стипендію, крім того, позивачка ніде не працює та офіційно вийшла заміж, тоді як відповідач працює та після сплати аліментів і податків отримує заробітну плату менше мінімальної. Відповідач також надав суду довідку про доходи за останні шість місяців. Третя особа у судове засідання не зявилася про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріалами справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що відповідно до рішення №2-981 Первомайського міського суду Луганської області від 31.08.2000 року було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 03.08.2000 року і до повноліття дітей. Оскільки 03.01.2017 року [PERSON] досяг повноліття, стягнення аліментів з відповідача припинено. У той же час рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 24.02.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів було задоволено та стягнуто на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, на відміну від обовязку утримання неповнолітніх дітей, який має безумовний характер для батьків, закон визначає, що обовязок утримання повнолітніх сина чи доньки виникає лише за умови, що батьки «можуть надавати матеріальну допомогу». Законодавець при цьому виходив із того, що діти в силу свого віку не мають можливості самі себе забезпечувати, тоді як особи, котрі досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обовязок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обовязок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. Навіть тоді, коли суд прийде до висновку, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу, він має визначити їх розмір з урахуванням не тільки обставин, указаних у ст.182 СК України (які застосовуються також при визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей), але обставини, вказані в ст.200 СК України. У контексті обставин цієї справи суд встановив, що відповідач працює й отримує заробітну плату, а тому він може сплачувати аліменти. Разом із тим, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує майновий стан відповідача, який за судовим рішенням повинен сплачувати позивачу аліменти на утримання іншої дитини в розмірі 1/4 доходу (заробітку). З урахуванням наданої відповідачем довідки про доходи, після сплати зазначених вище аліментів відповідач дійсно отримуватиме суму, яка є меншою за мінімальну заробітну плату, однак вона є вищою за прожитковий мінімум. Таким чином, суд повинен визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його син є повнолітнім і працездатним, у силу чого повинен забезпечувати своє життя самостійно. На переконання суду, в цій справі справедливий розмір аліментів становить 8% від доходу (заробітку) відповідача. За такого рішення загальний розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання його дітей за цим рішенням та рішенням суду від 24.02.2017 року становитиме 33% від його доходу, тобто призлизно 1/3 частку доходу, що, на переконання суду, є можна вважати цілком справедливим балансом між інтересами відповідача та потребами його дітей. Таким чином, суд відхиляє заперечення відповідача, який заперечував проти стягнення з нього аліментів у будь-якому розмірі, та вважає за необхідне задовольнити позов частково. На підставі вищевикладене,

Outcome: partial