Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та посилається на те, що її дочка [PERSON] , - відповідач по справі, є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; відповідач не бере участі у вихованні дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їхніми успіхами та станом здоров`я, не надає матеріальної допомоги; діти постійно проживають із позивачем, котра піклується про їх фізичний та духовний розвиток та повністю матеріально їх утримує. Відтак вважає, що зазначені факти ухиленням від виховання дітей матір`ю та свідомого нехтування нею своїх обов`язків є підставою для задоволення позову; а тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , а також призначити її опікуном дітей. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та посилалася на викладені обставини у зверненні до суду, просила та наполягала на задоволенні позову, так як діти повністю перебувають на її утриманні, а відповідач жодним чином не бере участі в їх вихованні; відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечила щодо його задоволення, посилаючись на важке матеріальне становище та незадовільний стан здоров`я; представник третьої особи позов підтримала та пояснила, що доцільно позбавити відповідача батьківських прав, оскільки діти фактично проживають з бабою, - позивачем у справі, саме вона займається їх вихованням, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено учасникам наслідки відповідної процесуальної дії. Судом установлено, що згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням дітей не займається, матеріально не допомагає, діти проживають з бабою та перебувають на її утриманні. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] в [ADDRESS] від 15.11.2021р. відомо, що така проживає за даною адресою із своїми внуками [PERSON] та [PERSON] ; у квартирі є достатні умови для виховання та всебічного розвитку дитини; діти доглянуті та забезпечені одягом, продуктами харчування, засобами гігієни; [PERSON] належним чином доглядає та виховує внуків, мати дітей не цікавиться їх розвитком та матеріальними благами. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Ураховуючи вищенаведене, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд уважає, що існують всі законні підстави для задоволення позову, - про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] та неповнолітньої дочки [PERSON] , оскільки вона свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку по їх вихованню та утриманню; про призначення [PERSON] опікуном неповнолітніх дітей; крім того роз`яснивши, що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав у спосіб, визначений ст. 169 СК України.

Outcome: approved