Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 04.05.2011 р. вона була прийнята на роботу прибиральницею виробничих приміщень до ТОВ «Укрхімклінінг-Профі», про що було укладено трудовий договір та видано наказ № 61-к про прийняття на вказану посаду. 01 лютого 2013р. позивач була змушена звільнитись з роботи; заборгованість по заробітній платі за січень 2013 року складає 1 522,00 грн., оскільки при звільненні належні позивачу кошти виплачені не були, через що й має місце звернення позивача до суду із даним позовом. Предмет позову становить стягнення з ТОВ «Укрхімклінінг-Профі» на користь позивача заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки при звільненні, про стягнення моральної шкоди тощо. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов повністю задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахував заяву позивача та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що 04.05.2011 р. позивач була прийнята на роботу прибиральницею виробничих приміщень до ТОВ «Укрхімклінінг-Профі», про що було укладено трудовий договір та видано наказ № 61-к про прийняття на вказану посаду «01 »лютого 2013р. позивач звільнена з роботи за власним бажанням. Заборгованість по заробітній платі за січень 2013року складає 1 522,00 грн. За ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що відповідач не виконував вимоги закону у частині проведення розрахунку при звільненні із позивачем в день звільнення відповідно до ст. 116 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі складає 1 522,00 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок обчислення середньої заробітної плати обчислюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 100 від 08 лютого 1995 року, в п. 2 якої визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Для суду вбачаються підстави для задоволення вимоги позову про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з передбачених ст.ст. 116, 117 КЗпП. Відповідач не провів із позивачем розрахунок при звільненні, належні працівникові суми не були отримані, про що позивач надала докази у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України, тому за період з 01.02.2013 р. по 05.11.2014 р. (включно) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 18 262,80 грн., виходячи з наступного розрахунку: робочих днів у 2013 році - 232, робочих днів у 2014 р. - 213, усього 445; середньоденна заробітна плата становить 5,13 х 8 = 41,04 грн. 445 (кількість днів затримки розрахунку при звільненні) х 8 годин х 5,13 (заробіток за годину) = 18 262,80 грн. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виконуючи обов'язок доказування, позивач, на переконання суду, довела слушність доводів, надав докази відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України, у частині не проведення відповідачем з нею розрахунку при звільненні. Разом з тим, розв'язуючи вимогу позову про відшкодування моральної шкоди та задовольняючи в цій частині вимогу позову, суд погоджується із слушністю доводів позивача та наявністю підстав для її відшкодування, визначених статтею 237 КЗпП; щодо розміру такого відшкодування, то суд виходить з характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості та із засад розумності, виваженості та справедливості, через що, на переконання суду, з метою захисту порушених прав позивача присудження до відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. відповідатиме тим моральним стражданням, яких зазнав позивач у зв'язку з порушенням її трудових прав. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved