Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 03 лютого 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сумісне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, у них виникають непорозуміння, а також різні погляди на життя. Приблизно чотири місяці вони не проживають однією сім'єю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], не надавати строку для примирення, стягнути із відповідача на її користь понесені нею судові витрати, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному об'ємі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №4 від 11.03.2016 року та Ордеру на надання правової допомоги серії ВН №010546 від 11.03.2016 року заявлені позовні вимоги своєї довірительки підтримав у повному об'ємі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що конфлікти у сім'ї виникали із вини позивача, а також у зв'язку із тим, що в їхній сім'ї керує теща. Вказав, що він намагався розмовляти із позивачем, однак позитивних наслідків це не принесло. Бажаючи щоб діти не бачили конфліктів та сварок згідний на розірвання шлюбу. Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення із нього судових витрат, то вважає, що він не повинен їх нести, так як позивач звернулась із позовом про розірвання шлюбу, тому і вона має їх нести. Просить суд не надавати додатковий строк для примирення, оскільки збереження сім'ї є неможливим. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 03 лютого 2012 року. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх доньок. Сторони миритись не бажають, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхніх неповнолітніх доньок, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», не заявила вимоги про зміну прізвища на дошлюбне, а навпаки просить залишити їй прізвище «[PERSON]», тому суд має підстави залишити їй прізвище «[PERSON]». При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ч.1 ст.88 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 551 гривня 20 копійок згідно квитанції №1А3039297 від 09.02.2016 року.

Outcome: approved