Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі по 3 000 грн. щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано Дніпровським районним судом м. Києва 20.04.2018 року. Позивач зазначає, що з листопада 2017 року вихованням та матеріальним утриманням дитини займається виключно вона, а відповідач ніяких коштів не надає та життям дитини не цікавиться. Відповідач працює не офіційно, має мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3 000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснила, що кошти на утримання дитини відповідач почав платити після подачі позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що має можливість сплачувати аліменти у розмірі не більше ніж 1 500 грн. на місяць, оскільки його щомісячний дохід складає у розмірі 6 000 грн., він офіційно не працює, ще має дитину від першого шлюбу [PERSON], [INFO], якій також сплачує аліменти, житла у м. Києві не має, вимушений для проживання винаймати кімнату, на утримання доньки [PERSON] пересилає позивачу грошові кошти розмірі 1 000 грн. - 1 500 грн. залежно від наявних доходів, також несе грошові витрати у розмірі не меншому 1 000 грн. коли зустрічається із [PERSON] та забирає дитину до себе. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2013 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2018 року (а.с. 4, 4 зв.). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, кошти на утримання доньки [PERSON] відповідачу переказував у межах сум 1 000 грн. - 2000 грн., про що надано відповідні копії квитанцій. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», який з 01.07.2018 року для дітей віком до 6 років становить 1 559 грн., а також те, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, на даний час працює не офіційно, медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено, на забезпеченні відповідача також перебуває малолітня дитина від першого шлюбу, що визнано позивачем, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, тому в сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі по 1 559 грн. щомісячно, що становить прожитковий мінімум на дитину сторін по справі, з дня подачі позову, а саме з 25.06.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. У решті вимог слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем не заявлено до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між сторонами судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial