overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 21.05.2005 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з липня 2016 року, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу стали несумісність характерів та різні погляди на життя. Примирення між ними неможливе, шлюб суперечить її інтересам. На підставі викладеного просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження серія 1-ФП №090012, сторони 21.05.2005 року уклали шлюб, актовий запис №5; -згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 011276, сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, господарства спільного не ведуть, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 22.12.2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2013 року, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач не буває вдома, не забезпечує сімю матеріально, не займається вихованням дитини. Примирення між ними неможливе, шлюб суперечить її інтересам. На підставі викладеного просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про шлюб серія І-ФП № 102887, сторони 22.12.2007 року уклали шлюб, актовий запис № 149; -згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 189935, сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, господарства спільного не ведуть, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 24.02.2015 року. До реєстрації шлюбу сторони проживали однією сімєю й в них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач не піклується про сімю, вчиняє сварки, чинить психологічний тиск на позивачку та дитину. Примирення між ними неможливе, шлюб суперечить її інтересам. На підставі викладеного просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про шлюб серія І-ФП № 111257, сторони 24.02.2015 року уклали шлюб, актовий запис № 17; -згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 221646, сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, господарства спільного не ведуть, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 08.11.2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на шлюб та сім'ю, сімейні сварки. Примирення між ними неможливе, шлюб суперечить її інтересам. На підставі викладеного просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], сторони 08.11.2008 року уклали шлюб, актовий запис №97; -згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]; -згідно копі свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, господарства спільного не ведуть, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 01.09.2006 року зареєстрували шлюб з відповідачем. За період подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, вони втратили взаємопорозуміння та взаємоповагу один до одного. Спільне проживання між ними припинено. Вони фактично проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна не мають. Питання щодо проживання дитини вони вирішили, дитина буде проживати з відповідачкою. Зазначає, що відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Позивач подав заяву, де вказав, що просить розгляд справи провести без його участі, на позовних вимогах наполягає, у разі повторної неявки відповідачки проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи, відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4), який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. . Згідно позовної заяви сторони спору про поділ майна не мають, припинили подружнє життя, проживають окремо та спільне господарство не ведуть, оскільки мають різні погляди на життя, втратили взаємопорозуміння та взаємоповагу один до одного. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 03.09.2013 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від спільного сімейного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Шлюбні відносини припинили з листопада 2013 року, оскільки сімейне життя між ними погіршилось через різні погляди на життя, втрату довіри та взаємоповаги, спільного господарства не ведуть. Будь-яке примирення між ними неможливе. Спору про поділ майна не мають. Позивач подала заяву, де вказала, що просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи, відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного сімейного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Згідно позовної заяви сторони спору про поділ майна не мають, припинили подружнє життя з листопада 2013 року, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 04.09.2001 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що починаючи з 2015 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Починаючи з 2015 року вони не підтримують подружні стосунки, оскільки за час спільного проживання вони переконались, що в них немає спільних інтересів, окрім сина. Відповідач не виявляє турботи про неї та не цікавиться її життям, з цих підстав у неї зникло почуття любові та поваги до відповідача. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Між ними досягнуто усної згоди щодо утримання сина. Спору щодо поділу майна немає. Позивач та відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідачка також подала заяву, де вказала, що позов визнає в повному обсязі. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення \~Судом встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Згідно позовної заяви, підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що вони мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки. Спільного господарства не ведуть. Відповідачка подала заяву, де вказав, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 05.10.1995 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після проживання шлюбу будуть проживати з нею. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як у них останнім часом через різність характерів, помітно погіршились стосунки, постійно виникають непорозуміння. Шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу вважає неможливе, так як це суперечить їх інтересам. Позивачка та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання призначене на 22.01.2015 року з'явився та надав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки тільки 22.01.2015 отримав копію позовної заяви з додатками. 10.02.2015 року відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від спільного життя мають синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Шлюбні відносини між сторонами припинені, так як спільне життя у них не склалося по причині різних поглядів на сімейне життя; за час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння. Спору щодо поділу майна немає. Позивач просить не надавати їм строк на примирення, вказавши, що вони останнім часом не проживають разом. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 06.06.2008 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей : доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені з 2012 року через зловживання алкогольними напоями, та небажанням працювати, застосуванням до позивачки фізичного насилля, що призводило до сварок в сім'ї та негативно впливало на сімейні стосунки. На даний момент ведення спільного господарства припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивачка в судове засідання не з'явився, від неї надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст. ст. 224 - 226 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 2). Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.6, 7). Згідно позовної заяви шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року через відсутність взаєморозуміння. Спору щодо поділу майна немає. Суд не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved