Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] яка належить позивачу на праві власності. Відповідач у спірній квартирі не проживає та комунальні послуги не сплачує. Між тим, відповідач фактично у спірній квартирі не проживають з 2015 року, а тому просить визнати такого, що втратив право користування квартирою. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, однак представник останньої подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить такі задовольнити. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого представник позивача не заперечив. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно та довідкою Ф-2 ЛКП «Сокільницьке» №5959 від 28.10.2015 року. Згідно змісту ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Крім того, факт не проживання у спірній квартирі відповідача [PERSON] підтверджується актом комісії ЛКП «Сокільницьке» від 19.10.2015 року. Відповідно до вимог ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч.4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тобто вимагати поновлення його порушеного права власності У відповідності до ч.2 ст. 406 ЦК України - сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України №2 від 12.04.1985 року, згідно із ст.107 Житлового кодексу УРСР наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом встановлено, що квартири [ADDRESS] належить позивачу на праві власності, відповідач зареєстрований у спірній квартирі, що не дає позивачу в повній мірі розпорядитися своїм майном, тому суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. З наведених міркувань та

Outcome: approved