Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 29 серпня 2017 року звернулися в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Київської районної в м. Полтаві ради про визнання за ними права на завершення приватизації. Посилалися на те, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON], 26 червня 2017 року отримали свідоцтва про право на спадщину, яка складається з 1/2 частини домоволодіння по вул. Спартака, 62 в м. Полтаві. Також вказували, що померлому спадкове майно належало відповідно до свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], а іншим співвласником 1/2 частини зазначеного домоволодіння є позивач [PERSON]. Вказували, що в свою чергу [PERSON] спадкове майно, яке складалося з домоволодіння по вулиці Спартака, 62 в м. Полтаві належало відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою полтавською державною нотаріальною конторою 17 червня 2014 року після померлої [PERSON]. Позивачі посилалися на те, що за життя [PERSON], розпочала приватизацію земельної ділянки по вулиці Спартака, 62 в м. Полтаві, рішенням Київської районної в м. Полтаві ради від 05 листопада 2009 року їй передано у приватну власність земельну ділянку по вулиці Спартака, 62 в м. Полтаві площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку та площею 255 кв.м. для ведення садівництва, але остання не здійснила державну реєстрацію права власності. Тому позивачі в своїй позовній заяві просили суд визнати за ними в порядку спадкування право на звершення приватизації земельної ділянки в м. Полтава, вулиці Спартака, 62. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року померла [PERSON], її син [PERSON], будучи спадкоємцем майна померлої, 17 червня 2014 року отримав в Другій полтавській державні нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видано свідоцтво житловий будинок з господарськими спорудами за адресою м. Полтава, вулиця Спартака, 62. 24 грудня 2015 року [PERSON] помер, спадкоємцями його майна за заповітом в рівних частках є [PERSON] та [PERSON], які 18 липня 2016 року отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в місті Полтава, вулиця Спартака, 62, видані приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] Також встановлено, що 12 листопада 2016 року помер [PERSON], спадкоємцями майна якого за законом є позивачі [PERSON] та [PERSON], які в установленому законом порядку прийняти спадщину та 26 червня 2017 року отримали в приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадщину, на яку видані позивачам [PERSON] та [PERSON] свідоцтва, складається з 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в місті Полтава, вулиця Спартака, 62. Таким чином, станом на час вирішення даної справи судом позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками на праві приватної спільної часткової власності жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами в місті Полтаві по вулиці Спартака, 62. Частки співвласників складають: [PERSON] 1/2 частка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 липня 2016 року, [PERSON] 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2017 року, [PERSON] 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2017 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Дослідженими в справі доказами встановлено, що за життя [PERSON] розпочала приватизацію земельної ділянки по вул. Спартака, 62 в м. Полтаві. Згідно з рішенням 38 сесії 5 скликання Київської районної в м. Полтаві ради рада вирішила передати у власність [PERSON], що мешкає по вул. Спартака, 62 із земель житлової та громадської забудови земельні ділянки по вул. Спартака, 62 площею: 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 255 кв.м. для ведення садівництва. Однак, за життя [PERSON] не отримала державний акт про право власності на землю та не здійснила державної реєстрації права власності. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивачі не можуть через відсутність правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на землю. В той же час позивачі на праві приватної спільної часткової власності є співвласниками нерухомого майна, яке розташоване за адресою м. Полтава, вулиця Спартака, 62. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що право позивачів в порядку спадкування на завершення процедури приватизації, розпочатої [PERSON] підлягає захисту, оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна за законом [PERSON], який, а також позивач [PERSON], в свою чергу прийняли спадщину після смерті [PERSON], який є спадкоємцем майна [PERSON], а також враховуючи те, що померла [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації, яку не завершила до кінця, права власності на земельні ділянки у встановленому законом порядку не зареєструвала. При цьому Київською районною в м. Полтаві радою вже вирішено питання про передачу у власність [PERSON] відповідних земельних ділянок по вулиці Спартака, 62 в місті Полтаві, власником нерухомого майна за якою є саме позивачі у відповідних частках. Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачів суд вважає за необхідне визнати за позивачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування право на завершення процедури приватизації земельних ділянок по вулиці Спартака, 62 в м. Полтаві площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площею 255 кв.м. для ведення садівництва та право на державну реєстрацію прав власності на відповідні земельні ділянки згідно зі ст. 125 ЗК України. При вирішенні справи суд також виходить з того, що в силу норм ст. 89 ЗУ України земельні ділянки співвласників жилого будинку перебувають у спільній сумісній власності (п. в) ч. 2 ст. 89 ЗК України). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Станом на час вирішення справи судом права позивачів щодо визначення часток в праві власності на земельну ділянку не порушені, оскільки останні ще такого права не набули. Тому, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд не вбачає правових підстав для зазначення відповідних часток в праві власності на землю, право на завершення приватизації якої мають позивачі.

Outcome: approved