Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третьої особи, в якому прохає визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її сина [PERSON], померлого 01.07.2012 року, строком на два місяці. В позові зазначила, що її син, [PERSON], [INFO], помер у с. Дорожнянка Гуляйпільського району Запорізької області 01.07.2012 року, актовий запис про смерть № 192 від 06.07.2012 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізькій області, свідоцтво про смерть І-ЖС № 240107. Далі в позові позивач зазначила, що після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2793 га, кадастровий номер 2321888000:01:011:0009 розташованої на території с. Червоне Гуляйпільського району Запорізької області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 020566 від 12.01.2004 року, виданого на підставі рішення сесії Червоненської сільської ради № 3 від 09.10.2000 року. Позивач зазначила, що підтвердженням того, що вона дійсно є матірю померлого [PERSON] є витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00016674597 від 20.05.2016 р., де вона, [PERSON] дійсно записана матірю [PERSON] та відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-ЖС № 303903 виданого Гуляйпільським відділом ЗАГС Запорізької області 07.04.1987 року прізвище з «Бабінок» змінене на «Сіріньок». Як слідує з тексту позовної заяви, позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки з огляду на похилий вік, та те, що основну частину строку для прийняття спадщини вона хворіла, на підтвердження чого надала виписку із амбулаторної картки [PERSON], виданої КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги» № 5. Прохає визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини за законом після померлого 01.07.2012 року [PERSON], поважною та визначити додатковий двомісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON]. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, надали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають (а.с.23). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій прохає справу розглянути за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 21). Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій прохає справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 19). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Справа розглянута без участі сторін, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, розглянувши надані ним докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 01 липня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис № 192, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 240107, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 06.07.2012 року (а.с.10). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00016674597 матірю померлого є [PERSON] (а.с.8). На підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 303903 виданого Гуляйпільським відділом ЗАГС Запорізької області 07.04.1987 року прізвище позивача було змінено на «Сіріньок». Після смерті сина позивача відкрилась спадщина на земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 020566, виданого Червоненською сільською радою від 12.01.2004 року на підставі рішення сесії Червоненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 09.10.2000 року № 3, місце розташування земельної ділянки с. Червоне Гуляйпільського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2321888000:01:011:0009 (а.с. 11). Позивач є матірю померлого [PERSON]В та спадкоємцем першої черги, що підтверджується довідкою, виданою Червоненською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області № 122/01-16 від 13.07.2016 року. Згідно довідки Червоненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 122/01-16 від 13.07.2016 року зазначено, що [PERSON], [INFO], який є сином [PERSON] з 1995 року і до дня смерті проживав за адресою: вул. Цвітна (стара назва Леніна), 3 [ADDRESS]. Разом з ним був зареєстрований [PERSON], [INFO] (син колишньої дружини [PERSON]В.) (а.с.22 ). Позивач [PERSON], [INFO], уродженка х. Веселий Гуляйпільського району Запорізької області, зареєстрована та проживає з 26.10.2006 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих .№ 207/02-31 від 24.06.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 01 липня 2012 року [PERSON], який проживав за адресою: вул. Цвітна (Леніна) 3 [ADDRESS], так як нею не було надано жодного документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку померлого [PERSON] та не надала витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки. Крім того, приватним нотаріусом зазначено, що [PERSON] не було надано документів, які б підтверджували факт спільного проживання з померлим за однією адресою та не подала заяви про прийняття спадщини в строк, який встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с.12,13). Відповідно до виписки з амбулаторної картки хворої [PERSON], вона перебувала під наглядом КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги» № 5 з 22.06.2012 року із діагнозом церебральний атеросклероз ІІ-ІІІ ступеню (а.с.14). Задовольняючи позовну заяву суд виходить з такого. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обґрунтовуючи, свої вимоги щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач повідомила, що вона своєчасно не звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, в зв'язку з тим, що хворіла, на підтвердження чого надала відповідні медичні документи, які досліджені судом. Оскільки в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, що у відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України є підставою для задоволення позову про визначення їй додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Outcome: approved