Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначає, що шлюб існує формально, відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та не надає належну матеріальну допомогу на його утримання, а тому просить стягнути на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісячно , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття . В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю. Стверджує, що сама офіційно не працює, але отримує допомогу батьків, забезпечує повністю дитину . Відповідач позов визнав частково в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі 1/7 частини всіх його доходів , надав заперечення з посиланням, що є інвалідом 3 групи війни, отримує пенсію в розмірі 2500 грн. та заробітну плату , середній розмір якої згідно довідки становить 6650грн., для лікування одного із своїх захворювань, змушений був придбати ліки на 23400 грн., за які віддає борг з своєї пенсії , за останні пів року тричі знаходитися на стаціонарному лікуванні, щомісяця повинен проходити клінічні дослідження у приватних лабораторіях. Зазначив, що отримав компенсацію втрати частини працездатності в розмірі 217000грн. в листопаді 2016 року, на які купив автомобіль. В кінці 2016 року спільно з позивачем і дитиною їздили в санаторій в Карпати з метою проходження реабілітації сімей військових, кошти надавав до того часу поки позивач не подала позов до суду і відмовилась надавати письмові розписки в отриманні коштів. Приймав участь в купівлі дитині взуття. Стверджує, що дитина хворіє внаслідок неналежного догляду за дитиною з боку матері. В січні 2017 року дитина разом з мамою жили в нього, оскільки дитина хворіла, на вихідні дитина проживає з ним з п»ятниці вечора чи суботи ранку до вечора неділі. Оскільки мати дитини не працює, зазначив про обов»язок обох батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Судом встановлено наступні факти. Сторони уклали шлюб 18.04.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13), яка проживає разом з позивачем , знаходиться у батька щотижня з п»ятниці вечора чи суботи ранку до вечора неділі. Але місце проживання дитини як визначили батьки з мамою , що підтверджується довідкою №5995 від 08.08.2016 року (а. с. 7). Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. \~\~\~\~У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року Ж789-ХП і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки сторони не дійшли спільної думки, щодо збереження сім»ї, шлюб підлягає розірванню. Згідно поданої заяви позивача після розірвання шлюбу [PERSON] повернути дошлюбне прізвище «Святюк». З відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно ,до досягнення дитиною 18 років . Даного висновку , суд дійшов з урахуванням факту, що дитина зареєстрована за місцем проживання відповідача , що підтверджується довідкою ( а.с.106 ), а проживає з позивачем, що підтверджується довідкою ( а.с. 7), дитина потребує домашнього догляду , що підтверджується довідкою ( а.с. 8), позивач не працює, доходів офіційних не має . Встановлено, що дитина на вихідні дні знаходиться за місцем проживання батька. Відповідач є учасником АТО, інвалід війни 3 групи, має основний діагноз : хронічна вертеброгенна цервікалдія, люмбаргія з помірним больовим синдромом в ст..н.ремісії та супутній діагноз: гіпертонічна хвороба II ст.., 2 ст., ризик 2 СН I. Вегето-судинна дистонія з цефалгією, астенно-невротичний синдром. Хронічний гепатит «С», що підтверджується випискою з медичної картки станом на 07.09.16 року ( а.с. 57). Потребує лікування та проходження додаткових оглядів , що зазначено в епікризі та підтверджується замовленнями на аналізи крові щодо вірусу гепатиту С ( а.с. 56,96-100). Відповідач працює та має заробітну плату, яка згідно наданої довідки ( а.с. 107) з урахуванням податків та зборів складає 46601,11грн. за 7 місяців, а без податків в середньому в місяць складає 6650грн. При цьому, отримує як інвалід війни пенсію в розмірі 2500грн., а з грудня 2016 року 2800грн. Таким чином, визначена позивачем сума аліментів 1/4 частина від доходів відповідача буде більшою ніж 2000грн. в місяць, тобто більшої від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, законодавець визначив рівність прав і обов»язків батьків по відношенню до своїх дітей, оскільки позивачем не надано доказів необхідності її перебування вдома на час розгляду справи, позивач офіційно не працює, суд вважає захищеним право дитини на його утримання від батька при стягненні з нього саме 1/6 частини всіх його доходів, що фактично відповідатиме прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку на 2017 рік та не порушуватиме прав відповідача який потребує лікування як учасник АТО та інвалід війни. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір » відповідач є інвалідом війни і має пільги щодо сплати судового збору, судовий збір компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.ст. 24, 104,109,180-182 СК України,

Outcome: partial