Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS], житлова площа якої складає 41,20 кв.м, загальна площа - 56,39 кв.м. Вони не є членами сім'ї та не можуть дійти згоди у питаннях користування квартирою та сплати комунальних послуг. Тому просить встановити між ними порядок користування даною квартирою, виділивши їй у користування кімнату площею 10,40 кв.м, відповідачу - кімнату площею 13,70 кв.м, кімнату площею 17,10 кв.м, а також кухню площею 5,30 кв.м, коридор площею 6,40 кв.м, ванну площею 2,80 кв.м та балкон залишити у спільному користуванні, відкрити на них окремі особові рахунки відповідно до встановленого порядку користування квартирою для укладення окремих договорів для сплати за комунальні послуги та утримання житла. У судовому засіданні позивач позивачів вимоги в частині встановлення порядку квартирою уточнила та просить виділити їй у користування кімнату площею 10,40 кв.м, відповідачу - кімнату площею 13,70 кв.м та залишити у їхньому спільному користуванні кімнату площею 17,10 кв.м, кухню площею 5,30 кв.м, коридор площею 6,40 кв.м, ванну площею 2,80 кв.м та балкон. Свої вимоги вона обґрунтувала обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти встановлення запропонованого позивачем порядку користування квартирою, пояснивши, що він користується кімнатою площею 13,70 кв.м, позивач - кімнатою площею 10,40 кв. м, а в кімнаті знаходяться речі їхніх померлих батьків. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Здійснення права спільної часткової власності визначено статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. А частиною 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою. Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обов'язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками. Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом. Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю. Згідно п. 14 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS], підтвердженням чому є витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, видане КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської міської ради від 15.09.2010 року, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.09.2010 року, видане державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Бочелюк В.М. Кожному із них належить на праві власності по 1/2 частині квартири. Як слідує з технічного паспорта КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, складеного 10.09.2010 року, вказана квартира складається з 2-х ізольованих жилих кімнат площею 10,40 кв.м і 13,70 кв.м, однієї прохідної кімнати площею 17,10 кв.м, а також кухні площею 5,3 кв.м, коридору площею 6,4 кв.м, санвузла площею 2,8 кв.м та балкону. Загальна площа квартири становить 56,39 кв.м, жила площа - 41,20 кв.м. Між сторонами відсутня згода у питанні користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою [ADDRESS]. Позивач користується кімнатою 10,40 кв. м, а відповідач - кімнатою 13,70 кв.м. Проаналізувавши надані суду докази, та, враховуючи встановлені судом обставини, порядок користування спірною квартирою, який склався між співвласникам, відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо заявлених вимог та оскільки спірна квартира знаходиться в багатоквартирному будинку та не може бути поділена в натурі шляхом обладнання окремих ізольованих квартир, тому суд визначає порядок користування спірним житлом згідно запропонованого позивачем варіанту. Разом з тим, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимоги щодо відкриття окремих особових рахунків для оплати комунальних послуг, оскільки такі вимоги пред'явлені до відповідача, за якими він відповідати не може, та не пред'явлено до КП «ВЖРЕП № 8» Житомирської міської ради, яке має процесуальний статус третьої особи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., що підтверджено документально, і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: partial