Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 5000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; додаткових витрат у розмірі 2580 грн.; додаткові витрати у розмірі 430 грн. починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 26 червня 2009 року по 27 лютого 2017 року, від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON] Даніїла Олександровича, [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач відносно сина не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме: згоден сплачувати [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні інших позовних вимог просить відмовити. Посилаючись на те, що ним куплені дитині речі в магазині «Маєток [PERSON]» для відвідування секції по дзюдо, що підтверджується чеками від 02.11.2017 р. та 23.02.2018 року на загальну суму 3958,53 грн., а також надав особисто в руки позивачці 5400 грн. для придбання особистих речей дитині. Заперечує факт того, що він працює матросом та регулярно ходить в рейси на вантажних кораблях за кордон, оскільки вони не відповідають дійсності, тому що він є безробітним. 25 травня від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Відповідно до якої позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частки доходу від усіх видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітнього сина у розмірі 3545,38 грн.; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітнього сина у сумі 430,00 грн., починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2009 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] Даніїла Олександровича, [INFO], який проживає разом з матірю та знаходиться на її утримані. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягає задоволенню. Щодо заявлених вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до довідки фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] відвідує заняття з англійської мови в освітньому центрі «РостОк» з 08.09.2017 року по теперішній час. Вартість навчання становить 360 грн. на місяць. Оплата здійснюється матірю дитини, що підтверджується квитанціями № 387354 від 15.09.2017 року, № 387355 віж 09.10.2017 року, № 387356 від 02.11.2017 року, № 387357 від 04.12.2017 року, № 387358 від 15.02.2018 року, № 387359 від 05.03.2018 року, № 387360 від 02.04.2018 року, № 387362 від 07.05.2018 року на загальну суму 2880 грн. 00 коп. Відповідно до довідки Громадської організації Миколаївського дитячого спортивного клубу «Соколя» від 18.12.2017 р. за № 38, [PERSON] відвідує секцію [PERSON] з 01.09.2017 р. по теперішній час. Вартість навчання становить 500 грн. на місяць. Оплата здійснюється матірю дитини. Відповідно до квитанції від 02.11.2017 р. магазину «Маєток [PERSON]» сплачено за речі у розмірі 500,01 грн., квитанції від 02.11.2017 р. магазину «Маєток [PERSON]» сплачено за речі у розмірі 785,70 грн., квитанції від 23.02.2018 р. магазину «Маєток [PERSON]» сплачено за речі у розмірі 2672,82 грн.. також у судовому засіданні надано оригінали квитанц3ії щодо купівлі дитячих речей на суму 445грн., 242,51грн., 1425грн., 1000грн., 718грн., 48грн. та 213грн.. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 Позивайлу Олександру Миколайовичу нараховано та сплачено 6,85 грн. Згідно копії медичної картки [PERSON], дитина хворіла та потребувала медикаментозного лікування. Позивачем були придбані медичні препарати на загальну суму 1120,44 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017 року в справі №6-1489цс17 дійшов висновку, що це положення\~стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Частиною 2 статті 185 Сімейного кодексу України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13 вересня 2017 року в справі №6-1489цс17, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що витрати на лікування підтверджені належними та допустимими доказами, визнані відповідачем, тому на користь позивача підлягає стягненню половина витрат повязаних з лікуванням дитини у розмірі 560 гривен. Суд не може прийняти твердження представника позивача щодо неналежності оригіналів квитанцій про купівлю дитячих речей, як доказів, оскільки відповідач інших дітей не має, чеки підтверджують придбання саме дитячих речей у спеціалізованих магазинах, та підтверджують, що відповідач приймає участь в утриманні та забезпечені дитини, несе додаткові витрати. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача щомісячно додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 300 грн.. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп..

Outcome: partial