Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, який уточнила та в обґрунтування уточнених позовних вимог вказала, що вона перебувала у близьких відносинах з відповідачем [PERSON] з липня 2016 року. На початку липня 2017 року вона дізналася, що від спільного проживання з [PERSON] вона вагітна, про що повідомила останньому. Однак після того як він дізнався про вагітність відразу змінився та перестав з нею спілкуватися, змінив номер телефону та всіляко уникав зустрічей з нею. [INFO] вона народила доньку [PERSON] , про що через знайомих повідомила відповідача [PERSON] , який ніяким чином не відреагував на цю інформацію. Тому після народження доньки вона для реєстрації народження дитини звернулася до Виконавчого комітету Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, який провів державну реєстрацію свідоцтва про народження доньки [PERSON] , [INFO] за актовим записом № 2 від 21.03.2018 року у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, зазначивши прізвище дитини « [PERSON] » по батькові « [PERSON] ». Вказує, що відповідач [PERSON] з моменту народження доньки не визнає своє батьківство, його батьки постійно дошкуляють тим, чи дійсно їх син є батьком [PERSON] , тому вона в 2020 році запропонувала відповідачу пройти експертизу на ДНК в медичному центрі м. Кривого Рогу, однак останній категорично відмовився проходити тест ДНК на батьківство. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , однак про доньку не піклується, відмовляється від добровільної сплати аліментів на утримання доньки. Просить суд визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внести відомості до актового запису № 2 від 21.03.2018 року про народження [PERSON] , [INFO] , записавши батьком дитини [PERSON] , прізвище дитини та по батькові залишити без змін. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати, у зв`язку з проведенням судово-генетичної експертизи. Ухвалою судді від 06 січня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, призначена до підготовчого засідання, та в порядку підготовки справи до судового розгляду з Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 21-22). Ухвалою суду від 10 березня 2021 року замінено відповідача Данилівську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області на її правонаступника Лозуватську сільську раду Криворізького районного суду Дніпропетровської області (а.с. 46). 29 березня 2021 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 65). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 49). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 41,43, 70, 96,97). Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Представник відповідача - Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 123). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету особи - Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації також в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 72). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету особи - Криворізького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яке змінило назву Криворізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 68,84). Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що з липня 2016 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у близьких стосунках, про що зазначила позивач та не оспорюється відповідачем, який в судове засідання не з`явився. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , про що 21 березня 2018 року Виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 2, в графі «батько» зазначено [PERSON] , відомості про батька дитини були внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за заявою матері, про що свідчить копія актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 39) та копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Як зазначила в позові та вказувала позивач, будучи присутньою в судовому засіданні, на початку липня 2017 року вона дізналася, що від спільного проживання з [PERSON] вона вагітна, про що повідомила останньому. Однак після того як він дізнався про вагітність відразу змінився та перестав з нею спілкуватися, змінив номер телефону та всіляко уникав зустрічей з нею. Після народження доньки [INFO] вона через знайомих повідомила [PERSON] про її народження, однак останній ніяк не відреагував на цю новину. Відповідач [PERSON] з моменту народження доньки не визнає своє батьківство. В теперішній час відповідач не піклується про доньку та не утримує її, відмовляється від добровільної сплати аліментів на утримання доньки, про що також в судовому засіданні вказували допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які також вказували що сторони дійсно перебували у близьких стосунках з 2016 року. Ухвалою суду від 09 червня 2021 року, за клопотанням позивача, з метою підтвердження кровного споріднення між відповідачем [PERSON] та малолітньою [PERSON] , [INFO] , по справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено КЗ ««Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» (а.с.93-94). Про час та місце проведення експертизи відповідача [PERSON] було повідомлено листами-повідомленням (а.с.108,109). Згідно повідомлення КЗ ««Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 07.09.2021 року №1031, ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] повернуто без виконання, в зв`язку з неявкою відповідача 09.08.2021 та 06.09.2021 на експертизу (а.с.104). Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, судом не встановлено поважних причин, які б перешкоджали відповідачу двічі з`явитися до експертної установи для проведення судово-генетичної експертизи, що підтверджує факт ухилення відповідача від прийняття участі в призначеній судово-генетичній експертизі, внаслідок чого проведення призначеної судом експертизи не відбулося і ці обставини позбавили позивача надати суду докази з приводу кровної спорідненості між [PERSON] та дитиною [PERSON] , [INFO] , а тому необхідно застосувати наслідки, передбачені ч. 1 ст. 109 ЦПК України. Саме для з`ясування такого факту і було призначено експертизу, від проходження якої відповідач [PERSON] ухилилася. Таким чином, виходячи з наданих позивачем та підтверджених в судовому засіданні свідками доводів позивача, які відповідачем, який неодноразово викликався в судові засідання, до суду з`явився, не спростовані, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, в частині визнання батьківства. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). За змістом ст.ст.12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved