Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини, в якому зазначила, що з 23 червня 2012 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №3. У вересні 2013 року вона завагітніла, у зв'язку з чим перебуває на обліку в КЗ «Солонянська ЦРЛ» Дніпропетровської ради з діагнозом «Вагітність 24 тижні». З серпня 2013 року вони з відповідачем припинили проживати разом, а вона вагітна і ніде не працює, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, але відповідач не надає їй в період вагітності ніякої матеріальної допомоги, хоча може надавати, оскільки є працездатною особою, має постійне місце роботи та сталий дохід у виді заробітної плати в середньому розмірі близько 1554 гривні щомісячно, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про примусове стягнення аліментів на її утримання на весь період вагітності у розмірі 1/3 частини усіх його доходів щомісячно, оскільки з 01 січня 2014 року встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу становить 1 218 гривень, а 1/3 частина заробітної плати відповідача приблизно дорівнюватиме половині зазначеного розміру прожиткового мінімуму, яка необхідна для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісячно. Позивач, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.12,14), в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала та прохала його задовольнити, справу розглядати без її участі, а в разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в порядку заочного провадження (а.с.17). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.13,15-16), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив розглядати справу у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; при цьому право на утримання вагітна дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно частиною 5 статті 84 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Положеннями ст.85 Сімейного кодексу України встановлено, що право на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Судом встановлено, що з 23 червня 2012 року позивач та відповідач знаходяться в зареєстрованому шлюбі згідно актового запису №3 по виконавчому комітету Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.4). Позивач [PERSON] згідно довідки КЗ «Солонянська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 20 лютого 2014 року знаходиться на обліку по вагітності в жіночій консультації цього закладу з діагнозом: «Вагітність 24 тижні » (а.с.5). Судом встановлено, що з серпня 2013 року сторони припинили проживати однією сім'єю, що підтверджується довідками Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року (а.с.6,7), шлюб між ними не розірвано, в той же час, проживаючи окремо, відповідач не надає позивачу, як вагітній дружині, ніякої матеріальної допомоги, хоча має можливість таку допомогу надавати, оскільки працевлаштований та згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Степ» Солонянського району Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року (а.с.8) має стабільний дохід в середньому розмірі 1781 гривня щомісячно. Іншими аліментними платежами не обтяжений, будь-яких доказів щодо наявності будь-яких захворювань, матеріального та сімейного стану, що можуть бути враховані при визначені розміру аліментів на утримання позивачки в період вагітності, відповідач суду не надав. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України враховує матеріальне становище платника аліментів, який працює і отримує прибутки у вигляді заробітної плати, стан його здоров'я та ту обставину, що позивачка під час вагітності потребує матеріальної допомоги. На підтвердження наявності інших утриманців відповідач в судове засідання доказів не надав, підстав для звільнення від виконання обов'язку відповідачем по утриманню подружжя судом не встановлено. Будь-яких інших доказів в підтвердження, передбачених ст.ст.81,84,182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно дружини, так і відносно відповідача суду не надано. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що, оскільки сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, то позивач як дружина має право на утримання під час вагітності, а відповідач, маючи стабільний заробіток, має можливість та зобов'язаний утримувати дружину, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно на весь період вагітності, а в іншій частині позову необхідно відмовити, оскільки саме такий розмір аліментів буде відповідати 30% встановленого з 01 січня 2014 року Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст.84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial