Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб у якому вона перебуває з відповідачем. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 23 листопада 1991 року вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, але спільне життя з відповідачем все ж таки не склалося. Приблизно у вересні 2014 року між нею та відповідачем були припинені шлюбні стосунки, та з цього періоду вони не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Між ними втрачені фізичні і духовні звязки, відсутнє взаєморозуміння, спільні інтереси, відмінні погляди на сімейні обовязки і відносини. Подальше сумісне життя із відповідачем та збереження їхнього шлюбу [PERSON] вважає неможливим. Спір про розподіл майна між нею та відповідачем відсутній. Їхній із відповідачем син на момент розгляду справи є повнолітнім. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи без її присутності, позовні вимоги просила задовольнити, а шлюб розірвати, не заперечувала проти заочного розгляду й вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23 листопада 1991 року Відділом записів актів громадянського стану Індустріального району міста Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 1271. Під час шлюбу у сторін народилася дитина, яка на час вирішення спору є повнолітньою особою. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, втрату фізичних і духовних звязків. Сторони не проживають разом з вересня 2014 року, не ведуть сумісного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. На момент розгляду справи про розірвання шлюбу між сторонами майновий спір відсутній. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved