Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2012 року вирішено вселити відповідачів малолітнього [PERSON] та його законного представника [PERSON] в квартиру [ADDRESS], що належить її синові [PERSON], який є інвалідом 1-ї групи внаслідок психічного захворювання та визнаний судом недієздатним. Незважаючи на існування вищевказаного рішення суду про вселення, незважаючи на те, що її син зареєстрований в квартирі в якості члена сім'ї, а вона - в якості піднаймача, відповідачка квартирою не цікавиться, в квартирі ні вона, ні її малолітній син ніколи не проживали, квартирну плату та комунальні послуги не сплачували, з часу постановлення рішення суду про вселення в квартирі були відсутніми близько одного року, тобто понад встановлені строки, без поважних причин. Спірна квартира є неприватизованою та належить до комунальної власності, складається з 3-х кімнат житловою площею 42,5 кв.м. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07.04.2010 року визнано недійсним дозвіл органу приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси від 01.03.2006 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно ( квартиру [ADDRESS] виданого Соснівським райвиконкомом м. Черкаси від 02.03.2006 року на [PERSON] та [PERSON] та скасовано їх реєстрацію ( прописку). 12.07.2013 року Соснівським районним судом м. Черкаси відмолено у задоволенні позову [PERSON] , яка діяла в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах недієздатного [PERSON] про зміну умов договору найму житлового приміщення. З часу прийняття рішення апеляційним судом відповідачі в даному житловому приміщенні не проживають і всупереч рішенню суду від 12.07.2013 року без погодження та згоди з позивачем, який є квартиронаймачем та опікуном недієздатного [PERSON] були незаконно зареєстровані Соснівським відділом Державної міграційної служби України в Черкаській області. Тому просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим прим іменням через відсутність понад шість місяців без поважних причин. Визнати незаконним і зобов'язати Соснівський районний відділ Державної міграційної служби в Черкаській області зняти з реєстрації місця проживання в квартирі за адресою [ADDRESS] про що внести відповідний запис у журнал реєстрації. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити. Пояснила суду, що її довіритель разом з неповнолітнім сином були вселені у спірну квартиру відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2012 року . Після набрання рішенням законної сили [PERSON] в добровіль ному порядку його не виконує, внаслдок чого [PERSON] позбавлена можливості разом із неповнолітнім [PERSON] проживати у спірній квартирі. Представник третьої особи Служби у справах дітей в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні відмовити. Представник третьої особи Соснівського відділу ДВС в судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи Державної міграційної служби в судове засідання не з'явився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2012 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON], яка діє від імені та в інтересах недієздатного [PERSON] до [PERSON], діючої в інтересах малолітнього [PERSON] , реєстраційного відділення Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області , третя особа служба у справах дітей, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Задоволено зустрічний позов [PERSON] та вирішено вселити малолітнього [PERSON] та його законного представника [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Дане рішення набрало законної сили та 02 вересня 2013 року видано виконавчий лист щодо вселення малолітнього [PERSON] та його законного представника [PERSON] в спірну квартиру. 25 жовтня 2013 року Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2-3938/11 щодо вселення. В добровільному порядку рішення не виконано, про що 04 листопада 2013 року державним виконавцем складено акт, в якому вказано, що [PERSON] не надала доступу до квартири [PERSON] та її малолітньому сину. За перешкоджання виконання рішення суду про вселення на [PERSON] постановою державного виконавця 05.11.2013 року накладено штраф. В подальшому, 07.11.2013 року [PERSON] звернулась до державного виконавця із заявою про відстрочку виконання рішення суду про вселення, на яку державним виконавцем було направлено до суду подання про відстрочку виконання Ухвалою від 06 грудня 2014 року заява була задоволена і виконання рішення суду відстрочено до 06.03.2014 року. 09 грудня 2013 року Постановою державного виконавця зупинено виконавче провадження на підставі Ухвали суду від 06 грудня 2013 року, а 07 березня 2014 року державний виконавець поновив виконавче провадження та надіслав на адресу боржника [PERSON] вимогу про те, що остання повинна добровільно виконати рішення суду щодо вселення [PERSON] та [PERSON] [PERSON] добровільно не виконала рішення суду, про що державним виконавцем 09 квітня 2014 року складено Акт. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.89 р., № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 р. « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» наявність рішення суду про право громадянина користуватись жилим приміщенням не є перешкодою для розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців , у тому числі і в тих випадках, коли строк виконання рішення суду не скінчився. Між тим , як встановлено в судовому засіданні , з часу набрання законної сили рішення суду про вселення відповідача [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], рішення суду не виконане, внаслідок перешкод , які чиняться зі сторони [PERSON], що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, які були досліджені в ході розгляду даної справи. Відповідач позбавлена можливості проживати в спірній квартирі, разом із неповнолітньою дитиною, та в свою чергу нести обов»язки по її утриманню. Інші докази на які посилається позивач, а саме, те , що відповідач [PERSON] не є членом сім»ї наймача, не веде спільного господарства та є разом із неповнолітнім тимчасовими мешканцями і вселились на спірну житлову площу зі згоди саме позивача, а тому підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення, є безпідставними, оскільки позивач, яка діє в інтересах неповнолітнього повинна бути вселена в квартиру на підставі рішення суду, а не за згодою позивача. Більше того, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, як такі, що не проживають у ньому більше шести місяців без поважних причини, а не виселити зі спірного житла. Питання щодо законності реєстрації відповідачів у спірній квартирі було предметом судового розгляду у вищевказаній цивільній справі. За таких обставин суд, не вбачає підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їм чинились перешкоди у проживанні та користуванні вищевказаним житлом.

Outcome: dismissed