Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликалася на те, що [INFO] померла її свекруха - [PERSON], після чого відкрилась спадщина на будинковолодіння, якому рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 18 від 14.01.1987р. було присвоєно поштову адресу [ADDRESS], яке згідно технічного паспорту ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 23.08.2012р. складається з житлового будинку площею 116,5кв.м., сараю площею 12,3кв.м., літньої кухні площею 18,8кв.м., вбиральні площею 1кв.м., огорожі площею 28,7кв.м., огорожі № 1 площею 30кв.м., огорожі № 2 площею 17,4кв.м., воріт № 4 площею 5,1кв.м., 1/2 колодязя № 3. На випадок своєї смерті, 26.09.2003р. [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла їй, а вона прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем. Однак при оформленні спадщини у неї виникли труднощі. На її заяву ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35487781 від 13.09.2012р., яке згідно опису об'єкта складається з будівель і споруд, ідентичних опису в технічному паспорті від 23.08.2012р., однак має поштову адресу не 154, а 152. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 12.11.2012р. на будинковолодіння [ADDRESS] наявні обтяження: заборона на нерухоме майно, зареєстрована 23.10.2007р. № 5884607 на підставі договору іпотеки від 19.10.2007р., об'єкт обтяження - будинковолодіння [ADDRESS], м. Івано-Франківськ, власником якого є [PERSON]; заборона на нерухоме майно від 23.10.2007р. № 5884609 на підставі договору іпотеки від 18.10.2007р., об'єкт обтяження - земельна ділянка, кадастровий № 2610100000210060079 за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON]; арешт нерухомого майна від 02.09.2011р. № 11568649, обтяжувач - прокуратура м. Івано-Франківська, об'єкт обтяження - будинковолодіння [ADDRESS], м. Івано-Франківськ, власник [PERSON] Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 18 від 14.01.1987р. «Про розгляд матеріалів міського управління у справах будівництва і архітектури» вирішено виділити частину будинку [ADDRESS] в самостійний, закріпивши за ним норму земельної ділянки 430кв.м.; визнати право особистої приватної власності на цілий будинок [ADDRESS] за [PERSON]; видати свідоцтво на право особистої власності на будинок згідно цього рішення; новому будинку, побудованому [PERSON] присвоїти [ADDRESS] та закріпити за ним норму земельної ділянки 575кв.м. Однак, Ввиконавчим комітетом на підставі рішення № 393 від 12.12.1990р. було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 31.01.1991р., згідно з яким житловий [ADDRESS] в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами належить [PERSON] На даний час будинковолодіння [ADDRESS] в результаті помилкової видачі [PERSON] свідоцтва від 31.01.1991р. має двох власників. Будинковолодіння, якому присвоєно № 154 і право власності на яке одночасно зареєстровано за нею і за [PERSON] прийнято в експлуатацію. До оформлення спадщини вона не знала про те, що існує невірна реєстрація права власності спадкодавця, і дізналась про існування рішення № 393 від 12.12.1990р. та свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 31.01.1991р. тільки в 2012р. при оформленні спадщини. Тому просила суд визнати незаконним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 393 від 12.12.1990р. в частині визнання за [PERSON] права власності на будинковолодіння [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння [ADDRESS], м. Івано-Франківськ від 31.01.1991р., видане на ім'я [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно - будинковолодіння, якому рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 18 від 14.01.1987р. було присвоєно поштову адресу [ADDRESS], яке згідно технічного паспорта від 23.08.2012р. складається з житлового будинку площею 116,5кв.м., сараю площею 12,3кв.м., літньої кухні площею 18,8кв.м., вбиральні площею 1кв.м., огорожі площею 28,7кв.м., огорожі № 1 площею 30кв.м., огорожі № 2 площею 17,4кв.м., воріт № 4 площею 5,1кв.м., 1/2 колодязя № 3. 07.05.2014р. представник позивача - [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: будинковолодіння, якому рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 18 від 14.01.1987р. було присвоєно поштову адресу [ADDRESS], яке згідно технічного паспорта, складеного ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 23.08.2012р. (інвентаризаційна справа № 8492) складається з житлового будинку площею 116,5кв.м., позначеного літерою А, сараю площею 12,3кв.м., позначеного літерою Б, літньої кухні площею 18,8кв.м., позначеної літерою Б1, вбиральні площею 1кв.м., яка позначена літерою В, огорожі площею 28,7кв.м., огорожі № 1 площею 30кв.м., огорожі № 2 площею 17,4кв.м., воріт № 4 площею 5,1кв.м., 1/2 колодязя № 3. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задоволити. Представник відповідача Івано-Франківської міської ради - Александрович Ю.І. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, покликаючись на їх необгрунтованість та безпідставність. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засіданні не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши представника позивача, представника відповідача Івано-Франківської міської ради, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла свекруха позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 06.02.2012р. (а.с.3). Після її смерті відкрилась спадщина. 26.09.2003р. [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с.4). Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 18 від 14.01.1987р. «Про розгляд матеріалів міського управління у справах будівництва і архітектури» (а.с.5) вирішено виділити частину будинку [ADDRESS] в самостійний, закріпивши за ним норму земельної ділянки 430кв.м.; визнати право особистої приватної власності на цілий будинок [ADDRESS] за [PERSON]; видати свідоцтво на право особистої власності на будинок згідно цього рішення; новому будинку, побудованому [PERSON] присвоїти [ADDRESS] та закріпити за ним норму земельної ділянки 575кв.м. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 393 від 12.12.1990р. «Про затвердження актів державної комісії по прийманню в експлуатацію об'єктів житла» (а.с.43-44) будинок по [ADDRESS], який побудувала [PERSON] на підставі рішення міськвиконкому № 245 від 13.01.1982р., складається з трьох житлових кімнат, площею 50,5кв.м., кухні, коридору і ванної - загальною площею 85,2кв.м. 31.01.1991р. спадкодавцю [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок в цілому по [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.09.2012р. (а.с.7), [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку, позначеного літ. А, загальною площею 85,7кв.м.; сараю, позначеного літ. Б, площею 12,3кв.м.; літньої кухні, позначеної літ. Б1, площею 18,8кв.м.; вбиральні, позначеної літ. В, площею 1кв.м.; огорожі площею 28,7кв.м.; огорожі № 1 площею 30кв.м.; огорожі № 2 площею 17,4кв.м.; воріт № 4 площею 5,1кв.м.; колодязя № 3. Позивач просить визнати за нею право власності на будинок площею 116,5кв.м., що суперечить даним з вказаного вище витягу (а.с.7), згідно якого загальна площа становить 85,7кв.м., житлова - 50,5кв.м., та даним з рішення Виконавчого комітету та Акту про закінчення забудови індивідуальної садиби (а.с.43-44, 45-46), однак відповідає даним з технічного паспорту (а.с.8-10). При цьому в технічному паспорті жодним чином не згадується прізвище позивача чи спадкодавця. В даному випадку ці письмові докази, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, містять суттєві суперечності та протиріччя, тому, враховуючи неможливість чітко встановити площу будинку спадкодавця, суд критично оцінює такі. Крім цього, як вбачається з відповіді Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 25.11.2013р. (а.с.82), в реєстрі рішень, який ведеться Департаментом містобудування та архітектури Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з 2003 року, інформація щодо прийняття рішень про присвоєння адреси будинку [ADDRESS] відсутня. Відповідні відомості відсутні і у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 18972841 від 14.03.2014р. (а.с.91). З відповіді ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 24.03.2014р. (а.с.93) вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. право власності на будинковолодіння [ADDRESS] не зареєстровано. При цьому суд звертає увагу на те, що згідно інвентаризаційних справ № 6782 та 9501 (а.с.94-224), наданих ОБТІ на ухвалу суду, такі справи заведені лише на будинковолодіння [ADDRESS], яке належить [PERSON] (а.с.110). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В той же час згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 12.11.2012р. (а.с.11-12) на будинковолодіння [ADDRESS] наявні обтяження: заборона на нерухоме майно, зареєстрована 23.10.2007р. № 5884607 на підставі договору іпотеки від 19.10.2007р., об'єкт обтяження - будинковолодіння [ADDRESS], м. Івано-Франківськ, власником якого є [PERSON]; заборона на нерухоме майно від 23.10.2007р. № 5884609 на підставі договору іпотеки від 18.10.2007р., об'єкт обтяження - земельна ділянка, кадастровий № 2610100000210060079 за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON]; арешт нерухомого майна від 02.09.2011р. № 11568649, обтяжував - прокуратура м. Івано-Франківська, об'єкт обтяження - будинковолодіння [ADDRESS], власник [PERSON], у зв'язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не представляється можливим. Про дані обставини звернув увагу і державний нотаріус, який у своїй відповіді від 13.11.2012р. (а.с.13) вказав, що у зв'язку з наявністю арешту на будинковолодіння [ADDRESS]. станом на даний час видати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не представляється можливим. Суд звертає увагу на те, що нотаріусом не зазначено як підставу відмови в оформленні спадщини за позивачем наявність неточностей в поштово-адресному номері вказаного вище будинковолодіння - спадкового майна. В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити, яким чином його довіритель - [PERSON], а також спадкодавець [PERSON], оплачували комунальні послуги, послуги за газопостачання, водопостачання та водовідведення та електропостачання, як останні отримували пошту. Судом також встановлено, що будь-яких заяв з приводу подвійної поштової адреси на будинковолодіння позивач, а також спадкодавець до органу місцевого самоврядування не подавали. Тому не зрозуміло яким чином та ким не визнається (порушується) право позивача, в тому числі Івано-Франківською міською радою чи її виконавчим органом, якими саме протиправними діями відповідача таке право позивача порушено і в чому полягає порушення його права. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов безпідставним, тому в його задоволенні слід відмовити. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed