Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про стягнення коштів, посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року у справі № 712/11784/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця позовні вимоги задоволені стягнуто з кожного з відповідачів окремо борг в сумі 183\~585 грн. 22 коп. Вказаним судовим рішенням встановлено, що відповідачі як спадкоємці не виконали зобов`язання щодо задоволення вимог позивача як кредитора, у розмірі, який відповідає їхнім часткам у спадщині. Після ухвалення рішення відповідачі жодних коштів в добровільному порядку не сплатили. Постановами приватного виконавця Плесюка О.С. 12 жовтня 2020 року відкрито виконавчі провадження з примусового виконання вищевказаного рішення. В примусовому поряду також жодних коштів не стягнуто. Вважає, що внаслідок порушення відповідачами обов`язку щодо виплати коштів виникли правові підстави, передбачені ст. 625 ЦК України щодо стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Обов`язок щодо виплати боргу виник у відповідачів як спадкоємців з моменту пред`явлення письмової вимоги. Така вимога направлена через приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В. 20 лютого 2018 року, що встановлено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року. Вважає, що граничний строк виконання вимоги сплив 27 лютого 2018 року. Тому починаючи з наступного дня 28 лютого 2018 року та по 17 лютого 2021 року дата складання позову - вона має право вимагати як виконання основного зобов`язання, так і сплати трьох відсотків річних і інфляційних втрат. Тому, просить стягнути з кожного з відповідачів окремо три відсотки річних в розмірі 16\~386 грн. 87 коп. та інфляційні втрати в розмірі 34\~194 грн. 24 коп., а всього по 50\~581 грн. 11 коп. А також просить стягнути з відповідачів на її користь витрати сплаті судового збору в сумі 1\~517 грн. 43 коп. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000 грн. 28 квітня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Адвокат позивача Бабіч Т.Г. до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідачі до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року у справі № 712/11784/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця позовні вимоги задоволені стягнуто з кожного з відповідачів окремо борг в сумі 183\~585 грн. 22 коп. Вказаним судовим рішенням встановлено, що відповідачі як спадкоємці не виконали зобов`язання щодо задоволення вимог позивача як кредитора, у розмірі, який відповідає їхнім часткам у спадщині. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Після ухвалення рішення відповідачі жодних коштів в добровільному порядку не сплатили. Постановами приватного виконавця Плесюка О.С. 12 жовтня 2020 року відкрито виконавчі провадження з примусового виконання вищевказаного рішення. В примусовому поряду також жодних коштів не стягнуто. Позивач вважає, що внаслідок порушення відповідачами обов`язку щодо виплати коштів виникли правові підстави, передбачені ст. 625 ЦК України щодо стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Обов`язок щодо виплати боргу виник у відповідачів як спадкоємців з моменту пред`явлення письмової вимоги. Така вимога направлена позивачем через приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В. 20 лютого 2018 року, що також встановлено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимогу кредитора шляхом одноразового платежу. Оскільки вказаною нормою не встановлено строку, протягом якого таки платіж має бути здійснено, то має бути застосовано положення ч. 2 ст. 530 ЦК України щодо виконання зобов`язання протягом семи днів від дня пред`явлення вимоги. Отже, граничний строк виконання вимоги сплив 27 лютого 2018 року. Тому починаючи з наступного дня 28 лютого 2018 року та по 17 лютого 2021 року дата складання позову - позивач має право вимагати як виконання основного зобов`язання, так і сплати трьох відсотків річних і інфляційних втрат. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.\~533\~ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Норми ст.ст. 76, 78\~ЦПК України передбачають, що доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні,\~\~в\~\~якому ухвалюється\~\~рішення. Водночас, згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач ставить питання про стягнення з кожного з відповідачів окремо на її користь трьох відсотків річних в розмірі 16\~386 грн. 87 коп. та інфляційні втрати в розмірі 34\~194 грн. 24 коп., а всього по 50\~581 грн. 11 коп. Вказані суми підтверджені письмовими розрахунками позивача, які перевірені судом. Будь-яких доказів на спростування вказаних розрахунків суду відповідачами надано не було. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку, з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним витрати по сплаті судового збору, які відповідно до наданої квитанції становить 1 517 грн. 43 коп. Відповідно до частини першої\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої п`ятої\~ст. 137 ЦК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої\~статті 30 Закону № 5076-VI\~врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Суд зважає на те, що сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Суд звертає увагу на те, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Правомірність такої позиції адвоката позивача підтверджується також і судовою практикою, зокрема постановою Верховного суду від 28.12.2020 по справі №: 640/18402/19. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн., що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді.

Outcome: approved