Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 18 вересня 2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що шлюбні відносини із відповідачем припинені протягом декількох місяців, так як вони не зійшлися характерами, виникають непорозуміння і суперечки. Вважає, що подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим. Вказала, що відповідач не працює та не надає матеріальної допомоги на забезпечення та утримання їхньої дитини. Вважаючи права дитини порушеними позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 750 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та розірвати шлюб із [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, про що надав суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечує. Позов про стягнення аліментів визнає частково, просить визначити розмір аліментів у сумі 500 гривень, щомісячно, на утримання дитини. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - копії свідоцтва про шлюб, виданого 18.09.2011 встановлено, що [PERSON] 18.09.2011 зареєструвала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище змінила на «[PERSON]. Із копії свідоцтва про народження, виданого 22.03.2012 встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], в графі батько записано [PERSON], мати [PERSON] Із довідки, виданої виконавчим комітетом Ямпільської міської ради Віннницької області вих..№4128 від 17.09.2015 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS] , до складу її сім'ї входять чоловік [PERSON], донька [PERSON] Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що сторони разом не проживають, не ведуть спільного домашнього господарства, бажання кожного із сторін відповідає дійсній їх волі. Після розірвання шлюбу не будуть порушені права сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження, відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON], не заявила вимогу про зміну прізвища на дошлюбне. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами також виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем і перебуває на її утриманні, суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Оскільки суду не надано доказів про наявність у відповідача постійного заробітку, що би давало підставу визначити аліменти у частці від заробітку (доходу), суд має підстави для визначення їх твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON], звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 31.08.2015 за вхід.№5345, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 31 серпня 2015 року. Дослідивши усі докази, суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги про стягнення аліментів, виходячи із наступного. При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої перебуває дитина. Відсутні докази про стан здоров'я відповідача чи наявність у нього інших утриманців, а тому суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Щомісячну суму коштів 1000 гривень на дитину, із якої в рівних частках (по 500 гривень) кожен із батьків зобов'язаний утримувати дитину, суд вважає достатньою для належного забезпечення дитини, що включає харчування, повноцінний розвиток та догляд, необхідність придбання одягу та взуття, іграшок та інших необхідних товарів для дитини цього віку, оздоровлення дитини. Із врахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. В задоволенні іншої частини позову суд має підстави відмовити як таких, що заявлені безпідставно. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 ЗУ «Про судовий збір», на момент подання позову, тобто, у сумі 243 гривні 60 копійок. Відповідно до ст. 367 ч.1 п. 2 ЦПК України у справі суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням наведеного, суд має підстави для задоволення позовних вимог. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ч.2 ст.51 Конституції України, ст.ст. 110, 112, 113, 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України.

Outcome: partial