Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу зареєстрованого з відповідачем 12 червня 2010 року у Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , про що зроблено актовий запис №195 та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1800 грн. щомісячно , до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі , від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] . Шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені в зв,язку з різними характерами , життєвими цінностями та поглядами . З квітня 2016 року сімейні стосунки між сторонами припинені , з того ж часу вони проживають окремо , спільне господарство не ведуть . Дитина залишилася проживати з позивачем, позивач вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. 04 квітня 2018 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня року провадженні у справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання . Ухвалою суду від 14 травня 2018 року підготовче судове засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з,явилася, надала до суду заяву про розгляд за її відсутності, позов підтримала , просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 червня 2010 року у Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , про що зроблено актовий запис №195 . Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження родини - неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу заявлені обґрунтовано, тому підлягають задоволенню. Родина розпалася остаточно і відновлена бути не може. Оскільки позивачем заявлено клопотання про залишення їй прізвища обраного при реєстрації шлюбу, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки КП « Житлова управляюча компанія» , позивач [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], [INFO] , мешкають за адресою: [ADDRESS]. Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином , з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітьного сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн. підлягають задоволенню . Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial