Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договорів оренди землі, укладених між нею та відповідачем 23 грудня 2010 року та про стягнення заборгованості з орендної плати за вказаними договорами. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 08 жовтня 2004 року, є власницею двох земельних ділянок площею 5,920 га та 1,660 га, які розташовані на території Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. 23 грудня 2010 року від її імені на підставі довіреності від 26 вересня 2006 року [PERSON] уклав з відповідачем договори оренди вказаних земельних ділянок строком на 49 років та відповідач одразу після підписання договору почав використовувати їх у своїй господарській діяльності. Пунктами 9.1 Договорів оренди передбачено, що орендна плата складає 1\~354 гривні 44 копійок за земельну ділянку площею 5,920 га, а за земельну ділянку площею 1,660 га 379 гривень 80 копійок та справляється щорічно до 30 грудня. Проте позивачка в позові зазначає, що відповідач жодного разу не здійснив оплату орендної плати, а тому вона просить суд стягнути заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь період оренди, а також розірвати договори у звязку з систематичною несплатою орендної плати. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання через свого представника, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, а тому суд ухвалив здійснювати розгляд справи за її відсутності, оскільки її інтереси в судовому засіданні представляє повноважний представник. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснивши, що відповідач жодного разу з моменту укладення договору оренди не здійснив оплату орендної плати. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав пояснивши, що відповідач дійсно не здійснював оплату орендної плати, оскільки позивачка не зверталася до ТОВ «Завод пластмасових виробів «Супутник» з такими вимогами протягом всього часу оренди. Також надав докази здійснення поштового переводу на користь [PERSON] в якості орендної плати. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі та надані сторонами докази, приходить до наступних висновків. Положеннями ч.1\~\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч. 1 ст. 15 ЦК України \~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що позивачка [PERSON] є власницею двох земельних ділянок: площею 5,920 га та 1,660 га, які розташовані на території Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акта від 08 жовтня 2004 року (а.с.74,79). 23 грудня 2010 року між позивачкою, від імені якої на підставі довіреності від 26 вересня 2006 року №128 діяв [PERSON] та ТОВ «Завод пластмасових виробів «Супутник» були укладені договори оренди землі (а.с.69-72,75-77). Згідно п.п.9.1,10,11,30 (г) договорів оренди, орендна плата за земельну ділянку площею 5,920 га складає 1\~354 гривні 44 копійок, а за земельну ділянку площею 1,660 га 379 гривень 80 копійок та справляється щорічно до 30 грудня з урахуванням індексів інфляції, а своєчасна сплата оренди є обовязком орендаря. Пунктом 41 договорів передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно із пунктом «д» частини першої\~статті 141\~ЗК України підставою\~для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що вказане положення закону, яке регулює спірні відносини, вимагає саме систематичної\~ (два та більше випадків)\~несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України\~від\~12\~грудня\~2012 року\~у справі\~№\~6-146цс1. Оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами було встановлено, що позивач протягом всього часу оренди з 2010 року не здійснював розрахунки з орендної плати з позивачкою, що не заперечувалося і представником відповідача в судовому засіданні, у звязку з тим що позивачка не зверталася з такими вимогами, тому суд вважає, що існують правові підстави для задоволення позовних вимог в частині розірвання спірних договорів оренди землі, оскільки обовязок щодо сплати орендної плати згідно умов Договорів (п.30 г) покладається саме на відповідача. Статтею 625 ЦК України передбачено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати за договором від 23 грудня 2010 року за земельну ділянку площею 5, 920 га в розмірі 9 334 гривні 36 копійок, інфляційні витрати в розмірі 6 046 гривень 20 копійок, 3% річних в розмірі 819 гривень 30 копійок, а всього 16 199 гривень 86 копійок, та за земельну ділянку площею 1,660 га в розмірі 2 616 гривень 64 копійки підлягають задоволенню,оскільки несплата оренди в передбачені договорами строки не заперечувалася представником відповідача, а згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд не приймає в якості доказів сплати оренди надані представником відповідача документи про здійснення поштового переказу на імя позивачки, оскільки вони не містять посилання на призначення платежу, періоду його здійснення (а.с.105-108), а докази отримання таких коштів [PERSON] у відділенні ДД ПАТ «Укрпошта» сторони суду не надали. Стосовно вимог про розірвання спірних договорів оренди на підставі систематичної несплати орендної плати, суд посилається на наступне. Згідно із пунктом «д» частини першої\~статті 141 ЗК України\~підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс1. Дослідженими в судовому засіданні доказами, а вірніше відсутністю доказів здійснення відповідачем щорічної оплати оренди за спірними договорами було встановлено, що орендар ТОВ «Завод пластмасових виробів «Супутник» не здійснював розрахунки з [PERSON] щодо орендної плати з 2010 року, тобто з моменту укладання спірних договорів, що не заперечувалося і представником відповідача. Таким чином судом було встановлено два та більше випадків систематичної несплати оренди, а тому суд вважає, що існують правові підстави для розірвання спірних договорів саме з підстав систематичної несплати орендної плати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved