Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 28.01.1995 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , що зареєстрований у Вільшанській селищній раді Городищенського району Черкаської області, актовий запис №2. Наразі сім`я фактично розпалася з причин відсутності взаєморозуміння та поваги. Подружні стосунки не підтримують і не мають бажання бути разом. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Розлад в сім`ї не є тимчасовим, а носить протягом шести років постійний характер, тому заходи досудового врегулювання спору не вживалися. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що перебуває на їх спільному утриманні. Син досяг чотирнадцятирічного віку, а тому в силу ст.160 СК України, сам визначиться з ким йому проживати. Заходи щодо примирення, передбачені ч.1 ст.111 СК України, просить не застосовувати, прізвище залишити набуте в шлюбі, судові витрати з відповідача не стягувати. До судового засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені належно. Позивач надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач без повідомлення причин, належність та своєчасність отримання судового виклику підтверджена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №1950202096427, клопотань про відкладення судового розгляду не находило. Суд, за відсутності підстав для відкладення розгляду справи, приймає рішення про слухання справи, та вивчивши позов, врахувавши думку позивача, вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. Чоловіки і жінки, за нормами ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб, за нормами ст.24 СК України, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 28.01.1995 року [PERSON] , позивач по справі, та [PERSON] , відповідач по справі, у Вільшанській селищній Раді Городищенського району Черкаської області, зареєстрували шлюб, актовий запис №2, підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] . За нормами ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України - розривається. [PERSON] , позивач у справі, скористалась наданим правом, звернулась до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Суд, за клопотанням відповідача [PERSON] з урахуванням думки позивача [PERSON] , та конкретних обставин справи, надав подружжю час на примирення, визначивши його у строк три місяці, що узгоджується з нормами ст.111 СК України, п.10 постанови ПВС України від 21.12.2007 №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СКвжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. [PERSON] , відповідач у справі, до суду не прибув, думки щодо заявленої вимоги не висловив. [PERSON] , позивач у справі, після закінчення призначеного судом строку на примирення, наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що примирення подружжя не відбулося. Подружжя стосунки не підтримують, розлад в сім`ї має місце більше шести років. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Відмова буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимо. Шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, та після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті чи майнові права подружжя. Вбачаючи відсутньою морально-правову основу шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис №9 від 22.04.2003 року), що перебуває на утриманні батьків. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивач не ставить питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, вказуючи, що [PERSON] , [INFO] , перебуваючи на спільному утриманні подружжя, самостійно визначиться з ким йому проживати. За нормами ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вирішує питання щодо прізвища позивача.

Outcome: approved