Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та зазначила про те, що вона та відповідач 10.05.2014 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживав спиртними напоями, через що стосунки між подружжям погіршились, почали виникати конфлікти та сварки. З січня 2017 року сторони шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть. З грудня 2017 року позивач проживає з [PERSON], від якого чекає дитину. [PERSON] визнає себе батьком дитини, має намір зареєструвати з [PERSON] шлюб та виховувати дитину. Тому позивач збереження шлюбу вважає неможливим, просить суд розірвати шлюб і після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Про місце, дату і час проведення підготовчого засідання у справі сторони повідомлені належним чином. У підготовче засідання позивач не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій просить підготовче засідання провести за її відсутності, на позовних вимогах вона наполягає і просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач також не з'явився у підготовче засідання, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Третя особа - [PERSON] не з'явився у підготовче засідання, але надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що він є батьком дитини, яку носить позивачка, бажає укласти з [PERSON] шлюб та разом виховувати цю дитину, справу просив розглянути без нього. У зв'язку із заявами сторін про проведення підготовчого засідання за їх відсутності на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, відсутність заперечень третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2014 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.2018 року. Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.04.2014 року. Дитина проживає разом із матір'ю, а батько з ними не проживає, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 01.08.2018 року № 2829. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім'ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з'ясовано, що волевиявлення позивача, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнав, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд встановив, що сторони не мають пільг зі сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір». На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 352,40 грн. згідно із квитанцією №0.0.1100007525.1 від 03.08.2018 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд, враховуючи визнання відповідачем позову саме у підготовчому судовому засіданні, повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у сумі 352,40 грн. згідно із квитанцією №0.0.1100007525.1 від 03.08.2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved