Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 30 липня 2013 року за № 3-790, посвідченого приватним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, вона прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер 14 січня 2009 року. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки, цільове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 6,9900 \~ \~ \~ \~га, що розташована на території Первомайської районної ради Миколаївської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 035274 від 22 липня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 100. 03 листопада 2014 року між позивачкою [PERSON], з одного боку як орендодавцем та відповідачем ФГ «Нектар» з другого боку, як орендарем, було укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення загальною площею 6,9900 га, розташованої на території Первомайської районної ради Миколаївської області, терміном на 10 років, кадастровий номер: 4825400000:05:000:0327. П.п. 1.1 вищевказаного договору оренди землі передбачено, що орендна плата сплачується орендарем у формі та розмірі: 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки: 4350 грн., в грошовій формі або сільськогосподарською продукцією по вартості на день розрахунків з утриманням податку з доходів фізичних осіб. Орендна плата вноситься щорічно, але не пізніше до 01 грудня щороку, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Нормами ст. 792 ЦК України передбачено, що договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Однак відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2014, 2015 та 2016 роках та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на день подання до суду позову відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування з 2014 по 2016 роки земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за період з 2014 по 2016 роки не надавав. З приводу цього позивачка неодноразово зверталася до керівництва Фермерського господарства «Нектар», з проханням сплатити заборгованість з орендної плати, за належну їй на праві власності земельну ділянку, проте відповіді так і не отримувала. Відповідно до п. 3 «дія договору припиняється шляхом його розірвання» - підставою розірвання договору є рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами, а гідно зі статтею 526 ЦКУ зобовязання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобовязальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідальності до умов договору. Земельним Кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов'язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗКУ кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 1 - «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати». На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. П. 1.1 договору оренди землі встановлено обовязок Відповідача своєчасно сплачувати орендну плату, до 01 грудня щороку, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. В звязку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2014, 2015, 2016 роках, є невиконанням обовязків передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобовязань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є підставою для розірвання договору. Загальною умовою виконання цивільно-правових зобовязань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розрахувала при укладенні договору. Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент предявлення позову зобовязання відповідача в частині своєчасного та повного проведення розрахунків є невиконаним. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, просила суд задовольнити вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що дійсно 03 листопада 2014 року між позивачкою [PERSON], з одного боку як орендодавцем та відповідачем ФГ «Нектар» з другого боку, як орендарем, було укладено договір оренди належної [PERSON] землі сільськогосподарського призначення загальною площею 6,9900 га, розташованої на території Первомайської районної ради Миколаївської області, терміном на 10 років, кадастровий номер: 4825400000:05:000:0327. П.п. 1.1 вищевказаного договору оренди землі передбачено, що орендна плата сплачується орендарем у формі та розмірі: 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки: 4350 грн., в грошовій формі або сільськогосподарською продукцією по вартості на день розрахунків з утриманням податку з доходів фізичних осіб. Орендна плата вноситься щорічно, але не пізніше ніж до 01 грудня щороку, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Позивачка стверджувала, що відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування з 2014 по 2016 роки земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів та не надано послуг. На спростування тверджень позивача відповідачем було надано суду видаткові касові ордера від 17 грудня 2015 року, 11 вересня 2015 року, 30 листопада 2016 року 11 жовтня 2016 року, платіжну відомість від 29 квітня 2015 року, платіжну відомість від 17 квітня 2015 року, накладну за № 42 від 11 вересня 2014 року та видатковий касовий ордер від 11 листопада 2014 року(а.с. 25-32). Представник відповідача пояснив, що вказані документи підтверджують факт отримання позивачем орендної плати за землю протягом вказаних років та містять особисті підписи [PERSON] У наведених документах зазначено про отримання позивачкою орендної плати у вказані дати. Позивачка заперечувала справжність підписів у вказаних документах. За її клопотаннями судом у справі призначались та проводились судово-почеркознавча та додаткова судово-почеркознавча експертизи. Висновком експерта № 14-490/491/492/493/494/495/496/497 від 29.08.2017 року судово-почеркознавчої експертизи проведеної Миколаївським відділенням Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України встановлено, що підписи від імені [PERSON] в графі «Підпис одержувача» у оригіналах видаткових касових ордерів від 17 грудня 2015 року, 11 вересня 2015 року, 30 листопада 2016 року 11 жовтня 2016 року виконані самою [PERSON] без наслідування почерку іншою особою. Встановити чи виконані підписи у платіжних відомостях від 29 квітня 2015 року та 17 квітня 2015 року не представилось можливим так як були надані лише фотокопії документів а не оригінали. Підписи від імені [PERSON] у графі «Одержав» у оригіналі накладної за № 42 від 11 вересня 2014 року та у графі «Підпис одержувача» у видатковому касовому ордері від 11 листопада 2014 року також виконані самою [PERSON] без наслідування почерку іншою особою. Висновком експертів № 7491-7493/18-32 від 09.08.2018 року за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи проведеної Київським НДІСЕ Міністерства юстиції України зроблено аналогічні висновки. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом приведено норми ЦПК України в редакції, чинній на час прийняття рішення, проте у редакцій ЦПК чинній на час звернення позивача до суду та на час розгляду справи по суті діяли аналогічні норми цивільно-процесуального закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Верховний Суд України у своїй постанові № 6-146цс12 від 12 грудня 2012 року, зазначив, що аналіз вищезазначених норм Закону дає підстави для висновку про те, що розірвання договору оренди вимагає систематичної несплати орендної плати. Суд вважає, що відповідач надав суду переконливі докази сплати позивачу орендної плати за землю, а тому підстав для задоволення позову немає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed