Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просить визнати недійсним кредитний договір №K2XRR120110367 від 05.03.2012 роки з тих підстав, що вона його не укладала, підпис у договорі виконаний не нею, а іншою особою. Позивач зазначає, що договір укладено не відомою особою на підставі недійсного паспорту, адже у звязку із втратою паспорту вона зверталася до органів міліції у червні 2009 року та отримала новий паспорт громадянина України. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх доводів. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заяви позичальника №K2XRR120110367 від 05.03.2012 року [PERSON] банком надані кредитні кошти в сумі 6926 грн. 69 коп. на строк до 04.09.2013 року. Кредит мав погашатися частинами упродовж 18 місяців. Позивач у судовому засіданні стверджувала, що даний договір вона не укладала, а в копії паспорту, що міститься у кредитній справі, не її фотокартка. Укладення договору на підставі недійсного паспорту невідомою особою могло відбутися у звязку з тим, що позивачем було втрачено паспорт влітку 2009 року. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В матеріалах справи на а.с.13 є копія постанови Києво Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області від 25.06.2009 року, згідно якої вбачається, що [PERSON] (на даний час у звязку з укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON]В.) зверталася 22.06.2009 року до органів міліції із заявою про втрату паспорта громадянина України і по її заяві було відмовлено у порушенні кримінальної справи. Існування паспорта громадянина України, виданого [PERSON] 15.06.2004 року підтверджується його копією на а.с.4-5. Крім того, в матеріалах справи є копія паспорту громадянина України, виданого [PERSON] 30.10.2009 року, тобто підтверджено отримання позивачем нового паспорту замість втраченого (а.с.6-7) Новий паспорт громадянина України у звязку з одруженням та зміною прізвища позивач отримала 17.01.2014 року (а.с.8-9) У кредитній справі міститься копія паспорту громадянина України на імя [PERSON], виданого 15.06.2004 року, проте на час отримання кредитних коштів у позивача був інший паспорт громадянина України, що був виданий 30.10.2009 року. Доводи позивача підтверджуються також висновком судово почеркознавчої експертизи №855/856/15-24 від 02.06.2015 року, складеним експертом Чернігівського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз, згідно якого вбачається, що підпис від імені [PERSON] в заяві позичальника №K2XRR120110367 від 05.03.2012 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Представник відповідача у судовому засіданні поставив під сумнів висновок експерта, посилаючись на порушення експертом науково методичних рекомендацій при проведенні експертизи, проте жодних доказів на спростування наданих позивачем доказів відповідачем не надано. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, сукупністю зібраних у справі доказів підтверджено доводи позивача, що оспорюваний договір вона не укладала і не підписувала, що є підставою для задоволення позову. На користь позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме витрати на проведення судово почеркознавчої експертизи в сумі 1107 грн. та витрати на правову допомогу адвоката при складанні позовної заяви та участі у судових засіданнях, проте в меншому розмірі, ніж просить позивач. \~Розмір відшкодування витрат на правову допоморгу має відповідати граничним розмірам, встановленим Законом України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» компенсації підлягають витрати за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи. З даних журналів судових засідань встановлено, що адвокат [PERSON] брав участь у судових засіданнях загальною тривалістю 1,5 год., враховуючи категорію складності справи на складання позовної заяви ним витрачено 1 год. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути всього 1218 грн. в рахунок компенсації витрат на правову допомогу. Фактичні витрати позивача на правову допомогу підтверджені прибутковим касовим ордером №2 від 25.01.2015 року. У звязку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved