Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, який мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] народження. Після розірвання шлюбу відповідач перестав цікавитися сином, не виявляв бажання займатися його вихованням, не піклується про його фізичний, духовний розвиток, не надає доступу до культурних та духовних цінностей в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Їй важко самій нести всі витрати по утриманні дитини, зокрема син потребує нормального харчування, забезпечення іншими необхідними речами. Відповідач є молодого віку, працездатний, має нерегулярний мінливий дохід від сезонних робіт, його здоров'я та матеріальний стан дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Таким чином, увесь час з моменту розірвання шлюбу вона сама піклується про сина, відповідач свідомо не бере участі у вихованні сина, будь-яких перешкод щодо його побачень з дитиною вона не чинила, однак він не відвідує дитину вдома та у дитячому садку і взагалі не бачив його з часу народження. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], та стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що в частині стягнення аліментів позов визнає частково, оскільки вважає, що сума зазначена у позовній заяві є значно завищена та не відповідає фактичним витратам на дитину. Крім того, зазначає, що на його утриманні є малолітня дитина [PERSON], [INFO] народження, а також непрацездатні батьки, які потребують його допомоги, він на даний час ніде не працює. Тому, зважаючи на наведені аргументи згідний на стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі по 779 грн. 50 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги у зміненому вигляді підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, про причини неявки не повідомив, поважних причин його неявки не встановлено, а тому суд вважає, що справу слід розглядати у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: копію рішення суду від 28 березня 2016 року про розірвання шлюбу між сторонами, яким шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір'ю; копію свідоцтва про народження [PERSON], де у графі батько зазначено [PERSON]; довідку завідуючої Коломийського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 14 «Світанок» № 17 від 08.05.2018 року видану [PERSON] про те, що її син [PERSON] дійсно виховується в даному дошкільному навчальному закладі з серпня 2017 року; довідку про склад сім'ї від 19.04.2018 року № 260, виданої [PERSON]; довідку амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6 від 08.05.2018 року, про те, що [PERSON] знаходиться на обліку в дільниці № 7, профілактичні щеплення проводяться згідно графіку, регулярно відвідує дитячу поліклініку, батько жодного разу не був присутній при даних оглядах; довідку про доходи [PERSON] від 14.05.2018 року; копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] яка перебуває на утриманні [PERSON], копії пенсійних посвідчень батьків відповідача [PERSON] та [PERSON]; довідку Щербинецької сільської ради Новоселицького району, Чернівецької області про склад сім'ї [PERSON] від 25.06.2018 року № 379; довідку Щербинецької сільської ради Новоселицького району, Чернівецької області № 380 від 25.06.2019 року, про те, що [PERSON] ніде не працює та не займається підприємницькою діяльністю, виданої на підставі трудової книжки; висновок органу опіки і піклування, затверджений рішенням виконкому Коломийської міської ради від 25.06.2018р. № 204 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не бачиться з сином, не спілкується, цікавиться його вихованням і розвитком, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків і не заперечив проти позбавлення його батьківських прав, - суд, дійшов висновку, що в судовому засіданні не спростовано доводи позивача і встановлено ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що у відповідності до ст. 164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав, проти чого не навів доводів відповідач. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 166 ч.3 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тому, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, стану їх здоров'я та здоров'я дитини, слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є мінімальним розміром аліментів передбаченим ст. 182 ч.2 абз.2 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved