Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/3 частини від його заробітку, надати дозвіл на оформлення всіх проїзних документів, пов'язаних із виїздом за кордон, а також на тимчасовий багаторазовий виїзд малолітньої [PERSON] без письмового дозволу та супроводу батька [PERSON] за кордон. Свої вимоги мотивує тим, що в період з 27 квітня 2010 року по 14 квітня 2014 року вона проживала з Відповідачем у зареєстрованому шлюбу. Позивач вказує, що від шлюбу з Відповідачем вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з моменту розірвання шлюбу Відповідач разом з нею та дитиною не проживає, участі в житті дитини не бере, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає, а її доходів на утримання дитини не вистачає. У зв'язку з цим Позивач просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його доходів. Крім того, [PERSON] вказує, що вона не має можливості отримати від Відповідача згоду на виготовлення проїзних документів та на вивезення дитини за кордон на оздоровлення або навчання, хоча має таку можливість. Позивач вказує, що [PERSON] відмовляє у наданні таких дозволів без будь-якої аргументації, що шкодить інтересам дитини, а тому просить суд захистити права малолітньої [PERSON], надавши дозвіл на виготовлення їй проїзних документів та багаторазові тимчасові виїзди її за кордон без згоди батька до досягнення нею 16-річного віку. У судове засідання Позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався за зареєстрованим місцем поживання. Суд, визнав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Від третьої особи - Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (служби у справах дітей) надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність її представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від зазначеного шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року шлюб між сторонам був розірваний. Зі слів Позивача встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] проживає разом з матір'ю (Позивачем) та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. За таких обставин вимога Позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від його сукупного місячного доходу є обґрунтованою, проте розмір аліментів у вигляді 1/4 частки від усіх доходів уявляться суду достатнім для стягнення. Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Згідно з п.4 зазначених Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, серед іншого: - за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п. 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою КМ України від 07.05.2014 року № 152 оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, здійснюється на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Судом береться до уваги, що сторони не перебувають у шлюбі, дитина проживає з Позивачем, перебуває на її утриманні, а також той факт, що дитина з метою оздоровлення та повноцінного розвитку потребує виїздів за кордон. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд звертає увагу сторін на те, що процес вирішення будь-яких суперечок між батьками неповнолітніх дітей не повинен негативним чином впливати на права та інтереси цих дітей. Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню, оскільки виїзд дитини за кордон має тимчасовий характер, відповідає її інтересам та бажанням, за своєю метою має сприяти її загальному розвитку та оздоровленню, в той же час Відповідач безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення відповідних дозволів, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини.

Outcome: partial