Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила визнати дійсним договір купівлі-продажу від 19 січня 1996 року в частині купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0591 га, розташованої на землях Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на садовий (дачний) будинок [NUMBER] літ. «А-2» загальною площею 243,4 кв.м., розташований по вул.. 2 лінія в садовому товаристві «Майський» в с. Олешки Харківського району Харківської області та на земельну ділянку площею 0,0591 га кадастровий номер 6325157900:03:012:0129, розташовану за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 19 січня 1996 року уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] прийняла у власність земельну ділянку площею 0,0591 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] Умови зазначеного договору були виконані сторонами у повному обсязі, [PERSON] отримав гроші за придбане майно у повному обсязі, а [PERSON], в свою чергу, оригінали правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, однак посвідчити нотаріально вказаний договір купівлі-продажу не вдалося, оскільки [PERSON] захворів на тяжку хворобу, після чого помер. Оскільки всі суттєві умови договору купівлі-продажу земельної ділянки сторонами були виконані у повному обсязі, з моменту укладення зазначеного договору до моменту звернення із зазначеною заявою позивач користується спірною земельною ділянкою, вважає себе добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. Крім того зазначила, що на зазначеній земельній ділянці власними зусиллями та за власні кошти звела двоповерховий будинок загальною площею 243,40 кв.м., житловою площею 109,50 кв.м. літ.«А-2» з підвалом літ. «Ап», ганком літ. «а» та балконом літ. «а1», які повністю відповідають будівельним, санітарно-епідеміологічним, протипожежним, архітектурним та іншим нормам, а також не порушує права власників сусідніх домоволодінь. У зв'язку з тим, що вона не може в повній мірі здійснити своє право власності щодо зазначених будинку та земельної ділянки та обмежена у своєму праві розпоряджатися цим майном, змушена звертатися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу у її відсутність. Відповідач Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом юрисконсульта селищної ради Тягнибок І.В., в якій він просить у зв'язку з завантаженістю представників Пісочинської селищної ради, відсутністю спору з боку селищної ради щодо визнання права власності на садовий будинок та земельну ділянку на ім'я позивача, розглянути справу за відсутності представника Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР №25-69-22927 від 25 квітня 1995 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0591 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування садового будинку, розташована в [ADDRESS]. 19 січня 1996 року між [PERSON] та [PERSON], укладений договір відповідно до умов якого останній продав та передав, а [PERSON] прийняла у власність земельну ділянку площею 0,0591 га, розташовану по [ADDRESS]. Продаж земельної ділянки здійснено за гроші, які [PERSON] одержав від [PERSON] у повному обсязі до моменту підписання договору, фінансових або будь-яких претензій з приводу проведеного розрахунку сторони один до одного не мають. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільство. Ч. 5 вказаної статті передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] досягнуто згоди про предмет та істотні умови договору в частині купівлі-продажу спірної земельної ділянки, в момент укладення зазначеного договору вони діяли свідомо для досягнення особистої користі, яка виразилась для позивача в отриманні у власність спірної земельної ділянки, а для [PERSON] в отриманні грошової суми, їхні дії були направлені на досягнення правових наслідків, передбачених саме договором купівлі-продажу, факт отримання коштів останнім за продаж спірного нерухомого майна підтверджується його особистим підписом у договорі від 19.01.1996 року. [INFO] [PERSON] помер, про що Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено актовий запис № 7541 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] 07 червня 1996 року. Таким чином, починаючи з 1996 року земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] фактично перебуває у користуванні позивача, яка з вказаного часу здійснює усі повноваження власника вказаного нерухомого майна. Згідно протоколу засідання правління садівничого товариства «Майський » №7 від 14 січня 2013 року [PERSON] є членом товариства та за нею закріплена земельна ділянка [NUMBER]. При цьому, суд погоджується з доводами позивача щодо поважності причин недодержанням сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 19.01.1996 року у зв'язку з тяжкою хворобою [PERSON], оскільки як вбачається зі свідоцтва про смерть останнього, причиною його смерті стала ішемічна хвороба серця та центральний рак правої легені, що свідчить про тривалість хвороби, на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе у зв'язку зі смертю [PERSON] [INFO]. Враховуючи викладене, судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на зазначену земельну ділянку. Судом встановлено, що у 2013 року, [PERSON] самовільно власними зусиллями та за власний рахунок, у межах належної їй земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] був зведений садовий (дачний) будинок літ. «А-2» з підвалом літ. «Ап», ганком літ. «а», балконом літ. «а1», ворота №1 та огорожа №2. Після закінчення будівництва позивачем було замовлено технічну інвентаризацію садового (дачного) будинку з новозбудованими будівлями в цілому. Згідно технічного паспорту КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 23 жовтня 2013 року, після здійснення самочинного будівництва, садовий (дачний) будинок [ADDRESS] складається з наступного: садовий будинок літ. «А-2» загальною площею 243,4 кв.м. житловою площею 109,5 кв.м., підвал літ. «Ап», ганок літ. «а», балкон літ. «а1», ворота №1, огорожа №2. Згідно технічного висновку ТОВ «НТК Енерго-Тайм», державна ліцензія АВ № 591993 від 12.10.2011 року, про стан будівельних конструкцій та можливість експлуатації садибного (дачного) будинку літ. «А-2» у садовому товаристві «Майський», ділянка [NUMBER] на землях Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, за результатами проведення технічного обстеження садибного (дачного) будинку літ. «А-2» з підвалом літ. «Ап», ганком літ. «а», балконом літ. «а1», розташованих за вказаною адресою, його несучі та огороджувальні конструкції знаходяться в задовільному технічному стані (стан конструкції - ІІ), будівля відповідає надійності та безпечності в подальшій експлуатації, конструктивні елементи та планування обстеженого будинку в цілому не протирічать будівельно-технічним, протипожежним та санітарно-гігієнічним вимогам. Відповідно до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Позивачем на момент розгляду справи завершено будівництво садового (дачного) будинку та споруд у межах належної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що самочинне будівництво позивачем проведено з дотриманням санітарно-технічних вимог і правил експлуатації, та не порушує права інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦПК України - за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно збудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved