Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати недійсними дії директора ЛКП «Нове» [PERSON] щодо фальшування акту ЛКП «Нове» від 02 березня 2015 року, скасувати зазначений акт, стягнути з директора ЛКП «Нове» [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2014 року її син [PERSON] трагічно загинув у авіакатастрофі повітряного судна АН-12 ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», яка сталася в районі аеропорту Таманрассет (Алжир). Про факт смерті сина їй стало відомо із ЗМІ та інтернет-ресурсу. В середині січня 2015 року ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» надіслала на її адресу нотаріально завірену копію свідоцтва про смерть [PERSON]І,, легалізована консулом України в Алжирі. Оригінал свідоцтва про смерть [PERSON]І, авіакомпанія за дивних обставин надіслала колишній дружині покійного [PERSON], фактично сторонній особі. Авіакомпанія була обізнана із тим, що [PERSON] є розлученою з померлим, про що вона у своїй заяві від 30.11.2014 року зазначила та надіслала у якості доказу - копію рішення Залізничного районного суду м. Львова від 3 1.01.2014 року про розлучення. Фактично спадкоємцями першої черги за законом є вона, як матір та син загиблого [PERSON], так як заповіт померлим не складався. [PERSON] на протязі 3-4 років проживав один за адресою: м. Львів, вул. Патона, 33/3, так як, сімейне життя із [PERSON] не склалося, через відмінності у характерах, протягом останніх 6 років у них регулярно виникали сімейні сварки та скандали, від яких [PERSON] перебувала у постійному стресі, втратила до її сина почуття любові та поваги, тривалий час вони не вели спільного господарства, не підтримували подружніх відносин, їх шлюб носив лише формальний характер, що підтверджується рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2014 р. про розлучення та позовною заявою [PERSON] про розлучення. З метою самовільного заволодіння квартирою № 3 на вул. Патона, 33 у м. Львові та майном у ній [PERSON] замовила у директора ЛКП «Нове» сфальсифікований документ акт ЛКП «Нове» від 02.03.2015 р. про те, що вона дійсно проживала з 1998 р. по теперішній час у даній квартирі. Для цього вона домовилася із сусідами із квартир №№1, 2 підтвердити факт її проживання. Однак, її син [PERSON], прибувши на дану адресу, з'ясував у цих же сусідів із квартир №№1, 2 те, що її син останні роки проживав один за даною адресою та вів аморальний спосіб життя (зловживав алкоголем, приводив різних дівиць легкої поведінки, із якими знайомився через сайт знайомству інтернеті). В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача ЛКП «Нове» проти позову заперечила, пояснивши, що працівники ЛКП «Нове», складаючи акт від 02 березня 2015 року щодо осіб, які фактично проживали в квартирі № 3 на вулиці Патона,33 в м. Львові, лише констатували цей факт зі слів мешканців сусідніх квартир, а відтак відсутні підстави визнавати дії відповідачів не правомірними, як і немає правових підстав для скасуванні зазначеного акту, просить у задоволенні позову відмовити. Суд ухвалив розглядати справу без участі відповідача директора ЛКП «Нове», який будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, однак матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті та винесення рішення. Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Чинним законодавством встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України), і визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом (ч. 2 ст. 16 ЦК України), зокрема, п. 10. ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюван\-ня. Таким чином, у розумінні закону суб'єктив\-не право на захист це юридичне закріплена можливість особи використати заходи право\-охоронного характеру для поновлення поруше\-ного права і припинення дій, які порушують це право. Судом встановлено, що згідно з реєстраційним посвідченням від 17 лютого 2015 року, виданого Львівським обласним бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] /а.с.6/, який загинув 30 серпня 2014 року у автокатастрофі повітряного судна АН-12, яка сталася в районі аеропорту Таманрассет (Алжир) /а.с.6 зворот/. 02 березня 2015 року комісією ЛКП «Нове» в складі головного інженера [PERSON], майстрів [PERSON], [PERSON], [PERSON] був складений акт про те, що ними була обстежена квартира № 3 на вулиці Патона,33 в м. Львові, де фактично без реєстрації проживали [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та син [PERSON] [INFO], з 1998 року по 2014 рік. [PERSON] проживав до дня смерті 30 серпня 2014 року, [PERSON] проживає з 1998 року по теперішній час з сином [PERSON] та сплачує комунальні послуги /а.с.3/. Зазначений акт підписаний членами вищевказаної комісії, а також директором ЛКП «Нове» [PERSON] та сусідкою з квартири № 2 [PERSON] та сусідкою з квартири № 2 [PERSON] З аналізу оскаржуваного акту від 02 березня 2015 року слідує, що такий складений працівниками ЛКП «Нове», які діяли як посадові особи, на підставі Статуту ЛКП «Нове» та своїх посадових положень. Зі змісту позову вбачається, що позивач [PERSON], яка є матірю загиблого [PERSON], претендує на вищевказану квартиру, як спадкоємець першої черги, на цю ж квартиру претендує і її онук [PERSON], законним представником якого є його мати [PERSON]. Суд вважає, що оскарження дій працівників ЛКП «Нове» лише щодо факту складання ними акту, як і самого акту, який не встановлює для позивача будь-якого обовязку, не передбачено чинним законодавством як належний спосіб захисту. Акт ЛКП «Нове», яким лише фіксується інформація щодо осіб, які проживають в конкретній квартирі, не належить до актів у розумінні ст. 16 ЦК України, оскільки не породжує ні для кого ніяких обовязків, а також не є обовязковим до виконання ненормативним актом, а лише фіксацією певних відомостей щодо мешканців квартири, проживаючих у цій квартирі. Оскаржуваний акт може бути використаний як доказ у разі звернення [PERSON] з позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання дій неправомірними, скасування акту від 02.03.2015 року слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки такий спосіб захисту, з яким звернулася позивач до суду не відповідає способам, які передбачені ст. 16 ЦК України. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що така є похідної від вимоги про визнання дій неправомірними. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Беручи до уваги, що в задоволенні вимоги про визнання дій неправомірними було відмовлено, то і вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надала суду доказів на підтвердження нанесення їй моральної шкоди та не довела суду обставини нанесення їй зазначеної шкоди. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Outcome: dismissed