Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] та [PERSON]. подали до суду позов до Сілецької сільської ради Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в якому просять суд прийняти від [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмови від своїх права на належні кожному з них по 1/7 частці у майні колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] та визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на належні їм по 1/7 частці в майні вищезазначеного колгоспного двору. Також, позивачі просять визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], в тому числі: на 2/7 частин будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] та на 4/7 частки будинковолодіння від яких відмовились: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Визнати в цілому [PERSON] власником вищезазначеного будинковолодіння. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі виданого 30.06.1990 року на підставі рішення Кам'янка-Бузького райвиконкому №85 від 26.04.1990 року зареєстрованого Червоноградським МБТІ у реєстрові книзі під реєстровим № 141, житловий будинок [ADDRESS] відноситься до типу суспільних господарств - колгоспний двір, головою якого була [PERSON], а членами даного колгоспного двору були: [PERSON] - чоловік; - [PERSON] - сваха; - [PERSON] - дочка; - [PERSON] - зять; - [PERSON] - внук; - [PERSON] - внук. Таким чином, кожен з них мав право на належну йому 1/7 частку вищезазначеного будинку, який знаходився у їхньому спільному володінні та користуванні. У зв'язку зі змінами законодавства існування колгоспного двору припинилось, проте кожен член колгоспного двору має свою частку у такому дворі. [INFO] помер [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/7 частка у майні колгоспного двору. На належне спадкодавцю майно, останній заповіту не склав, тому спадкування належної спадкодавцю 1/7 частки, у вищезазначеному колгоспному дворі за законом прийняла його дружина [PERSON], так-як інші спадкоємці першої черги на день його смерті були відсутні. 20 травня 2009 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого належне їй майно заповіла своїй дочці [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно: 1/7 частка у майні колгоспного двору, яку остання прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] та 1/7 частка у даному колгоспному дворі, яка належить спадкодавцю в порядку розподілу колгоспного двору. Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємець [PERSON] повинна успадкувати 2/7 частки вищезазначеного будинковолодіння. Окрім того, оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] добровільно відмовились від своїх права на належні кожному з них по 1/7 частці у майні даного колгоспного двору в користь [PERSON], тому необхідно встановити, що [PERSON] належить в цілому житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS], в тому числі: 2/7 части за заповітом після смерті матері [PERSON] та 4/7 частки будинковолодіння від яких відмовились [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оскільки спадкодавець при житті не виготовила правовстановлюючих документів на належні їй частки у майні колгоспного двору, тому [PERSON] як спадкоємець не може успадкувати належне їй майно після смерті матері у визначений законом спосіб, а тому вимушена за захистом своїх спадкових прав звернутися в суд. В судове засідання позивачі не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, але скерували письмові заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Також просили суд справу розглянути в їх відсутності. Від відповідача надійшла заява в якій останній просить суд, справу розглянути без їхнього представника і зазначає, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вказівок по веденню книг по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року № 112/5, а згодом Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року за № 5-24/26 та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 визначення в сільській місцевості громадського типу господарств в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. З виписки погосподарської книги № 132 від 21.02.2017 р., яка видана Сілецькою сільською радою вбачається, що згідно запису погосподарської книги сільської ради, станом на 15.04.1991 року в [ADDRESS] значилась суспільна група господарств колгоспний двір головою якого була [PERSON] [INFO] У даному господарстві станом на той час проживали та були прописані: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - чоловік; - [PERSON] - сваха; - [PERSON] - дочка; - [PERSON] - зять; - [PERSON] - внук; - [PERSON] - внук. Згідно ст.120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. А відповідно до ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] і кожному з них як членам колишнього колгоспного двору належить по 1/7 частці вказаного будинку. З витягу Державного реєстру актів цивільного стану № 00017695511 виданого Кам'янка-Бузьким РАЦС вбачається, що [INFO] помер [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 529, п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого, Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] при житті заповіту не склав, тому належна йому на час смерті 1/7 частка у вищезазначеному колгоспному дворі за законом прийняла його дружина [PERSON], так-як інші спадкоємці першої черги на день його смерті були відсутні. Фактично прийнявши після смерті чоловіка належну останньому 1/7 частку у колгоспному дворі, спадкоємець [PERSON] до нотаріуса за отриманням спадкового свідоцтва не зверталась і [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке 25 грудня 2012 року видане Сілецькою сільською радою Кам'янка-Бузького району Львівської області. Одночасно встановлено, що [PERSON] 20 травня 2009 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті належне їй майно заповіла дочці [PERSON] і спадкоємців, які б претендували на обов'язкову частку спадкового майна після смерті [PERSON] не має. Таким чином, [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлої матері [PERSON], а саме: 2/7 частки у будинку розташованого по [ADDRESS], проте [PERSON] не може переоформити право власності на частки спадкового майна в нотаріальному порядку, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець не виготовила правовстановлюючих документів на належні їй частки у майні колишнього колгоспного двору. До 01.01.2013 року Державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152-VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року. Отже, з 01.01.2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог якого, державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об'єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток колгоспного двору між його співвласниками. Судом встановлено, що рішення про розподіл часток майна вищезазначеного колгоспного двору між його співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], Сілецькою сільською радою не виносилось і державна реєстрація прав власності їхніх часток не здійснювалась. Відповідно до п. 4.15 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, затвердженої наказам Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] не виготовила правовстановлюючих документів на належні їй частки вищевказаного будинку, тому не можливо вирішити питання прийняття спадщини в позасудовому порядку, а відтак суд вважає за можливе, визнати за [PERSON] право власності на 2/7 частки будинковолодіння розташованого за адресою: [ADDRESS], що належали померлій [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. У позові позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок зі всіма господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS], оскільки вони як члени колишнього колгоспного двору відмовляються від своїх часток у вказаному майні на користь [PERSON] Згідно ч.3 ст. 12, п.2 ч. 1 ст. 346 ЦК України особа може відмовитись від свого майнового права. Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягає державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 120 ЦК Української РСР (1963 р.) мають право на 1/7 частку у майні колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] і від даних часток відмовляються в користь [PERSON] та просять суд дані відмови прийняти. Проте, що вони відмовились від належних кожному з них часток у колгоспному дворі, останніми вчинені відповідні заяви, підписи на яких нотаріально посвідчені секретарем Сілецької сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, реєстри № 18,19,20,21. Одночасно, судом встановлено, що звертатись до державного реєстратора із заявами про відмову від права власності на належні [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/7 частці у вищезазначеному майні колгоспного двору потреби не має, оскільки дані частки у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно на їхні імена не зареєстровані. Відповідно до ст. 121 ЦК Української РСР (в редакції 18.07.1963 року) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Таким чином, суд вважає за можливе прийняти відмови [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від належних кожному з них по 1/7 частці у майні колишнього колгоспного двору в користь [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 12168 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1272 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] та спадкодавець [PERSON], постійно проживали разом і [PERSON] від належної її спадщини не відмовилась, тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Outcome: approved