Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права приватної власності на 3/5 частки житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 3/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Номер будинку [ADDRESS] перереєстровано на [ADDRESS] згідно впорядкування нумерації будинків. 3/5 частки вищевказаного будинку належать померлій на підставі договору забудування, посвідченого Синельниківською держнотконторою за реєстром № 514 від 11.02.1946 року. Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок площею 700 кв.м. не приватизована. Ринкова вартість вищезазначених 3/5 часток житлового будинку складає 21 540 грн. згідно звіту про оцінку ТОВ «С-Тиматика» від 15 жовтня 2013 року. [PERSON] залишила заповіт 26 серпня 1992 року на усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалося на ім.»я [PERSON]. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1503. На теперішній час прізвище позивачки - [PERSON], яке було змінено після укладення шлюбу 23 жовтня 1993 року. Позивачка вказала, що після смерті спадкодавця вона прийняла спадщину згідно вимог ст.1269 Цивільного кодексу України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Але нотаріус Першої синельниківської державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку з тим, що державна реєстрація 3/5 часток вказаного будинку була проведена КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» після смерті спадкодавця. Позивачка вказала, що згідно договору забудування, посвідченого 11 лютого 1946 року державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори, [PERSON] на праві безстрокового користування виділена земельна ділянка площею 700 кв.м. за адресою: [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. Спорудження будинку завершено у 1954 році. Будинок введений в експлуатацію, що підтверджується актом від 08 вересня 1954 року і що підтверджує, що будівля пригодна для безпечного використання. Але будинок зареєстрований за [PERSON] 30 грудня 2012 року за реєстром № 3512, тобто вже після її смерті. Як роз»яснено в п.3.2. Листа № 24-753/0/4-13 Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки збудовані до 5 серпня 1992 року на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Оскільки перший власник не оформляв документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Позивачка вказала, що правовий режим майна визначається з урахуванням законодавства яке було чинним на момент створення (набуття) відповідного майна. Подальша зміна законодавства не повинна призводити до погіршення становища володільця майна, оскільки інакше бути порушувати конституційний принцип про незворотність дії закону у часі. Просить визнати за нею право приватної власності на 3/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з'явилася, але до початку слухання справи через канцелярію суду, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує, просить прийняти рішення відмовідно до норм чинного законодавства. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт смерті [INFO] року спадкодавця [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], виданого 17 травня 2012 року Відділом ДРАЦС по м.Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. З копії довідки №316 від 19.06.2013 року виданої виконкомом Синельниківської міської ради Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON], [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою:[ADDRESS] з 04.10.1951 року по день смерті [INFO] року. Проживала з сином [PERSON], [INFO], який був зареєстрований за даною адресою з 31.07.1956 року по день смерті [INFO] року (а.с.17). Факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва Серії [NUMBER], про народження 14 вересня 1966 року позивача від батьків: [PERSON] та [PERSON] (прізвища, ім»я, по батькові в свідоцтві рос.мовою) (а.с.5). Таким чином, позивачка [PERSON] доводиться рідною онукою померлій [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті Згідно заповіту, складеного 26 серпня 1992 року та посвідченого державним нотаріусом Першої Синельниківської держнотконтори Дніпропетровської області Лівінським О.С., [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла [PERSON] (а.с.16). Згідно постанови державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори від 21.10.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/5 частки житлового будинку з надвірно-господарськими побудовами, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] яке належить померлій [INFO] року [PERSON] у зв»язку з тим, що державна реєстрація на дане майно була проведена в КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» після смерті спадкодавця (а.с.18). Факт належності спадкодавцеві [PERSON] спадкового майна у вигляді 3/5 частки житлового будинку з надвірно-господарськими побудовами за адресою [ADDRESS] підтверджується: копією Договору забудування від 11 лютого 1946 року, виданого Синельниківською міською радою та посвідченого нотаріусом Синельниківського столу Дніпропетровської області з якого вбчається, що рішенням виконкому міськради від 09.10.1945 року [PERSON], як забудувачу, виділено 700 кв.м. для будівництва житлового будинку (а.с.7); копією акту про закінчення будівництва та вводу вексплуатацію індивідуального домоволодіння від 08. вересня 1954 року за адресою [ADDRESS], загальною площею 47 кв.м. пред»явленого до здачі [PERSON] (а.с.8); копією Реєстраційного посвідчення виданого КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» з якого вбачається, що жилий будинок, розташований у [ADDRESS], 3/5 частки зареєстровані за гр..[PERSON] на праві приватної власності на підставі договору забудування, посвідченого Синельниківською держнотконторою за реєстром №514 від 11.02.1946 року та записаного в реєстрову книгу №24 за реєстром № 3512 від 30 грудня 2012 року. З реєстраційного посвідчення вбачається також, що перереєстровано номер будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] згідно впорядкування нумерації будинків. Перереєстровано на 3/5 частким згідно Договору дарування посвідченого Синельниківською держнотконторою за реєстром №1554 від 23.07.1989 року (а.с.14); копією технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], власником 3/5 частки якого зазначено [PERSON] (а.с.9-12); копією Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 30.12.2012 року з якого вбчається, що [PERSON] на підставі Договору забудування БН р.514 від 11.02.1946 року посвідченого Синельниківською державною нотаріальною конторою на праві приватної власності належить 3/5 частки будинку по [ADDRESS] (а.с.13), Згідно Звіту про оцінку 3/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудув та споруд розташованими за адресою [ADDRESS] станом на 11.10.2013 року ТОВ «С-Тиматика» м.Дніпропетровська на а.с.21-35, ринкова вартість об»єкта оцінки становить 21 540 грн. З відповіді від 05.12.2013 року №01-16/870 на запит суду нотаріуса Першої синельниківської держнотконтори № 527/2001 вбачається, що спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] не заводилася. (а.с.49). Згідно п. 3.2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами цивільної справи Актом від 08 вересня 1954 року житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 47 кв.м пред»явлений до здачі забудовником [PERSON], введено в експлуатацію у зв»язку із закінченням будівництва. Встановлено, що будівля пригодна для безпечного використання. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON]. Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України відсутні. Крім позивача, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. Факт належності спадкодавцю [PERSON] спадкового майна встановлений в судовому засіданні та підтверджений документально. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю встановлені в судовому засіданні та підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved