Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до приватного агропромислового підприємства «Перемога», відділу Держземагенства у Тернопільському районі, реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції про визнання договорів оренди землі недійсними та скасування їх державної реєстрації. Позовні вимоги мотивують тим, що їм на праві власності належать земельні ділянки (земельні паї) на території Довжанської сільської ради Тернопільського району, зокрема [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,27 га, [PERSON] - 2,88 га, [PERSON] - 2,27 га. Зазначали, що відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2013 року, постановленої у кримінальній справі та яка набрала законної сили, в договорах оренди землі від 1 березня 2006 року обвинувачені [PERSON] та [PERSON], без їх відома, від їх імені уклали договори оренди належних їм земельних ділянок з приватним агропромисловим підприємством «Перемога», які ними, як орендодавцями, підписані не були. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених у позові та просила їх задовольнити. Представник ПАП «Перемога» [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Представник відділу Держземагенства у Тернопільському районі у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Також зазначає, що при розгляді справи покладаються на думку суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. У приватній власності позивачів перебувають земельні ділянки (земельні паї) на території Довжанської сільської ради, а саме: [PERSON] належить пай площею 3,27 га, [PERSON] - 2,88 га, [PERSON] - 2,27 га., що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку від 30 січня 2006 року серії ЯБ № 816253, серії ЯБ № 816874, серії ЯБ № 816311. Як встановлено ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2013 року у кримінальній справі № 607/3995/13-к, в договорах оренди землі від 01 березня 2006 року обвинувачені [PERSON] та [PERSON] за відсутності орендодавців [PERSON], [PERSON], [PERSON] склали завідомо неправдиві договори оренди земельних ділянок між ПАП «Перемога», як орендарем, та потерпілими, як орендодавцями. Дані факти встановленні рішенням суду, що набрало законної сили, і, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Тернопільським районним відділом земельних ресурсів заведено реєстраційні справи за № 28 та проведена державна реєстрація даних договорів оренди земельних ділянок в Державному земельному кадастрі. У відповідності до частини 4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 та ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, в тому числі частиною третьою - волевиявлення учасника правочину (договору) має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а частиною четвертою вказаної статті - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Законом України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі. Частина 2 статті 207 Цивільного кодексу України встановила - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність з підстав, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність задовольнити позов. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідач ПАТ «Перемога», як сторона оспорюваних договорів, визнало позовні вимоги та обставини, на яких вони ґрунтуються. Отже, в силу ч.1 ст.61 ЦПК України, та обставина, що оспорювані договори не підписувались позивачами, не підлягає доказуванню та вважається встановленою. За даних обставин суд вважає, у даному випадку має місце порушення прав позивачів, котрі підлягають захисту шляхом визнання недійсними договорів оренди землі від 01 березня 2006 року, укладених між [PERSON] та ПАП «Перемога», [PERSON] та ПАП «Перемога», [PERSON] та ПАП «Перемога» та визнання недійсною їх реєстрації. Частиною 6 ст. 6 «Про судовий збір» встановлено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. Позивачі при зверненні до суду сплатили лише 243,6 грн. судового збору, хоча позовних вимог заявили на 730,8 грн. (три позовні вимоги про визнання недійсними договорів оренди за кожним з них та скасування їх державної реєстрації 243,6 ? 3 = 730,8) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з ПАП «Перемога» на користь позивачів слід стягнути 243,6 грн. сплаченого ними судового збору, а 487,2 грн. на користь держави.

Outcome: approved