Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати її право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Горішнє, вул.Гагаріна, 7, Горохівського району Волинської області, земельну ділянку площею 1,93 га. для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 0720881400:01:001:0666, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №008572, посилаючись на те, що [PERSON] все своє майно посвідчила їй заповітом. [PERSON] померла 6 березня 2014 року. Після її смерті позивач прийняла спадщину, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача в заяві до суду просить справу розглядати у відсутності представника Горішненської сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного [PERSON] 13 квітня 2000 року, який було посвідчено секретарем Горішненської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №8 видно, що вона все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 06.03.2014 року (а.с.4). З свідоцтва про народження [PERSON] видно, що її батьками є [PERSON] та [PERSON], а згідно з свідоцтвом про одруження, [PERSON] одружилась та змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.8). Довідкою Горішненської сільської ради від 09.02.2015 року №147 стверджується, що заповіти [PERSON] у сільській раді посвідчувалися 13 квітня 2000 року по реєстрі №8, 12 березня 2009 року по реєстрі №10. Заповіти не змінені і не скасовані, спадкодмцями за заповітами після померлої є дочка [PERSON] та внучка [PERSON]. Остання від належної їй частки спадкового майна відмовилася в користь своєї матері [PERSON] (а.с.5). З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] 12 березня 2009 року склала заповіт, в якому належну їй земельну ділянку заповіла своїй внучці [PERSON] (а.с.10). Відповідно до заяви [PERSON] від 13 січня 2015 року, яку було посвідчено нотаріально, вона спадщини після померлої [PERSON] не прийняла, від належної їй частини спадкового майна відмовляється в користь своєї матері [PERSON] (а.с.6). Технічною документацією на житловий будинок, який розташований в с.Горішнє, вул.Гагаріна, 7, Горохівського району Волинської області стверджується, що його було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. З Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №008572 видно, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,93 га. ведення особистого селянського господарства (а.с.7). З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 08.04.2015 року №683/01-09 видно, що спадкової справи після померлої [PERSON] не заводилось. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла заповідану їй спадщину, інший спадкоємець за заповітом від прийняття належної їй спадщини відмовилася. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Горішнє, вул.Гагаріна, 7, Горохівського району Волинської області, земельну ділянку площею 1,93 га. для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 0720881400:01:001:0666, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №008572.

Outcome: approved