Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача в якому посилаючись на те, що відповідач чинить перешкоди у розпорядженні належній їй на праві власності часткою квартири [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не надає оригінал свідоцтва про право власності на житло та технічну документацію на спірну квартиру, тому в неї немає можливості вчинити нотаріальні дії по відчуженню її частки третій особі. У зв'язку із вказаним, просить суд, зобов'язати відповідача не чинити перешкод в праві розпорядженні часткою спірної квартири шляхом витребування у відповідача та передачі позивачу оригіналу свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач, в судовому засіданні, заперечував проти заявлених позовних вимог та вказував на те, що не чинить позивачу жодних перешкод у праві розпорядження її часткою в спірній квартирі, а заявлені вимоги є передчасними та неправомірними. Третя особа, в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача та третьої особи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу, відповідачу та третій особі. В спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та третя особа. Позивач, посилаючись на те, що відповідач чинить їй перешкоди в розпорядженні її часткою в спірній квартирі шляхом ненадання оригіналу правовстановлюючих документів на неї, просить суд усунути наявні перешкоди шляхом зобов'язання відповідача припинити такі дії та витребувати в нього оригінали правовстановлюючих документів. З такими вимогами позивача суд погодитися не може виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами факт того, що позивач є співвласником спірної квартири разом із відповідачем та третьою особою. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Частиною 3 ст. 319 ЦК України визначено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, одним з яких є визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, посилаючись на порушення її прав просить суд витребувати оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру у іншої особи, однак суд вважає, що позивач просить суд захистити її право неналежним способом, оскільки у випадку задоволення позовних вимог, право відповідача на вільне розпорядження спірною квартирою також може бути порушене, що не допускається. Окрім цього слід відмітити, що рішення суду повинно бути реальним, тобто таким, яке може бути виконане в примусовому порядку без волі іншої особи. Ті вимоги, які заявляє позивач, в примусовому порядку не можуть бути виконанні, оскільки в повній мірі залежить від волі відповідача. Тобто, звертаючись до суду із позовом до відповідача, позивач обрав неналежний спосіб захисту, тому такі вимоги задоволенню не підлягають. Суд звертає увагу на те, що фактично, позивач втратив правовстановлюючий документ на належне йому майно, оскільки він не може ним вільно користуватися з метою вільного розпорядження своїм майном, а вимогу про визнання права власності на частку в спірній квартирі позивачем заявлено не було. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed