Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 липня 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбі є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. На протязі останніх років життя з відповідачем поступово погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин через діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Між ними виникали суперечки, які привели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, оскільки відповідач 06 травня 2019 року зібрав свої речі і пішов з дому. Вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, на примирення не згідна, а тому просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повність і підтвердили обставини викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити, в останнє судове засідання не з`явились, позивач звернулася до суду з письмовою в якій позовні вимоги підтримали, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судовому засідання після закінчення строку на примирення позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнавав, в останнє судове засідання не з`явився, звернувся з письмовою заявою в якій просив справу розглядати у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 15.07.2008 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10,11, 12). Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вказане положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Суд вважає, що оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, та що дана справа в провадженні суду знаходиться біля трьох місяців, два з яких відповідачу відомо про позов до нього про розірвання шлюбу, але між сторонами нічого не змінилося, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав, суд вважає, що сім`я сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу, на думку суду, суперечить інтересам позивача, яка не бажає продовжувати подружні відносини, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь позивача 840,80 грн. суму судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved