Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. На даний час сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу, проте у мінімальному розмірі, якої недостатньо для утримання та забезпечення дитини. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. Відповідач позов визнав частково, вказав, що згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частині свого заробітку, оскільки від шлюбу вони мають також й повнолітнього сина, який продовжує навчання та який з грудня 2013 року мешкає разом з ним та перебуває на його повному матеріальному утриманні. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи. Сторони перебували у шлюбі, який 20 березня 2013 року розірвано. Даний факт підтверджено рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 6). Після припинення шлюбних відносин,сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Малолітня дитина проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі, відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу, але у мінімальному розмірі, якої недостатньо для нормального утримання та забезпечення дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, позивачка працює майстром виробничого навчання в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцею, отримує заробітну плату, яка з червня по листопад 2013 року склала 16698,19 грн., про що свідчить довідка (а.с. 9). Відповідач працює в ПАТ «Євраз Суха Балка», отримує пенсію та регресні виплати, на спростування вказаного відповідачем доказів не надано. Стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб відповідач не має, на його утриманні з 27 грудня 2013 року перебуває повнолітній син [PERSON], який продовжує навчання, в підтвердження чого надана довідка з учбового закладу, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частині його заробітку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, проаналізувавши та дослідивши матеріали справа, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/5 частині його заробітку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: partial