Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом і, після уточнення позовних вимог, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №1389 від 05.12.2016р., видане [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] на квартиру за адресою м.Калуш, вул.Каракая, 2/69, а також просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою м.Калуш, вул.Каракая, 2/69. Позов мотивує тим, що 29.03.2016 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на будинок по вул.Петрушевича,8 в м.Калуш, квартиру [ADDRESS], автомобіль ВАЗ 21063, інше майно. [PERSON] заповіту не залишив. Приватним нотаріусом [PERSON] 05.12.2016р. видано свідоцтва про право на спадщину на вказане майно на ім'я [PERSON], який є рідним братом [PERSON] Згідно із ч.1 ст.1262 ЦК України відповідач [PERSON] є спадкоємцем другої черги. Натомість позивач, як дочка [PERSON], є спадкоємцем І черги, а тому має право на прийняття спадщини після смерті батька. Зазначає, що не могла скористатись своїм правом на прийняття спадщини, так як відповідач навмисно приховав від неї факт смерті батька, а інших спільних знайомих у них не було. Тому позивач змушена звернутися із вказаним позовом до суду. Позивач подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує та просить суд його задоволити. Відповідач подач до суду заяву про визнання позову в частині скасування свідоцтва про право на спадщину №1389 від 05.12.2016р. та визнання за [PERSON] права власності на квартиру за адресою: м.Калуш, вул.Каракая, 2/69. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2016 року помер [PERSON] (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] (а.с.27). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому ч. 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Судом встановлено, що 05.12.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: м.Калуш, вул.Каракая, 2/69, дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №1389 (а.с.27). Відповідно до п.1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Пунктом 4.1 глави 10 цього Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Згідно із п. 4.6. Глави 10 вказаного Порядку спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.2 ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, позивач, яка є дочкою [PERSON] (а.с.6,7), є спадкоємцем І черги після його смерті. А відповідач [PERSON], будучи братом спадкодавця, належить до спадкоємців ІІ черги. За таких обставин, право на спадкування у відповідача, як спадкоємця ІІ черги, могло б виникнути лише у разі неприйняття позивачем спадщини після смерті батька. Таким чином, при видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину було порушено право позивача, як спадкоємця І черги, на прийняття спадщини. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відповідно до статті 1301 ЦК\~свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Враховуючи вищенаведене, свідоцтво про право на спадщину №1389 від 05.12.2016р., видане [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] на квартиру за адресою: м.Калуш, вул.Каракая, 2/69 слід визнати недійсним. Оскільки позивач є спадкоємцем І черги після смерті [PERSON], а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що за нею слід визнати право власності на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: м.Калуш, вул.Каракая, 2/69. На підставі викладеного,

Outcome: approved