Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Тульчинської державної нотаріальної контори, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тульчинський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції Вінницької області про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] згідно з заповітом, посвідченим 12.03.2008 секретарем Шпиківської селищної ради Тульчинського району за реєстром №210, був її онук [PERSON]. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, так як [INFO] помер. Вона, як жінка [PERSON], в даний час хоче оформити свої спадкові права, для чого звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори. Але там їй повідомили, що на спадковий житловий будинок накладено арешт. Вказаний арешт було зареєстровано Тульчинською державною нотаріальною конторою 23.07.2007, реєстраційний номер обтяження 5348674, архівний номер 1919490VINNITSA2, підстава обтяження - повідомлення, 3-111, 19.01.2000, відділ державної виконавчої служби, об'єкт обтяження будинок, адреса: [ADDRESS], власник [PERSON]. Коли вона звернулись за роз'ясненнями до Тульчинської державної нотаріальної контори, то їй було повідомлено про відсутність будь-яких матеріалів в зв'язку закінченням термінів зберігання, через що неможливо скасувати накладений арешт. Вважає наявність арешту на житловий будинок незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Так, в державній нотаріальній конторі на даний час не збереглося жодних документів, які б підтверджували підстави для арешту. Видати документи для зняття арешту також не можуть, так як в нотаріальній конторі не збереглись ніяких архівів документів, лише є відмітки про накладення арешту відповідно до письмового запиту Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби №3-111 від 19.01.2000. Хоча при цьому жодних постанов про накладення арешту чи вказівок про такі зі сторони державної виконавчої служби не надходило, а був лише запит стосовно наявності майна. Таким чином, необхідності в накладенні арешту на майно ні в 2000 році, ні в 2007 році, ні в даний час не було і немає. Вважає дії Тульчинської державної нотаріальної контори про відмову вчинити дію, а саме, зняти заборону, незаконними та такими, що порушують її конституційні права свободи. Наявність заборони позбавляє її можливості в повній мірі реалізовуй права, гарантовані Конституцією України, в тому числі по розпорядженню належними їй правами на отримання спадкового майна. Також їй достовірно відомо, що ні раніше, ні в даний час ніяких стягнень з [PERSON] не проводилось і не проводиться, судових рішень чи рішень інших органів про стягнення коштів також не існує, боржником вона не була. Будь-яких документів про боргові зобов'язання не існує, що підтверджує той факт, що ніяких боргових зобов'язань ні перед ким в дійсності немає. А тому накладення заборони являється незаконним. Так як наявність обмежень порушує її права і свободи, тому вона за захистом змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить скасувати арешт, реєстраційний номер 5348674, зареєстрований 23.07.2007 15:38:09 за №5348674 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницька область, Тульчинський район, місто Тульчин, вул.Леніна, 47, (04335) 2-35-30, підстава обтяження: повідомлення 3-111, 19.01.2000, Відділ державної виконавчої служби, об'єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS], власник [PERSON], додаткові дані: архівний номер: 1919490VINNITSA2, Архівна дата: 31.01.2000, Дата виникнення: 19.01.2000, № реєстра: 12, внутр. №3001CC4022F13130703B. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Відповідач - представник Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, будь-яких заперечень з приводу зняття арешту немає.. Третя особа - представник Тульчинський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно наявного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. Відповідно до ст.ст.223, 247 ЦПК України, в зв'язку неявкою всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії заповіту від 12.03.2008 (а.с.17) [PERSON] заповіла своєму онукові [PERSON] після своєї смерті усе своє майно. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від [INFO] серія [NUMBER] (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина на заповітом, яка складається із житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.1995 (а.с.8), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.11.2017 (а.с.19) та копією довідки виконкому Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 03.11.2017 №1310 (а.с.16). [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, так як [INFO] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 02.09.2015 серія [NUMBER] Позивач являється дружиною [PERSON] та спадщину після його смерті приняла, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 04.05.2008 серія [NUMBER] (а.с.12) та копією довідки виконкому Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 05.10.2017 №1185 (а.с.18). В даний час позивач хоче оформити свої спадкові права, для чого звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори, де їй повідомили, що на спадковий житловий будинок накладено арешт, який було зареєстровано Тульчинською державною нотаріальною конторою 23.07.2007, реєстраційний номер обтяження 5348674, архівний номер 1919490VINNITSA2, підстава обтяження - повідомлення, 3-111, 19.01.2000, відділ державної виконавчої служби, об'єкт обтяження будинок, адреса: [ADDRESS], власник [PERSON], що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 10.11.2017 (а.с.9). Згідно повідомленя Державного нотаріального архіву Вінницької області від 16.01.2018 №16/01-18 (а.с.11) вбачається, що Тульчинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби від 19.01.2000 за №3-111 накладено заборону на майно [PERSON], жительки [ADDRESS] Разом з тим, згідно копії довідки, виданої Тульчинським районним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 08.02.2018 № 17 (а.с.10), на виконанні Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області не має виконавчих документів про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь фізичних осіб та держави. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз'яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Наявність обтяження на нерухоме майно позбавляє позивача в повній мірі реалізувати права по розпорядженню належними їй правами на отримання спадкового майна. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивач позбавлена можливості належним чином розпоряджатися своїм правом на отримання спадкового майна, підстави для збереження обтяжень, накладених відповідачем на це майно відсутні, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно заяви представника позивача, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved