Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 8000 грн. до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 03 червня 2004 року між сторонами був укладений шлюб, під час якого [INFO] року у них народився син [PERSON]. 01 березня 2018 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова шлюб між сторонами було розірвано. Зазначає, що син проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Протягом тривалого часу відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, не приймає участі ні в фізичному, ні в розумово-психологічному становленні сина, не виховує та матеріально не утримує його з часу фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. відмовляється добровільно сплачувати аліменти. Також повідомляє, що їй відомо, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець і має великий дохід. На час спільного проживання щомісячний дохід відповідача становив більше 10000 грн. Тоді дитина займалася плаванням, відвідувала спортивну секцію, відвідувала додаткові уроки математики, іноземної та української мови. Також вказує, що у зв'язку із стрімким ростом сина, він повинен періодично проходити курси масажу та лікувальної фізкультури. У зв'язку із зазначеним, вважає, що стягнення аліментів у сумі 8000 грн. є обґрунтованим та справедливим, а їх розмір є таким, що може сплачуватися відповідачем. З огляду на зазначене просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 8000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності у якій зазначила, що не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, часта місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідача, який без поважних причин у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. Однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. За вимогами ст. 182 ч.2 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що в сторін [INFO] року народився син [PERSON]. (а.с. 16) За актом ЛКП «Сигнівка» № 318 від 27 червня 2018 року встановлено, що [PERSON] знаходиться на утриманні позивача. (а.с. 17) Згідно з відповіддю Головного управління ДФС у Львівській області № 1196/13-07-13-00 від 07 листопада 2018 року фізична особа-підприємець [PERSON] в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року отримав дохід під здійснення підприємницької діяльності у розмірі 1 960 678 грн. 90 коп. (а.с. 46) Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Виходячи з зазначеного, суд вважає за доцільне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі і стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 8000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved