Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина [PERSON], [INFO] з відповідачем в с. Гаї Нижні, вул. Л. Українки, 73, Дрогобицького району. В обґрунтування позову, покликається на те, що 13.09.2011 року вона з відповідачем уклали шлюб, від якого 10.07.2012 року у них народився син [PERSON]. Після укладення шлюбу їхні подружні відносини носили нормальний характер, однак згодом вони погіршились. Причиною було те, що у них з відповідачем різні характери та погляди на життя, що негативно впливає на виховання дитини. Вони більше шести місяців спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. На даний час вона переконалася, що втратила до відповідача почуття любові та поваги, а тому подальше спільне проживання в шлюбних відносинах є неможливим. Однак дитина більше прихильна до батька, який у свою чергу весь вільний час проводить з дитиною. Разом з тим, вона планує виїхати за кордон для працевлаштування, тому просить їхню спільну дитину залишити на проживанні та вихованні відповідача, що буде відповідати інтересам дитини. Позивачка на розгляд справи не зявилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив його задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні відносно задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини разом з батьком не заперечила. Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що подружжя сторін [PERSON] та [PERSON], зареєструвало шлюб 13.09.2011 року у відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №35. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Водночас, у відповідності до п.14, 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. За змістом частин першої та другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини [PERSON], судом встановлено, що відповідач батько є особою молодого працездатного віку, проживає разом з бабцею [PERSON], мамою [PERSON], братом [PERSON] та сином [PERSON]. Дитина в свою чергу має належні умови для проживання, стосунки у сім»ї доброзичливі, не конфліктні; батько дбає про виховання, утримання та розвиток сина (акт обстеження умов проживання від 25.07.2016 року представниками органу опіки та піклування Дрогобицької РДА). Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Водночас, суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ст.ст.141, 142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи наведене та вимоги національного законодавства щодо захисту прав дитини, а також Декларацію прав дитини 1959 р., яка проголошує принципи виховання дитини у атмосфері любові і розуміння для повного та гармонічного її розвитку,

Outcome: approved