Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] в теперішній час досяг повноліття, навчається на першому курсі денної форми навчання Західно-Донбаського професійного ліцею, та потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює, але матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. З відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 16,5%. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином 23 років, допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць та судові витрати покласти на відповідача. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Третя особа надав до суду письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу за його відсутності. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно довідки Західно-Донбаського професійного ліцею від 14 січня 2016 року № 27, [PERSON] навчається в Західно-Донбаському професійному ліцеї м. Павлоград на денній формі навчання, бюджетна основа. Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 15 лютого 2017 року (а.с.7). Таким чином, у зв'язку з навчанням, повнолітній син потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, при визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті, судом приймається до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові, який продовжує навчання, а також та обставина, що позивачем в позовній заяві не обгрунтовано, з яких причин вона просить стягнути з відповідача аліменти саме в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 21.04.1999 року загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, в тому числі при відрахуванні за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей, у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. За таких обставин у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача, буде становити 1/3 частину доходів відповідача (1/6 + 1/6), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. За таких обставин у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - [PERSON], в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 15 лютого 2016 року та до закінчення ним навчання, тобто до 15 лютого 2017 року. Згідно ст.367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині виплати аліментів за один місяць, про що просить позивач в позовній заяві. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial