Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про те, що вона з відповідачем проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, в період з грудня 2010 року до жовтня 2011 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю не проживають з жовтня 2011 року. На даний час донька проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. За час окремого проживання відповідач не намагався налагодити стосунки із донькою, зустрічей уникав, долею дитини не цікавиться. Відповідно до заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2014 року №2601/22992/12, за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, Служба у справах дітей Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві, [PERSON], орган опіки та піклування Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві, [PERSON] визнано батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з подальшим стягненням аліментів на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії, щомісяця починаючи з дати подання позовної заяви, а саме з 26.11.2012 року і до її повноліття, а саме до [INFO]. Відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки, не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки, не спілкується з нею та не займається її вихованням, не цікавиться фізичним розвитком і здоров'ям, злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини та має заборгованість. Діючи в інтересах дитини позивач звернулася до суду з цим позовом та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його доньки - [PERSON], [INFO]. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, не заперечувала щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно, в установленому порядку, про причини своєї неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Також виклик відповідача було здійснено через судову владу України, шляхом оголошення на сайті Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Начальник служби у справах дітей Уманської райдержадміністрації, представник органу опіки та піклування Камінська О.П. в судове засідання не з'явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у відсутність їх представника, позовні вимоги [PERSON] підтримують та просять суд їх задоволити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З урахуванням вищевикладеного Уманським міськрайонним судом Черкаської області 13 червня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи установлено, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 31.05.2014 року, батьками [PERSON], [INFO], є: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Актовий запис № 364 (а.с. 7). Згідно довідки №15 від 26.09.2017р. Дошкільного навчального закладу №328 Управління освіти Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про те, що [PERSON], батько [PERSON], не забирає дитину із садочка, не спілкуються з працівниками закладу, не відвідує батьківські збори, організовані свята в дошкільному закладі, не приймає активної участі у вихованні дитини, не сплачує плату за харчування в дошкільному закладі (а.с.12). Згідно повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району міста Києва, [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] спостерігається в амбулаторії №1 комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва за адресою: вул. Голосіївська, 53 з народження, до центру звертається мама дитини - [PERSON], за необхідності мама проходить всі огляди, профілактичні щеплення, виконує всі рекомендації лікарів. Батько [PERSON] до центру ніколи не з'являвся, здоров'ям дитини не цікавиться (а.с.18). Згідно висновку органу опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації Черкаської області вих. № 5-2017 від 21.11.2017, встановлено, що батько, [PERSON], проживає у с. Старі Бабани Уманського району, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, що виражається, зокрема, у тому, що він не бере участі у вихованні та утриманні доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд і лікування, не дає кошти на її утримання та оздоровлення. Спеціалістами служби у справах дітей була проведена бесіда з батьком, з якої встановлено, що [PERSON] не спілкується з дитиною взагалі, не телефонує їй, не вітає з днем народження, також підтвердив той факт, що не бере участі у вихованні доньки, а також не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] (а.с. 23). Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) (а.с.22). Суд, вивчивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлені факти, що свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, свої батьківські обов'язки відносно малолітнього в повній мірі не виконував та не виконує, а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно його сина підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У зв'язку із зазначеним, суд дійшов до висновку, що проживання [PERSON], [INFO], разом з матір'ю відповідає потребам та інтересам дитини. Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову і в частині визначення місця проживання дитини. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати при подачі позову до суду.

Outcome: approved