Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Нафтогазообслуговування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] була звільнена з посади прибиральниці службових приміщень за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Позивач вказує, що при звільненні з нею не був проведений розрахунок у повному обсязі, зокрема, позивачу не виплачена допомога у розмірі десяти середньомісячних заробітних плат, що передбачено п. 5.17 д Колективного договору, укладеної між адміністрацією і профспілковим комітетом (трудовим колективом) ДП «Нафтогазообслуговування» НАК «Нафтогаз України» на 2014 - 2015 роки. У зв'язку з вищевикладеним позивач зазнала моральних страждань та вважає, що їй була завдана моральна шкода, розмір якої позивачем оцінено у 3000 гривень. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 47378,88 гривень та 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 05.10.1998 року позивачка була призначена на посаду прибиральниці службових приміщень в Закрите акціонерне товариство Сервісна компанія «Укргаз-Сервіс», звільнена за власним бажанням 16.05.2005 року. 17.05.2005 року була прийнята на роботу в Дочірнього підприємства «Нафтогазообслугоування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на посаду прибиральниці службових приміщень, 17.03.2015 року була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. У відповідності до положень ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За правилами ст. ст. 10, 16 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання захищають право громадян на працю, беруть участь у розробленні та здійсненні державної політики у галузі трудових відносин, оплати праці, охорони праці, соціального захисту. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються в колективному договорі з додержанням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) або територіальними угодами. 14.01.2014 року між адміністрацією і профспілковим комітетом (трудовим колективом) ДП «Нафтогазообслуговування» НАК «Нафтогаз України» було прийнято колективний договір. Відповідно до п. 1.5. Колективного договору, норми і положення Колективного договору діють безпосередньо і є обов'язковим для дотримання Адміністрацією, працівниками Підприємства і Профспілковим комітетом. За приписами п. 5.17д. додатку №1 до Колективного договору при звільненні працівника на пенсію вперше, йому виплачується одноразова грошова виплата згідно з Положеням. Як убачається з матеріалів справи, позивач пропрацювала на підприємстві відповідача більше 10 років, була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. У березні 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату на її користь допомоги у розмірі десятимісячного середнього заробітку у відповідності до положень п. 5.17д Колективного договору, однак відповідач відмовився сплатити таку допомогу. За таких обставин, відповідач при звільненні позивача мав виплатити останньому допомогу у розмірі десятимісячного середнього заробітку, оскільки стаж роботи позивача становив більше 10 років. За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення допомоги у зв'язку зі звільненням є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, завдання моральних страждань на суму 3000,00 грн., а тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial