Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла її, [PERSON] , та [PERSON] мама [PERSON] [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Так, [PERSON] одноосібно прийняв спадщину за останньою фактом спільного проживання з нею, однак свої спадкові права у встановленому законом порядку не оформив. Разом з цим, [INFO] [PERSON] помер. Оскільки за життя він заповіт не складав, вона є його єдиним спадкоємцем, при цьому, нотаріусом в оформленні спадщини за ним їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить визнати за нею право власності на такий у порядку спадкування\~ за\~ законом\~ за [PERSON] . У підготовче судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, питання розподілу понесених нею судових витрат не вирішувати. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] померла мама [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 25 листопада 2013 року (а. с. 8-10, 12-13, 14, 15, 17). Також встановлено, що згідно довідок виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області [PERSON] Ю. [PERSON] ., яка померла [INFO] , була головою домогосподарства [ADDRESS] , де на момент смерті була зареєстрованою та проживала разом з сином [PERSON] , [INFO] (а. с. 18, 19). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57710740 від 27 вересня 2019 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області вих. № 1778/01-13 від 01 жовтня 2019 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня (а. с. 82, 83-84). Таким чином, оскільки [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а наявність інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено (а. с. 18, 82, 83-84), відтак її син прийняв таку одноосібно. Однак, [INFO] брат позивача [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 27 грудня 2018 року (а. с. 11). Згідно довідки виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області №190 від 17 квітня 2019 року [PERSON] на момент смерті був зареєстрований у домогосподарстві [ADDRESS] , інші зареєстровані особи у вказаному будинку були відсутні (а. с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, 05 червня 2019 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за братом, що стверджується копією спадкової справи № 38/2019 стосовно спадкодавця [PERSON] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовилася від неї (а. с. 85-99). Враховуючи наведене та те, що наявність інших спадкоємців першої-другої черг, які прийняли спадщину після смерті останнього, не встановлено (а. с. 20, 85-99), тому позивач вважається такою, що прийняла її одноосібно. Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за № 172/02-14/38/2019 від 17 липня 2019 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] , відсутній (а. с. 22, 65). Згідно архівної довідки Перечинської міської ради Закарпатської області № Г-161/02-10 від 22 квітня 2019 року в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційна справа щодо житлового будинку [ADDRESS] також відсутня (а. с. 21, 56). Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, оскільки у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0630720089 від 07 серпня 2019 року позивачем [PERSON] сплачено 768,40 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved