Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання припиненою з 06.07.2013 року поруку за договором поруки №401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] та в подальшому із заявами про уточнення позовних вимог, в яких посилалася на те, що 11.04.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», і [PERSON] був укладений кредитний договір № 401/11/04/2007/840-4406/КФ, згідно з яким позичальник отримав у банку кредит у розмірі 54 600 доларів США. Виконання вказаного договору забезпечувалося договором поруки № 401/11/04/2007/840- 4406/КФ, укладеним 11.04.2007 року між нею та ПАТ «КБ «Надра», за умовами якого вона взяла на себе зобовязання солідарно з позичальником відповідати за виконання ним умов кредитного договору. У звязку з невиконанням позичальником умов договору щодо повернення кредиту, відповідач 10.06.2010 року за вихідними № 2649, № 2648 надіслав позичальнику і їй, як поручителю, вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором та договором поруки. У цих вимогах Банк, посилаючись на положення п.4.2.4. кредитного договору №401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007 року, вимагав дострокового погашення кредиту і нарахованих відсотків, а також сплати пені, незалежно від настання строку виконання зобовязання, та сплати протягом чотирнадцяти днів всієї заборгованості за кредитом, а саме: суми кредиту в розмірі - 50\~975,65 дол. США, відсотків 4\~413,38 дол. США, комісії 531,88 дол. США, пені 464,68 дол. США. Подібні вимоги були направлені відповідачем на її адресу 28.12.2012 року та 25.03.2014 року. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому, як вважає позивач, мав право предявити до неї позов, як до поручителя, протягом шести місяців, починаючи від 11.06.2010 року. Шестимісячний строк для предявлення банком вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором розпочався 11 червня 2010 року та закінчився 11 грудня 2010 року. Проте у зазначений строк банк до неї позову про стягнення заборгованості за кредитним договором не предявив . Наведені обставини, на думку позивача, є підставою для визнання договору поруки від 11.04.2007 року №401/11/04/2007/840-4406/КФ, що укладений між нею і ПАТ КБ «Надра», припиненим з 11.12.2010 року у відповідності до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з урахуванням уточнень. Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на те, що досудова вимога ПАТ КБ «Надра» від 28.12.2012 р. не свідчить про зміну строку виконання основного зобовязання, оскільки відповідно до назви листа та його змісту поручителю було запропоновано достроково виконати зобовязання позичальника за кредитним договором . Позов вважає безпідставним та необґрунтованим , просить в його задоволенні від мовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, поважні причини неявки суду не повідомлено. Судом встановлено наступні факти. 11.04.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», і [PERSON] був укладений кредитний договір № 401/11/04/2007/840-4406/КФ, згідно якого позичальник отримав у банку споживчий кредит у розмірі 54 600 доларів США для проведення ремонту та благоустрою із строком повернення до 19.04.2021 року зі сплатою 13,99 % річних за користування кредитом ( а.с. 11-12). Відповідно до п.п. 3.3., 3.3.2., 3.3.3. договору позичальник повертає кредит шляхом перерахування щомісячно (до 20 числа поточного місяця) мінімального необхідного платежу у валюті кредиту. Щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 794,23 доларів США . Пунктом 4.2.4. кредитного договору передбачено, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін визначений п.3.3.3. цього договору. Згідно п.п.4.3., 4.3.5. вказаного договору позичальник зобовязаний у випадках, визначених в даному Договорі достроково, протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги Банку про дострокове повне виконання зобов'язань по цьому Договору, виконати зобов'язання щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим Договором та можливих штрафних санкцій. На забезпечення виконання зобовязань позичальника було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку надано двокімнатну квартиру загальною площею 46,1 кв. м, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Крім того, виконання зобовязань позичальника за договором забезпечувалося договором поруки, укладеним 11.04.2007 року між ПАТ КБ «Надра» і [PERSON] за № 401/11/04/2007/840- 4406/КФ ( а.с.13). Позичальник умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплату відсотків не виконує, останній платіж на погашення кредиту було внесено 10.06.10 року ,тому станом на 10.06.2010 року виникла заборгованість, яка складається з : суми кредиту в розмірі - 50\~975,65 дол. США, відсотків 4\~413,38 дол. США, комісії 531,88 дол. США, пені 464,68 дол. США. 10.06.2010 року на адресу позичальника і поручителя банк надіслав письмову вимогу за вихідним № 2649 та № 2648 про дострокове повне погашення кредиту і нарахованих відсотків та сплату пені відповідно до договору протягом чотирнадцяти днів (а.с. 58). 28.12. 2012 року та 25.03.2014 року відповідач знову надіслав поручителю досудові вимоги про повне погашення зобов'язань за кредитним договором № 401/11/04/2007/840-4406/КФ протягом 30 днів з моменту отримання вимоги (а.с. 14,62). У квітні 2014 року банк звернувся з позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с.64). Судом встановлено, що згідно із умовами кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити неустойку за порушення строків\~\~повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте у звязку з порушенням позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредиту банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та пункту 4.2.4. кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши їм письмову вимогу від 10.06.2010 року про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів протягом 14 календарних днів з дати одержання цієї вимоги. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і мав право пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від 11.06.2010 року. Проте банк цим правом не скористався і до суду з позовом до поручителя звернувся лише у квітні 2014 року. Якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст.1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.09.2015 року у справі № 6-933цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Умови договору поруки (пункт 5.3.) про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання, застосоване в другому реченні ч. 4 ст.559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін , оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.01.2016 року у справі № 6-990 цс15 та від 20.04.2016 року у справі № 6-2662цс16. Безпідставними доводи представника відповідача проте, що досудові вимоги ПАТ КБ «Надра» не свідчать про зміну строку виконання основного зобовязання, оскільки відповідно до назви листів та їх змісту поручителю було запропоновано достроково виконати зобовязання позичальника за кредитним договором. Представник ПАТ КБ«Надра» надав суду копії письмових повідомлень та досудових вимог, направлених позичальнику та поручителю, в яких міститься вимога дострокового погашення кредиту за договором від 11.04.2007 року № 401/11/04/2007/840-4406/КФ , у звязку з неналежним виконанням позичальником умов договору щодо повернення кредитних коштів. Закон не визначає форми та змісту вимоги про дострокове погашення кредиту у повному обсязі, а отже, і зміну строку виконання основного зобовязання. Оскільки листи-повідомлення, що адресовані боржнику і поручителю, містять вимогу про дострокове у повному обсязі погашення кредиту, нарахованих відсотків, а також сплату пені за договором, то суд вважає їх належними доказами що підтверджують зміну ПАТ КБ «Надра» строку виконання основного зобовязання за кредитним договором відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. Звернення поручителя до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі ст. 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору (постанова Верховного Суду України від 3 лютого 2016 р. у справі № 6-1599цс15). Відповідач не визнає право позивача на припинення поруки, тому її право підлягає захисту у судовому порядку. Непредявлення відповідачем вимог до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання(зміненого банком), є підставою для визнання договору поруки від 11.04.2007 року №401/11/04/2007/840-4406/КФ , укладеного між [PERSON] і ПАТ КБ «Надра» припиненим відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України. При цьому, суд не може погодитися з вимогами позивача про припинення поруки з конкретної дати, а саме : 11.12.2010 року, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права, тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України зПАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] підлягає стягненню - 551, 20 грн. судового збору . На підставі ст.554, ч. 4 ст.559, ч.2 ст.1050 ЦК,

Outcome: partial