Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала зареєстрованому шлюбі з 27.04.2007, який розірваний 15.12.2011 на підставі рішення суду. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідач після припинення шлюбних стосунків недостатньо приділяв увагу дитині, а з 2016 зовсім зник та жодної участі у вихованні, розвитку, оздоровлені не приймає. Дитина проживає разом із матір`ю, яка самостійно виконує батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідач також матеріально не допомагає, дитина перебуває лише на утримані позивача. Така поведінка відповідача негативно впливає на моральний стан дитини, тому діючи в інтересах дитини, просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання доньки. Позивач, його предстани в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяву, у якій просять справу розглядати за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд, за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 281, 282 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, просив розглядати справу за відсутності представника, рішення прийняти з урахуваннями наданого висновку, позовні вимоги підтримав. Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до правил ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 05.10.2007, актовий запис № 922 (а.с.10). Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2007, який рішенням Євпаторійського міського суду АР Крим від 15.12.2011 розірваний (а.с.11). Також встановлено, що позивач разом із дитиною проживає окремо від відповідача та займається її вихованням і утриманням. Такі обставини вбачаються із копій довідок та характеристики загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №167 Харківської міської ради від 14.05.2018, КЗ «Дошкільний начальний заклад (ясла-садок) № 375 Харківської міської ради» від 27.09.2019, КНП «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської рали від 18.09.2019, змісту висновку Департаменту служб у справах дітей (а.с.12,13,20,21). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батько дитини участі у вихованні, утриманні доньки не приймає, долею та розвитком не цікавиться. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50,155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із статтею 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Із висновку Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради від 11.11.2019 № 704 вбачається за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , внаслідок ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже, суд дійшов висновку, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої доньки. Далі, відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ухилення відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей, суд вважає, що відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище матері дитини, платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до правил ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Позивач просить стягнути на свою користь аліменти з відповідача щомісячно у виді 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), при цьому, з боку позивача не надано суду жодного доказу, які б обґрунтовували визначений розмір аліментів, тому суд, виходячи із принципу доведеності позовних вимог, визначає розмір аліментів у виді ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вимоги позову в цієї частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 768,40грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 768,40грн.

Outcome: partial