Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.09.2009 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду КП «Солоницівське підприємство теплових мереж» на підставі розпорядження від 15.09.2009 року № 3160, їм, позивачам, належить по 1/3 частині кожному квартири № 38, що розташована у жилому будинку № 2 по вулиці 70 років Жовтня (на теперішній час вул.Незалежності) смт.Солоницівка Дергачівського району Харківської області. Квартира [ADDRESS] зареєстрована в КП « ДМБТІ» в реєстровій книзі 3160 П. Відповідач у справі був зареєстрований у вказаній вище квартирі зі згоди [PERSON], але з умовою, що при потребі добровільно зніметься з реєстрації. 13 травня 2009 року шлюб між [PERSON] та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13.05.2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 110. Відповідач у вказаній вище квартирі не проживає з 2009 року, його особистих речей за вищевказаною адресою немає, кореспонденція на його імя за вищевказаною адресою не надходить. Той факт, що відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, підтверджується актом депутата Солоницівської селищної Ради Дергачівського району Харківської області від 21.10. 2016 року. Відповідач у житловому приміщенні не проживає, участі в обслуговуванні нерухомості та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, однак, він залишається бути зареєстрованим у їх квартирі. Реєстрація відповідача у даній квартирі не дає можливості здійснювати повно і беззаперечно свої права користування і розпорядження майном, позбавляє права на оформлення субсидії. Прохають визнати [PERSON],[INFO] таким, що втратив право на користування квартирою № 38 у жилому будинку №2 по вулиці 70 років Жовтня (на теперішній час вул. Незалежності) смт.Солоницівка Дергачівського району Харківської області. В судовому засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні тим, що містить позов. Так, позивач [PERSON] пояснила, що її колишній чоловік добровільно покинув квартиру після розірвання шлюбу. Повернутись не намагався, але час від часу вчиняє з різних причин сварки, погрожує. Позивачі [PERSON], [PERSON] надали аналогічні пояснення. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що у квартирі не проживає з 2009 року. Не заперечував проти того, що пішов з квартири добровільно, не намагався вселитись у квартиру, до відділу поліції не звертався з питанням про те, що позивачі його не пускають до квартири. Звернувся тільки після подачі позову до суду до дільничного інспектора поліції з усною заявою. Заслухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.09.2009 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду КП «Солоницівське підприємство теплових мереж» на підставі розпорядження від 15.09.2009 року № 3160, позивачам у справі належить по 1/3 частині кожному квартири № 38, що розташована у жилому будинку № 2 по вулиці 70 років Жовтня (на теперішній час вул. Незалежності) смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області. Квартира [ADDRESS] зареєстрована в КП « ДМБТІ» в реєстровій книзі 3160 П. Відповідач - колишній чоловік позивача [PERSON], батько інших позивачів. Відповідач у справі був зареєстрований у вказаній вище квартирі зі згоди [PERSON], але з умовою, що при потребі добровільно зніметься з реєстрації. 13 травня 2009 року шлюб між [PERSON] та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13.05.2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 110. Відповідач у вказаній вище квартирі не проживає з 2009 року, його особистих речей за вищевказаною адресою немає, кореспонденція на його імя за вищевказаною адресою не надходить. Відповідач у житловому приміщенні не проживає, участі в обслуговуванні нерухомості та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, однак, він залишається бути зареєстрованим у їх квартирі. Згідно акта депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 21.10.2016 р. відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі № 38, розташованій у жилому будинку № 2 по вулиці Незалежності смт.Солоницівка Дергачівського району Харківської області, але фактично не проживає з 2009 року по теперішній час. Відповідач в судовому засіданні не заперечував той факт, що пішов з даної квартири добровільно, після розірвання шлюбу. Йому ніхто не перешкоджав у проживанні за місцем реєстрації. З позовами про вселення до суду не звертався. Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови \~№5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам розяснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як слідує зі ст. 405 ч.2 ЦК України, яку суд застосовує до даних правовідносин, член сім»ї власників житла, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власниками житла або законом. Встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації понад один рік. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved