Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь невиплачену при звільненні заробітну плату і компенсацію за невикористану відпустку в сумі 21284,00 грн. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати по дату ухвалення судового рішення. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач працювала провідним інженером відділу у відповідача з 01.08.2016. Позивач 01.10.2019 була звільнена за власним бажанням, однак, на день звільнення відповідач не виплатив позивачу нараховану заробітну плату з березня 2019 року по 01 жовтня 2019 року та компенсацію за невикористану відпустку. Відповідач позовну заяву з додатками отримав 10.10.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового переказу, які містять підпис уповноваженої особи відповідача. Відзив на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач суду не надав. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Суд встановив, що позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем та 01.08.2016 була переведена на посаду провідного інженера-дослідника в відділі випробувань, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 6). 01.10.2019 позивач була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6) та копією наказу №120-к від 01.10.2019 (а.с. 5). Відповідно до\~ст.\~47\~КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Частиною першою ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Згідно з\~ч.1\~ст.116\~КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Позивач, на обґрунтування своїх вимог надала суду розрахункові листи на своє ім`я за вересень 2019 року та за жовтень 2019 року (а.с. 7), які підтверджують розмір заробітної плати за вересень та за жовтень. Окрім цього на тому ж аркуші міститься розрахунок суми на ім`я позивача із зазначенням періодів, відповідно до якого відповідач отримала виплати 01.03.2019 в розмірі 898,92 грн.; 01.04.2019 - 3715,69 грн.; 01.05.2019 - 3753,49 грн.; 01.06.2019 - 2593,33 грн.; 01.07.2019 - 3781,18 грн.; 01.08.2019 - 1369,49 грн.; 01.09.2019 - 3707,71 грн.; 01.10.2019 - 1464,49 грн., а в загальному розмірі з 01.03.2019 по 01.10.2019 21284,30 грн. При цьому, вказаний вище розрахунок суми не містить відомостей щодо утримання податків та інших обов`язкових платежів. Частиною 1 ст. 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз.1 п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 р. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Відповідно до\~абз.3 п.2, абз.3 п.3, п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження факту здійснення розрахунку з позивачем за нараховану, але не виплачену заробітну плату за час затримки, тому суд здійснює розрахунок за весь час затримки, тобто з дати звільнення позивача до дати ухвалення рішення по справі. Суд встановив, що середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передують дню звільнення (1 жовтня 2019 року) становить 120,89 грн. в день (1369,49 грн. заробітна плата позивача за серпень 2019 року + 3707,71 грн. заробітна плата позивача за вересень 2019 року / 42 робочих днів у серпні та вересні 2019 року разом). Позивач була\~звільнена 01.10.2019,\~що підтверджується\~копією наказу\~про звільнення\~(а.с.\~5),\~а рішення\~у справі\~ухвалено 18.11.2019,отже\~період затримки\~розрахунку при\~звільненні позивача складає 34 робочі дні (22 робочих днів в жовтні 2019 року + 12 робочих днів з 01 по 18 листопада включно). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 2659,58 грн. (120,89 грн. середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передують дню звільнення * 22 робочих дні період затримки розрахунку при звільненні) у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні та 21284,30 грн. заборгованість по заробітній платі з березня 2019 року по жовтень 2019 року та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved