Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,385 га в межах згудно планом, яка розташована на території смт. Губиниха, по вул. Червоноармійська, буд. 13 Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,150 га, ведення особистого підсобного господарства 0,235 га, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП № Нв 010256, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земелю за № 10256 від 25 серпня 1998 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 05 грудня 2010 року. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 05 грудня 2010 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на зазначену вище земельну ділянку, яка належала померлому на підставі рішення Губиниської селищної ради народних депутатів № 23 від 23 квітняі 1996 року та передана останньому у приватну власність. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачу все своє майно. Позивач у встановлений строк звернулась із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], та отримала письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї державного акту про право приватної власності на землю. За таких обставин позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Препдставник третоьої особи в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відстуності, та просив ухвалити рішення на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 грудня 2010 року помер [PERSON], який є батьком позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 377118 від 06 грудня 2010 року (а.с.6), копією повторного свідоцтва про народження позивача серія I-КИ № 561482 від 29 липня 2015 (а.с.10), копіями свідоцтв про укладення шлюбу серія I-КИ № 428279 від 15 травня 1976 року та серія I-КИ № 022385 від 15 листопада 1996 року /а.с.11,12/. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 09 листопада 2007 року секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 682, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] все своє майно /а.с.15/. Після смерті [PERSON] позивач у встановлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], та отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї, а саме - Державного акту про право приватної власності на землю, оскільки в наданому позивачем [PERSON] акті були наявні виправлення /а.с.17/. У відповідності до копії Державного акту на право приватної власності на земелю серія ДП Нв 010256 від 25 серпня 1998 року та відповіді Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року за вих. № 99-28-99.8-268/15-15 вбачається, що земельна ділянка площею 0,385 га в межах згудно планом, яка розташована на території смт. Губиниха, по вул. Червоноармійська, буд. 13 Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,150 га, ведення особистого підсобного господарства 0,235 га, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП № Нв 010256, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земелю за № 10256 від 25 серпня 1998 року належить [PERSON] /а.с. 16/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України та ст. 131 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Інформації про інших спадкоємців, які крім позивача прийняли спадщину після смерті [PERSON], матеріали справи не містять, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи № 432/2014. Тому позов [PERSON] слід задовольнити і визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved