Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, в обґрунтування якого зазначила, що 21.07.2017 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Кіцулою О.М. на ім'я позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на підставі якого вона отримала у власність двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Спадкодавцем зазначеної квартири була [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року. [PERSON] була власником квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2011 року. Продавець вказаної квартири відповідно до умов договору купівлі-продажу [PERSON] зобов'язався передати квартиру покупцю у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень й умовам цього договору та звільнити (в тому числі виписати осіб, що в ній проживають) і передати в належному для проживання стані до [INFO] року зі сплатою всіх нотаріальних послуг та інших обов'язкових платежів. З документів, що залишились після смерті [PERSON], [INFO] року вона зареєструвала своє місце проживання за адресою придбаної квартири та розпочала ведення Будинкової книги, оскільки попередній власник книгу не передав, посилаючись на її відсутність. Із переписки, яка проводилась померлою вбачається, що вона намагалась з'ясувати перелік осіб, що зареєстровані за адресою належної їй квартири, однак ані від УДМС України в Івано-Франківській області, ані від виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відповіді отримано не було. З довідки Обслуговуючого ЖБК «Смерічка» від 31.01.2017 року позивач отримала інформацію, що в успадкованій нею квартирі залишились зареєстрованими [PERSON] та [PERSON], які з невідомих причин не зняті з реєстраційного обліку. При наданні позивачу правової допомоги було оформлено адвокатські запити щодо надання інформації про осіб, зареєстрованих за адресою належої їй квартири, зокрема запити в Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради, Відділу ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківська, а також Відділу ведення Державного реєстру виборців, однак потрібної інформації надано не було. Звернення позивача до суду з даною позовною заявою про втрату права на користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні приміщенням шляхом зняття з реєстраційцного обліку є однією з форм захисту позивачем як власником своїх прав. На підставі наведенного просила суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими що втратили право на користуванння житловим приміщенням - квартирою № [ADDRESS] та усунути перешкоди в користуванні належною позивачу на праві власності квартирою шляхом зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою, зобов'язавши виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради зняти даних осіб з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. 01.03.2018 року представник позивача подала заяву про залишення позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим примішенням, зняття з реєстраційного обліку без розгляду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.03.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про втрату права на житло, усунення перешкод в користуванні приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартири [ADDRESS] та усунення перешкод в користуванні шляхом зняття з реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], залишено без розгляду. В судове засідання 27.03.2018 року представник позивча [PERSON] не з'явилась, подала заяву, в якій позов до [PERSON] та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради підтримала з мотивів, викладених в заяві, просила такий задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідачем [PERSON] 17.11.2017 року надіслано заперечення проти позову (а.с.48) в якому вона зазначила, що у її паспорті наявний штамп від 27.06.2015 року, з якого вбачається, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, просила відмовити в позові у зв'язку з відсутністю порушеного права. В судове засідання 27.03.2018 року відповідач повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Представник відповідача Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради [PERSON] в судове засідання 27.03.2018 року не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно змісту ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2011 року (а.с.8), зареєстрованого в реєстрі за № 732, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Луцик С.Ф., [PERSON] прийняла у власність від [PERSON] квартиру [ADDRESS] та сплатила її вартість за ціною та на умовах, встановлених у договорі, що також підтверджується і Витягом про державну реєстрацію прав № [NUMBER] від 27.07.2011 року (а.с.9). Відповідно до п.3.1. Договору, продавець зобов'язаний, зокрема, передати квартиру покупцю у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень й умовам цього договору та звільнити (в тому числі виписати осіб, що в ній проживають) і передати в належному для проживання стані до [INFO] року зі сплатою всіх нотаріальних послуг та інших обов'язкових платежів (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.07.2017 року, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кіцула О.М., [PERSON] прийняла спадщину після сметі [PERSON], що складається з квартири [ADDRESS] (а.с.7), що підтверджується також копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.15), та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16). Відповідно до копії будинкової книги, заведеної [INFO] року, у квартирі [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.10-11). З копії листа УДМС в Івано-Франківській області від 29.07.2016 року вбачається, що [PERSON] зверталась з запитом про надання інформації щодо осіб зареєстрованих за адресою: [ADDRESS], та УДМС в Івано-Франківській області повідомило їй, що не володіє такою інформацією, оскільки у них відсутня така база (а.с.12). На звернення [PERSON] щодо повідомлення про ідентицікаційні персональні дані осіб, зареєстрованих за її власною адресою по [ADDRESS], Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради листом від 04.11.2016 року повідомив, що згідно бази даних Реєстру виборців за вище вказаною адресою зареєстровано 2 виборці, та рекомендовано звернутись з письмовим запитом до відділу ведення Державного реєстру виборців (а.с.13). Відповідно до копії довідки, виданої Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Смерічка», [PERSON] проживала та була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] по [INFO] року. Померла [INFO] року. [PERSON] та [PERSON] 27.07.2011 року продали квартиру [PERSON], та по невідомим причинам не зняті з реєстраційного обліку (а.с.14). На адвокатський запит представника позивача - [PERSON], УДМС України в Івано-Франківській області листом від 16.08.2017 року № 02/3-19702 повідомило, що інформацією стосовно прізвищ, імен та по батькові всіх осіб, що зареєстровані за адресою [ADDRESS], відділ не володіє, оскільки відсутня така база (а.с.19). На адвокатський запит представника позивача - [PERSON], Відділ ведення державного реєстру виборців Івано-Франківської міської ради листом від 10.08.2017 ркоу № 10/60-41/02 повідомив, що Законом України «Про Державний реємтр виборців» визначено цілі використання персональних даних Реєстру, та відповідно до вказаного закону використання персональних даних Реєстру для іншиї цілей, крім зазначених у ч. 1-4 ст. 26 даного закону, можливе виключно за рішенням суду (а.с.20). На адвокатський запит представника позивача - [PERSON], Відділ з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківська Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради листом від 10.08.2017 року № 14/01-09/3919 повідомило, що у повноваження управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради не входить надання інформації щодо осіб, зареєстрованими за поштовими адресами (а.с.21). Згідно копії паспорта, долученого відповідачем [PERSON] до заперечення (а.с.49-50) вона зареєстрована адресою: [ADDRESS]. Реєстрація з 27.06.2015 року. На запит суду від 11.12.2017 року, УДМС України в Івано-Франківській області надало відповідь від 13.12.2017 року, з якої вбачається, що проведенною перевіркою по обліках Управління ДМС України в Івано-Франківській області встановлено, що громадянка [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.70). Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач [PERSON] суду не подала. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З наведеного вбачається, що з вимогою усунути перешкоди в користуванні належною позивачу на праві власності квартирою шляхом зняття з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою, зобов'язавши виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради зняти дану особу з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] позивач вправі звернутись до суду в разі відмови в знятті з реєстраційного обліку особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відтак право позивача на час розгляду справи суд вважає не порушеним. Суд також звертає увагу на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням вже є підставою для зняття її з реєстрації, а тому додатково зобов'язувати уповноважений на це орган знімати особу з реєстрації не має потреби. З наведеного суд прийшов до висновку по відмову в задоволенні позову в цій частині. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову [PERSON] діючому законодавству України, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивач, як власник квартири, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача [PERSON], яка не проживає за вказаною адресою та втратила право на її користування. Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: partial