Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивачі 07. 04. 2015 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.2000 року вони є власниками квартири [ADDRESS]. Крім них в квартирі зареєстровані ще 3 особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - невістка. Зазначили, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в належній їм квартирі, вже більше 7 років, місце їх фактичного проживання їм не відоме. Відповідач по справі [PERSON] являлася дружиною [PERSON] з 18.09.2003 року, однак 17.12.2014 року їх шлюб було розірвано на підставі заочного рішення Російської Федерації. Разом з тим, в мотивувальній частині рішення суду вбачається, що шлюбні відносини у сторін припинилися з 2008 року. Відповідач [PERSON] являється сином [PERSON] від першого шлюбу. Вказували, що з часу від'їзду відповідачів до Російської Федерації вони не бачились, точне їх місце проживання їм не відоме. Відповідачі не сплачують комунальні платежі, особистих їх речей в квартирі немає. В зв'язку з реєстрацією відповідачів в квартирі вони змушені нести додаткові витрати, пов'язані з надлишковою оплатою комунальних послуг Просили суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засіданні позивачі не з'явилися, проте скерували до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Про день та час розгляду справи були повідомлені через оголошення в пресі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом від 20.12.2000р. [PERSON], [PERSON] являються власниками квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно довідки № 2194 від 04.04.2015 р., виданій Соснівською службою утримання будинків Черкаської міської ради, окрім позивачів в квартирі [ADDRESS] зареєстровані ще три особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - невістка. Факт не проживання відповідачів за вказаною адресою підтверджується актами опитування сусідів від 04.04.2015р., в яких зазначено, що відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] з 2008 року в зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в Російську Федерацію. Місце фактичного проживання відповідачів позивачам не відоме. Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивачів, що відповідачі понад 1 рік не проживають в квартирі [ADDRESS], не користуються житлом, однак добровільно з реєстрації не знялися, чим створюють перешкоди позивачам в розпорядженні своїм майном. Визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстрації. Зі згоди позивачівсуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved