Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та, з урахуванням уточнених позовних вимог, остаточно просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання двох дітей - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісяця і до закінчення його навчання, та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача додаткові витрати на оздоровлення дітей у розмірі 3500 грн. кожного літа. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу між сторонами у них є спільні діти - син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Коштів на повноцінне утримання дітей не вистачає, сім'я є малозабезпеченою, позивач отримувала державну соціальну допомогу на дітей, однак коли старшому сину виповнилося 18 років, в допомозі було відмовлено. У цьому році син закінчує «Дніпровський регіональний центр професійно-технічної освіти» денної форми навчання та потребує допомоги у вступі до вищого навчального закладу. Відповідач є інвалідом третьої групи з дозволом до роботи, але протягом останніх десяти років ніде не працює, вимагає від позивача кошти на їжу та комунальні послуги. Позивач працює у державному закладі освіти КЗО «ДНРЦ 10» ДОР медичною сестрою та її заробітна плата складає 3700 грн., чого не вистачає на утримання дітей. Відповідач не вважає за потрібне утримувати своїх дітей та не приймає участі у їх вихованні. Старший син знаходиться на лікуванні у психо-невролога, окуліста, стоматолога, потребує постійного прийому ліків на суму 500 грн щомісячно, а також щорічного оздоровлення на морі, що коштує позивачу близько 4000 грн, а тому вона просить стягувати з відповідача 2000 грн. кожного літа. Донька [PERSON] відвідує стоматолога, вартість якого складає 750 грн. та теж потребує щорічного оздоровлення на морі, що коштуватиме позивачу приблизно 3000 грн., тому половину цієї суми вона просить стягувати з відповідача. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року до розгляду цивільної справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON]. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов повністю. Додатково зазначила, що останні 7 років вона самостійно утримує дітей, вимушена орендувати житло, хоча має маленьку заробітну плату. Відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмір 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісяця відповідача, оскільки він є інвалідом третьої групи та не має постійного місця роботи. Вказав, що сину надавати допомогу не бажає, оскільки останній не допомагає по господарству. Позовні вимоги щодо утримання з нього додаткових витрат на оздоровлення дітей також не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] підтримав позовні вимоги. Пояснив суду, що він навчається на 3 курсі «Дніпровського регіонального центру професійно-технічної освіти» та отримує стипендію у розмірі 500 грн. Зазначив, що останні вісім років тільки мати його утримує, а з батьком у нього постійно вникають конфлікти. Вислухавши сторони, дослідивши докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони перебувають у шлюбі з 03 березня 2000 року (а.с.4). Від шлюбу вони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, діти проживають разом із позивачем. Згідно довідки «Дніпропетровського регіонального центру професійно-технічної освіти» від 14 грудня 2018 року №234, [PERSON] навчається у ДПТНЗ «Дніпровський регіональний центр професійно-технічної освіти» на денній формі навчання та бюджетній основі до 30 червня 2019 року (а.с.10). [PERSON] відповідно до довідок Управління служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради №С-3604 від 11 грудня 2018 року та Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №646 від 13 грудня 2018 року взята під соціальний супровід в центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Чечелівської районної у м. Дніпрі ради як така, що перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.10,12). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей судом враховується наступне. Згідно ч.ч.1,2 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За наявності визначених законом підстав: досягнення третьою особою повноліття, продовження навчання, потреба третьою особою у зв'язку з продовженням навчання у матеріальній допомозі та можливість надання такої допомоги відповідачем, враховуються судом та згідно приписів ч.ч.1,2 ст. 199 Сімейного кодексу України призводять до того, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти позивачу на утримання третьої особи на період навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього ж кодексу, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Між сторонами є спір щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання третьої особи, отже аліменти підлягають стягненню з нього за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів на утримання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд враховує, що згідно ч.ч.1,2 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надавання утримання другим з батьків. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1,3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина, син [PERSON], [INFO]; отримує стипендію у розмірі 500 грн. та має задовільний стан здоров'я. Дитина, донька [PERSON], [INFO]; самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров'я. Відповідач є працездатною особою, має інвалідність 2 групи, офіційно не працевлаштований; інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами не має (а.с.29). Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини є таким, що відповідає як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону, тому суд вирішив стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, а розмір аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] є надмірним, і такими, що відповідають як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону будуть аліменти на утримання дитини у розмірі 1/12 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача раз на рік додатково сплачувати витрати на оздоровлення дітей у розмірі 3500 грн. судом враховується наступне. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Частиною 2 ст. 185 СК України передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, судом враховується, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивачем суду належних та допустимих доказів понесення нею додаткових витрат на утримання дітей у розмірі 3500 грн. кожного літа суду не надано. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial