Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; про стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання сина [PERSON] у сумі 4100 гривень. Позов мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем сторони мають спільну дитину, яка проживає разом з позивачем. Відповідач самоусунувся від участі в утриманні дитини, хоча має таку фінансову можливість. Крім того, не бере участі у вихованні та забезпеченні дитини, хоча перешкод позивач в цьому відповідачу не чинить. Вказує, що дитина є інвалідом з дитинства та потребує лікування. Крім того, дитина навчається в ВСП Львівського автомобільно-дорожнього коледжу НУ «Львівська політехніка», де рік навчання коштує 8200 гривень. В 2020 році позивача сплатила 4000 гривень за навчання сина та відповідач відмовляється від понесення додаткових витрат на дитину. Як на підставу позову посилається на положення ст.ст. 180-183, 191 СК України. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначену таку до судового розгляду. Судове засідання 23 грудня 2020 року не відбулось у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про час і місце проведення такого. В судовому засіданні 29 січня 2021 року позивач та її представник позов підтримала з мотивів викладених в ньому просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 29 січня 2021 року позов визнав частково, вказав, що готовий сплачувати аліменти в заявленому розмірі, однак на даний момент не має змоги нести додаткові витрати на утримання дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 травня 2015 року, справа № 463/1247/15-ц. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 листопада 2003 року вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Сторонами визнано обставину, що дитина проживає разом з позивачем по місцю проживання останньої, а тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказана обставина доказування не потребує. З посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю з дитинства. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України вбачається, що дохід [PERSON] за період з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року становив 24687,23 гривень, а дохід [PERSON] за цей же період - 97 712,28 гривень (в тому числі соціальні виплати). Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача щодо стягнення аліментів є підставними, оскільки дитина проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, не надає регулярно достатню матеріальну допомогу на утримання дитини, доказів протилежного стороною відповідача не представлено, чим ухиляється від виконання обов`язку з утримання неповнолітньої дитини, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років у 2021 році, а також визнання позову відповідачем в частині сплати аліментів, суд приходить до висновку про необхідність про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Визначаючи суму аліментів судом взято до уваги стан здоров`я дитини, доходи сторін та визнання позву в частині сплати аліментів зі сторони відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаної норми закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. З договору № 5 від 2 вересня 2019 року та довідки від 9 жовтня 2020 року № 02-30/262 вбачається, що [PERSON] навчається на денному відділенні ВСП Львівського автомобільно-дорожнього коледжу НУ «Львівська політехніка». Вартість навчання становить 8200 гривень кожного навчального року. З квитанції № 34 від 8 вересня 2020 року вбачається, що позивач сплатила за навчання сина 4000 гривень. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача половини вартості понесених витрат позивач на оплату навчання сина, тобто в розмір 2000 гривень, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Задовольняючи вказану позовну вимогу частково, суд враховує, що позивачем надано докази понесення витрат на навчання сина лише в сумі 4000 гривень. Також судом враховано доходи сторін у справі та можливість понесення ними додаткових витрат на дитину. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 840,8 гривень судового збору. Крім того, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід попустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial