Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на 1/5 житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований в с.Йосипівка по вул.Надрічна, 15, Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.08.1991\~року її\~матері [PERSON] було видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок (колишній колгоспний двір) що розташований по вул. Надрічна, 15 в с. Йосипівка Козівського району Тернопільської області. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 5 (пяти) членів, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 09.04.2017 року померла її мати [PERSON], яка за життя розпорядилася своїм майном та склала заповіт, за яким все належне їй на час смерті майно заповіла [PERSON]. Зазначає, що після смерті матері вона вступила в управління спадковим майном та звернулася до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що такий обєкт, як колгоспний двір, не визначений діючим законодавством. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний будинок, тому просить у судовому порядку визнати її власником 1/5 житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований по вул. Надрічна, 15 в с. Йосипівка Козівського району Тернопільської області. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 29.01.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Позивач та його представник у підготовче засідання не зявилися, однак представник позивача подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу слухати у їхній відсутності. Представник Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області подав клопотання, згідно якого не має заперечень щодо задоволення позовних вимог, просить справу слухати у його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.08.1991 року [PERSON] як голові колгоспного двору видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, що розташований по вул. Надрічна, 15 в с. Йосипівка, Козівського району Тернопільської області. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 5 (пяти) членів (а.с.11, 38). Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, виданої Кривенською сільською радою Козівського району Тернопільської області членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12, 39). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], то кожному із них фактично належить по 1/5 частині колгоспного двору. 09.04.2017 року померла [PERSON] у віці 95 років, що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть серії I-ИД №228359 від 10.10.2017 року (а.с.36). 14.01.2013 року [PERSON] розпорядилася своїм майном та склала заповіт, згідно якого все своє майно на день її смерті, заповіла [PERSON]. Вказаний заповіт був посвідчений 27.09.1996 року секретарем виконкому Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.37). 27.11.2017 року приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу [PERSON] [PERSON] видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії так як відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства (а.с.22,49). Вказані вище обставини учасниками справи не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності\~до статті\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів.\~Право власності\~вважається набутим\~правомірно,\~якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно\~ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON] померла, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, в належному порядку прийняла спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за Набережною Ганною Григорівною право власності на 1/5 житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований по вул. Надрічна, 15 в с. Йосипівка Козівського району Тернопільської області. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Сплачений позивачем [PERSON] судовий збір у розмірі 640, 00 грн. залишити за останньою. На підставі викладеного,

Outcome: approved