Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просила: 1) встановити факт родинних відносин та вважати, що [PERSON] , який помер [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , та батьком [PERSON] . 2) Визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом на 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 в житловому будинку літ.А-1, вбиральня літ.Д ), житловою площею 63,1 кв.м., загальною площею 96,7 кв.м., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що 24/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями розташованого по [ADDRESS] , зареєстровані на праві власності за [PERSON] на підставі рішень Ленінського районного суду м.Харкова від 02.10.2001 року та від 17.01.2002 року. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо вказаного вище житлового будинку відсутня. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року [PERSON] та [PERSON] були виділені ідеальні частки в зазначеному житловому будинку літ.А-1, а також змінені ідеальні частки в праві власності співвласників, а саме: [PERSON] стало належати 39/100 частин житлового будинку замість Ѕ частини, [PERSON] - 24/100 частини житлового будинку замість 1/4 частини, а [PERSON] - 37/100 частин житлового будинку замість 1/4 частини, які належне їм право власності в КП ХМБТІ не зареєстрували. Після смерті [PERSON] спадкоємцем її майна був син, батько позивача, [PERSON] , який спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але право власності на частину житлового будинку не оформив і помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 39/100 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON] є дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо постійно мешкала на час смерті спадкодавця у житловому будинку. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивач зазначила, що прийняла спадщину після смерті батька фактично, оскільки його доглядала до смерті і користуюється спадковим майном. Представник позивача зазначила, що бабусі позивачки підставі рішення суду належало 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] її син [PERSON] фактично прийняв спадщину, однак також не оформив її у встановленому законом порядку. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті батька, проводила ремонтні роботи в будинку та користувалась спадковим майном, однак отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину, т.я. прізвища її родичів в перекладі на українську мову різнилися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність при цьому позов визнала та зазначила, що є троюрідною сестрою [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), батько якої [PERSON] хворів на тяжке онкологічне захворювання і потребував постійного догляду та піклування. [PERSON] просила її допомагати по догляду за батьком і на момент смерті вона проживала з останніми. Підтвердила, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] та батьком [PERSON] . Також зазначила, що [PERSON] , а потім її син [PERSON] (її дядько) користувалися належною їм частиною будинку зі сторони домоволодіння по [ADDRESS] . Після смерті батька [PERSON] також користувалась зазначеною частиною будинку та земельної ділянки. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяви про слухання справи у їх відсутність при цьому позов підтримали та зазначили, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року було проведено виділ частини житлового будинку літ.А та прибудови літ.А1-1 і їм виділені приміщення з 1-1 по 1-8 зі сторони домоволодіння по [ADDRESS] , а друга частина будинку, яка належала бабусі позивачки (нині померлій) була виділена зі сторони домоволодіння по [ADDRESS] з приміщень 2-1 по 2-6 включно. Після виділу ідеальної частки, [PERSON] стало належати 39/100 частин замість Ѕ частини, а також виділена земельна ділянка площею 366 кв.м., якою та користувалася фактично, а в подальшому користувався її син [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, а після них - спадкоємиця [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона пам`ятає в дитинстві дідуся, який хворів і її мати - позивач по справі, за ним доглядала по день смерті, проживаючи по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що товаришує з позивачкою тривалий час. З бабусею позивачки не знайома, але бачила сімейні фото і чула від [PERSON] , що та постійно мешкала по [ADDRESS] . Батька позивачки знає, оскільки той хворів на онкологічне захворювання, а [PERSON] його доглядала за зазначеною адресою. Після смерті у 1988р. позивачка поховала батька, проживаючи в цьому будинку де робила поточний ремонт, замінювала вікна та підлогу, обробляла сад і ділянку. Суд вислухавши думку позивача її представника, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторонни користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст. 524, ст.548ЦК УРСР 1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ч.1 ст.549ЦК УРСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: зокрема 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим Майном. Згідно ст.529 ЦК УРСР 1963р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Пунктами 1,2,4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки відділу РАЦС Чугуївського міського управління юстиції Харківської області №42-360 від 02.04.2004 року [PERSON] (в актовому запису про народження зазначено [PERSON] народився [INFO] , і його батьками в актовому записі про народження записані « [PERSON]» та « [PERSON] ». (а.с.43) [PERSON] помер [INFO] , про що здійснено відповідний запис за №856. (а.с.23) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 18.06.1955р. виданного 2-ю ХМНК (реестр №2-4692) спадкоємицею на майно, що залишилося після померлого [INFO] [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадкове майно складається з ј частини домоволодіння по [ADDRESS] та грошовий вклад в Держкасі та суму 5600 карб. з відповідними відсотками. (а.с.12) Згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 18.06.1955 року, виданого нотаріусом Другої ХМНК та зареєстрованого в реєстрі за №2-4745 [PERSON] належить ј частини домоволодіння по [ADDRESS] . (а.с.13) [PERSON] набула право власності на Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] зареєструвавши в Бюро технічної інвентаризації 27.06.1955р. ј частини та ј частини домоволодіння (реєстрова кадастрова книга під №1970. (а.с.12,13 об.) Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 10.06.1998 року визнано дійсною угоду купівлі-продажу від 20.11.1998 року, укладену між [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . З вказаного рішення суду вбачається, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] по праву власності належав [PERSON] - Ѕ частина та [PERSON] (померлому) - Ѕ частина, спадкоємицею якого є [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. (а.с.19,20) Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року на ім`я [PERSON] виділено на ідеальну частку в житловому будинку літ.А-1 приміщення 1-4, 1-5, в прибудові літ.А1-1 частину приміщення 1-7, а також ганок літ.а, Ѕ частину вартості огорожі 2,6, хвіртки 5, воріт 7, зливної ями 8, трубчатого колодязя 9, всього на суму 4862,50 грн., що на 1341,5 грн. менше чим приходиться на ідеальну частку. Виділено на ідеальну частку [PERSON] в житловій прибудові літ.А1-1 приміщення 1-1, 1-6, частину приміщення 1-7, а також сарай літ.В, льох літ.Ж, вбиральню літ.Г, Ѕ частину вартості огорожі 2,6, хвіртки 5, воріт 7, зливної ями 8, трубчатого колодязя 9, що на 1341,5 грн. більше чим приходиться на ідеальну частку. Інші приміщення в житловому будинку, надвірні забудови залишити в користуванні інших співвласників житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Змінені ідеальні частки в праві власності співвласників на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , а саме: [PERSON] (померлій) стало належати 39/100 частин житлового будинку замість Ѕ частини, [PERSON] стало належати 37/100 частин житлового будинку замість 1/4 частини, [PERSON] стало належати 24/100 частини житлового будинку замість 1/4 частини. Визначено порядок користування земельною ділянкою за зазначеною адресою наступним чином: [PERSON] (померлій) на належну Ѕ частини залишити земельну ділянку площею 366 кв.м., яким вона фактично користувалася зі сторони домоволодіння [ADDRESS] , що на 29,5 кв.м. менше чим положено на ідеальну частку. В загальне користування [PERSON] та [PERSON] виділено загальний ганок площею 104 кв.м. В користування [PERSON] визначена дільниця площею 160,5 кв.м. в т.ч. дільниця під №ІІІ площею 125,5 кв.м. зі сторони домоволодіння [ADDRESS] та площу під житловим приміщенням (ІІІа). В користування [PERSON] визначена дільниця площею 160,5 кв.м. в т.ч. дільниця під № IV площею 132,5 кв.м. в центрі дільниці та під житловими приміщеннями 28 кв.м. (IV а). (а.с.15-18) Як вбачається з технічного паспорту складеного ПП «Міський центр нерухомості» 01.11.2018 року та інформаційної довідки від 12.10.2018р. житловий будинок літ.А-1 з прибудовами та надвірними будівлями по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 791 кв.м. має житлову площу 63,1 кв.м, та загальну площу 96,7 кв.м, без врахування самовільної прибудови літ. а5 (приміщення 1-9 площею 9,4 кв.м. яким користуються інші співвласники, а не позивач. (а.с. 52-58) З урахуванням проведення у житловому будинку між співвласниками виділу на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року по справі №2-218/02 на теперішній час в користуванні спадкоємця співвласника [PERSON] за технічним паспортом ПП «Міський центр нерухомості» від 01.11.2018 року знаходяться в житловому будинку літ.А-1 приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, а також вбиральня літ.Д. Інші приміщення житлового будинку та надвірні будівлі знаходяться в користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] (а.с. 52-57) Будь-яких самочинно побудованих або самочинно переобладнаних приміщень в користуванні спадкоємця [PERSON] не знаходиться. [PERSON] померла [INFO] у віці 73 років, про що здійснено відповідний запис за № 2375. (а.с. 25) У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася [PERSON] , про що вчинено відповідний запис за №1782. (а.с.32) Як вбачається з будинкової книги в будинку [ADDRESS] був зареєстрований зокрема: [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 34-42) [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 19.02.1983р., про що здійснено запис за №11. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON]. (а.с.33) [INFO] помер [PERSON] , про що здійснено відповідний запис за №1686.(а.с. 24) Дружина спадкодавця, мати позивача [PERSON] померла [INFO] , про що здійснено відповідний запис за № 30. (а.с. 26) Після смерті батька [PERSON] звернулася до Другої ХДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] , що належала матері [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був син померлої [PERSON] , який прийняв спадщину, т.я. був зареєстрований з померлою на час відкриття спадщини, але не оформив своїх спадкових прав. [PERSON] зазначила, що є дочкою і спадкоємицею померлого та зазначає що спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини. [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, або цивільних шлюбних відносинах не перебував. Вказана заява була зареєстрована 06.10.2018 року в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №707, спадкова справа №349/2018. (а.с. 83) Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, інформаційних довідок зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) і (заповіти/ спадкові договори) від 22.09.2018 р. та 06.10.2018р. після спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] 2-ю ХДНК відкрита спадкова справа 63106833, номер у спадковому реєстрі 349/2018, а після [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Відомості щодо заповітів чи видачі свідоцтва про право на спадщину відсутні. (а.с.85-87,89,90) Як вбачається з запиту Другої ХДНК щодо перевірки наявності спадкової справи та відповіді Харківського державного нотаріального архіву №2718/01-20 від 28 вересня 2018 року за наявною інформацією заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с. 91,92) Згідно відповіді Другої ХДНК №577/01-16 від 08.05.2019 року на ім`я [PERSON] нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на частину вказаного вище житлового будинку у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за [PERSON] на 39/100 частин житлового будинку після ухвалення рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року по справі №2-218/02, а також відмінностях у написанні прізвища в правовстановлюючих документах, оскільки в рішенні Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року померла зазначена як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть правильно « [PERSON] ». (а.с. 48) Таким чином, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса 2-ї ХДНК від 08.05.2019 р. однак оформити своє право у нотаріальній конторі та отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла. Незважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] не реалізували за життя своє право на реєстрацію права власності на частку у праві власності на домоволодіння, це право не є обмеженим у часі та існувало у спадкодавця і на момент його смерті. Тобто зазначені цивільні відносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України продовжували існувати після набрання чинності ЦК України. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, так як від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав [PERSON] , в даному випадку отримання спадкового майна після смерті [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після матері [PERSON] , проживаючи спільно з останньою за однією адресою. Факт родинних відносин між [PERSON] , батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, в якому батьком зазначений « [PERSON] »; копією довідки про народження [PERSON] , в якому його матір`ю зазначена « [PERSON] »; копіями правовстановлюючих документів на частину житлового будинку (рішення суду, свідоцтва про право власності); копією будинкової книги; копіями документів (виробнича характеристика, довідка, свідоцтво) на ім`я батька [PERSON] та поясненнями свідків. Відмінності в прізвищах спадкодавців виникли в результаті їх перекладу з російської на українську мову. Також підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом, оскільки [PERSON] набула право власності на 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 в житловому будинку літ.А-1, вбиральня літ.Д), житловою площею 63,1 кв.м., загальною площею 96,7 кв.м., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, передбачених ст.141 ЦПК України, у зв`язку з чим суд такі витрати не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved