Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого та зареєстрованого в реєстрі 12.05.1994 року Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № ХХІV від реєстровим № 66. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року визнаний недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між нею і відповідачем [PERSON] 26.05.1997 року , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. за реєстровим № 1507. Позивач зазначила, що в червні 2016 року їй стало відомо про те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявні обтяження у вигляді арешту на вищезазначену квартиру. 23.02.2017 року вона звернулася до Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою щодо зняття арешту. Листом ВДВС № В13/192/16 від 01.03.2017 року її було повідомлено, що згідно з відомостями з автоматизованої системи виконавчих проваджень і відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, арешт та майно [PERSON], [INFO] Індустріальним ВДВС не накладався, але Індустріальним ВДВС накладався арешт на майно [PERSON], 1974 року народження. Більш детальну інформацію Індустріальним ВДВС їй не надав у зв'язку з тим, що виконавчі провадження знищені відповідно до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої влади від 05.07.1999 року. Позивач зазначила, що в 2006, 2007, 2008 роках реєстратором, Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, були накладені арешти на майно відповідача [PERSON]. ,в тому числі і на квартиру [ADDRESS]. Наявність зазначених арештів, накладених на її квартиру, перешкоджає їй, позивачеві, як власниці, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому вона просила суд зняти обтяження у вигляді арешту з квартири [ADDRESS], зареєстровані Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2878328 від 15.02.2006 року, № 4801932 від 13.04.2007 року, № 4801957 від 13.04.2007 року, № 6575981 від 12.02.2008 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 60). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином (а.с. 52, 56). Представник третьої особи, Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений (а.с. 57). Представник третьої особи, Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 58). За таких обставин суд вважає можливим за згодою позивача розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачеві на підставі реєстраційного посвідчення, виданого та зареєстрованого в реєстрі 12.05.1994 року Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № ХХІV від реєстровим № 66, належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 7). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року визнаний недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між позивачем і відповідачем [PERSON] 26.05.1997 року і посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. за реєстровим № 1507 (а.с. 9). Судом встановлено, що постановами державних виконавців Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області впродовж 2006, 2007, 2008 років було накладено арешти на майно відповідача [PERSON], в тому числі на квартиру [ADDRESS], а саме реєстратором державним нотаріусом Шостої дніпровської держаної нотаріальної контори було внесено записи про обтяження за реєстровим № 2878328 від 15.02.2006 року, № 4801932 від 13.04.2007 року, № 4801957 від 13.04.2007 року, № 6575981 від 12.02.2008 року (а.с. 10). Звернувшись до Індустріального ВДВС із заявою про скасування арешту, позивачеві було відмовлено у зв'язку з тим, що закінчився строк зберігання виконавчих документів і виконавче провадження знищене (а.с. 10). Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року визнаний недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між позивачем і відповідачем 26.05.1997 року, а арешт на зазначену квартиру був накладений в той час, коли її власником була відповідач, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], скасувавши записи про обтяження у вигляді арешту на квартиру [ADDRESS], зареєстровані Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2878328 від 15.02.2006 року, № 4801932 від 13.04.2007 року, № 4801957 від 13.04.2007 року, № 6575981 від 12.02.2008 року.

Outcome: approved