Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 26.10.2020 року звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності на частину житлового будинку, посилались на наступні обставини. На підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23 серпня 2002 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить право власності по 1/6 частині кожному житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 вересня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №723, [PERSON] належить право власності на 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво видане на майно померлого [PERSON] . 25 січня 2003 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом реєстраційний №149 на 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] . Маючи намір зареєструвати право власності на зазначену 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та внести відомості до ДРРП у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 січня 2003 року реєстраційний №149 позивачі звернулися до державного реєстратора виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області - Подовжньої Наталії Сергіївни , яка пояснила, що внесення відомостей про право власності на 1/6 частину житлового будинку до ДРРП не можливо з тих підстав, що у свідоцтві про право на спадщину за законом від 25 січня 2003 року реєстраційний №149 на зазначено яка саме частка належить кожному із них, а лише зазначено, що свідоцтво видане на 1/6 частину. В зв`язку з даними обставинами, рекомендувала звернутися до суду. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, від 25 січня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі №149, державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області, помилково було вказано частку 1/6, та не зазначено, що їм належить по 1/18 частині кожному житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Просили визнати за ними, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право власності по 1/18 частині за кожним на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на який підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 січня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №149. Ухвалою суду від 30.10.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків (а.с.26-27). Ухвалою суду від 04.12.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 18.01.2021 року (а.с.40-41). 08.02.2021 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2021 року (а.с.70-71). В судове засідання позивачі не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 76). Представник відповідача Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.74). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.68). Третя особа Державний реєстратор Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області Подовжня Наталія Сергіївна в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с.73). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23 серпня 2002 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить право власності по 1/6 частині кожному житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Після смерті [PERSON] її частку в житловому будинку успадкували позивачі. Так, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.01.2003 року, спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] є: син - [PERSON] , дочки - [PERSON] , [PERSON] (яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] ). Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських побудов, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.12). Позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Подовжньої Н.С. виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок, що розташований [ADDRESS] . 17.11.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області Подовжньою Н.С. прийнято рішення, яким відмовлено у державній реєстрації прав власності, форма власності: приватна, спільна сумісна на житловий будинок з реєстраційним номером, що розташований [ADDRESS] за субєктом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] через наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно (а.с.77). Так, в виданому свідоцтві про право на спадщину за законом від 25.01.2003 року, реєстраційний номер №149, не зазначені частки кожного спадкоємця, а зазначено лише, що свідоцтво видане на 1/6 частину. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею п`ятою Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року (пункт 1 Прикінцевих та перехідних положень), а тому до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми чинного на час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - 25.01.2003 року Цивільного кодексу Української СРСР 1963 року (далі ЦК УРСР). Так, згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Тобто, розмір частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівним. Аналогічна норма міститься й в ч.1 ст.1267 ЦК України. Таким чином, позивачі згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 січня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №149 отримали в спадщину по 1/18 частині у житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Отже, враховуючи, що позивачам відмовлено у державній реєстрації права власності через наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, які не можуть бути відновленим в передбаченому законом порядку, права позивачів підлягають судовому захисту шляхом визнання права власності на вказане майно в порядку спадкування за законом. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved