Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що її батько [PERSON] помер [INFO]. Після смерті батька відкрилася спадщина. Окрім неї, інших спадкоємців немає. Однак, при відкритті спадкової справи нотаріус їй повідомила, що 09 серпня 2014 року батько посвідчив заповіт на ім'я [PERSON], яка не являється їхнім родичем. Зазначає, що батько був учасником ВВв, інвалідом І групи, помер у віці 88 років, на протязі останніх трьох років до смерті у нього були ослаблені вольові процеси, а тому він легко піддавався будь-якому впливу, а також у нього були видіння, галюцинації, бували випадки, що він розмовляв сам з собою, і тому на момент складання і підписання заповіту у нотаріуса він був у безпорадному стані і не спроможний був на час посвідчення заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вказала, що у батька розвивався старечий склероз, почастішали випадки неадекватного сприйняття ним дійсних подій, правильної життєвої орієнтації, він постійно на протязі останніх трьох років свого життя скаржився на головний біль, затуманеність голови, головокружіння, нечітке сприйняття навколишнього середовища, порушення пам'яті на поточні події, шум у вухах, слабість, серцевий біль, важкість у грудях, задишку, порушення сну. Окрім того, батько хворів серцевою недостатністю, атеросклеротичним міокардіосклерозом, ішемічною хворобою серця. Зазначена патологія серцевої діяльності порушує мозковий кровообіг і уражає мозок, що приводить до неадекватної поведінки, неможливості правильно оцінювати свої дії і передбачати їх наслідки. Тобто, на момент складання заповіту батько був тяжко хворою людиною, страждав на психічний розлад, мав поганий зір та слух, а також ряд інших захворювань, які істотно впливали на його неспроможність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З метою захисту своїх спадкових прав вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким визнати заповіт [PERSON], посвідчений 09 серпня 2014 року приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] на користь [PERSON] недійсним, а також стягнути із відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 21 липня 2014 року заявлені позовні вимоги підтримав і просить суд їх задовольнити у повному об'ємі. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що твердження позивача є голослівними припущеннями, які жодним належним і допустимими доказом не підтверджуються. Позивач протягом року перед смертю батька, його не бачила і взагалі не цікавилася його життям. Вказала, що вона із чоловіком обходили померлого, доглядали, купували ліки. Як дяку за те, що його доглядали, покійний склав заповіт. Він цілком розумів значення своїх дій та повністю керував ними. Ніяких галюцинацій, поганого зору чи слуху [PERSON] не мав, з собою не говорив, психічних розладів не мав. Дійсно, [PERSON] перебував на обліку з приводу хвороби серця та не перебував на обліку з приводу психічних та неврологічних розладів. Просить суд у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №121 від 19 грудня 2014 року та Ордеру на надання правової допомоги серії ВН №029322 від 19 грудня 2014 року заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд в їх задоволенні відмовити. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що він ставив крапельниці покійному, так як у нього була серцева недостатність. Покійний був при здоровому глузді, адекватно сприймав навколишній світ. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона бачила не один раз покійного. Дідусь був веселий, адекватний. Ніяких розладів у нього не було. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що протягом часу, коли [PERSON] проживав у [PERSON], вона майже щотижня бачила покійно, часто із ним розмовляла, так як вони обоє люди похилого віку. Покійний згадував лише про свою онуку [PERSON], про дочку не згадував. Також вказував, що дочка та онука про нього сім років не згадують. Був адекватний, без психічних розладів. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що покійний був адекватний, без психічних розладів. Вони із дружиною доглядали покійного три останні роки, і він склав заповіт. Дідусь жалівся, що у нього боліли ноги та серце. Коли дідусь хотів кудись їхати, то він його відвозив, а потім дідусь телефонував і він його забирав. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона є сестрою померлого. Останній раз брата вона бачила 04.08.2013 року. Брат хворів, у нього були проблеми із пам'яттю. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона є бувшою сусідкою померлого у смт.Чернівці. Із дочкою і онукою всіх познайомив покійний на своєму дні народженні сім років тому. Бували випадки, коли покійний кукурікав, кричав на подвір'ї. Також покійний жалівся, що його ображають люди, які його доглядають. У покійного були проблеми із пам'яттю. Він розказував, що лікує жінок, хоча до нього ніхто не ходив. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона є онукою померлого. Вона спілкувалась із дідусем. Дідусь забувався, щось не те говорив, однак вона це все списувала на похилий вік дідуся. Час від часу вона телефонувала до дідуся. Приїздила до нього у лікарню. Приватний нотаріус [PERSON], який допитаний в якості свідка суду пояснив, що при посвідченні заповіту він дотримувався порядку вчинення нотаріальних дій. Перед вчиненням будь-яких нотаріальних дій він роз'яснює наслідки їх вчинення, дає прочитати проект заповіту. Вказав, що напевно дідусь був адекватний, оскільки якби він помітив якусь неадекватність, то не вчиняв би нотаріальних дій. Зазначив, що заповіт посвідчував по місцю роботи - у місті Ямпіль. Дідусь прийшов сам, його ніхто не заносив. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 20 січня 2009 року на підставі рішення Чернівецької селищної ради від 15 серпня 2007 року на ім'я [PERSON] судом встановлено, що останній є власником земельної ділянки площею 0,1500 га у межах згідно з планом, яка розташована по [ADDRESS] та призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Із Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на підставі рішення Чернівецької селищної ради від 15 серпня 2007 року на ім'я [PERSON] судом встановлено, що останній є власником земельної ділянки площею 0,1613 га у межах згідно з планом, яка розташована по [ADDRESS] та призначена для ведення особистого селянського господарства. Із пенсійного посвідчення серії [NUMBER] виданого 26.09.2012 року Пенсійним фондом України судом встановлено, що позивач перебуває на пенсії за віком. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 02 жовтня 2014 року судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у селі Миронівка Ямпільського району Вінницької області. Із посвідчення серії [NUMBER] судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі [NUMBER] від 02.10.2014 року судом встановлено, що позивач зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як 02.10.2014 року заведено спадкову справу №746/2014. Із довідки №986 від 01.10.2014 року виданої Асоціацією органів самоорганізації населення міста Вінниці квартальним комітетом «Димитрівським» судом встановлено, що [PERSON] був зареєстрований з грудня 2011 року та проживав у своєї доньки [PERSON] [ADDRESS] свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 28 лютого 1972 року судом встановлено, що позивач є донькою [PERSON] та [PERSON]. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 01 жовтня 1972 року судом встановлено, що позивачка після реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]». Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого повторно 19 липня 1958 року судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Із довідки №326 виданої 18 квітня 2014 року головним лікарем Чернівецького районного медичного центру ПМСД судом встановлено, що [PERSON] хворіє і знаходиться на «Д» обліку в Чернівецькій АЗПСМ як ветеран ВВВ з діагнозом: енцефалопатія змішаного ґенезу ІІІ ст., після травматична інсомія, психоорганічний синдром ІХС. дифузний міокардіофіброз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., деформуючий артроз. Із архівної довідки №6/4/1-1272 від 17.01.2005 року судом встановлено, що дійсно [PERSON] на фронті получив осколкове проникаюче поранення лівої лобової області з вдавленим переломом лобової кістки, з присутністю кісткових осколків на поверхневих шарах мозкової рідини. Із довідки виданої виконкомом Чернівецької селищної ради Вінницької області 06.10.2014 року за №1122 судом встановлено, що останнє постійне місце проживання та реєстрації [PERSON], який помер [INFO] було [ADDRESS]. Із довідки №368 від 23.12.2014 року виданої виконкомом Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що [PERSON] хоронив [PERSON], який проживав без реєстрації по [ADDRESS]. Із відповіді Петрашівської амбулаторії ЗПСМ на адвокатський запит №175 від 22.12.2014 року судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку у Петрашівській АЗПСМ, як інвалід війни першої групи з приводу хронічна ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба ризик ІV степені, гіпертензивне серце, атеросклеротичний міокардіосклероз Н ІІ А, з приводу психічних та неврологічних розладів не перебував, стан хворого з 17.09.2014 року значно погіршився. Із рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 20.08.2014 року, яке набрало законної сили 02.09.2014 року судом встановлено, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним залишено без задоволення. Із виписок з історії хвороби №1160 та №4167 судом встановлено, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 05.03.2014 року по 20.03.2014 року з діагнозом: дифузний кардіосклероз, змішана (після травматична) енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., стійкий цефалічний, виражений вестибулоатактичний, антено-невротичний синдроми, когнітивні розлади помірно виражені, а також остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом, незріла катаракта очей. Із заповіту складеного у місті Ямпіль Вінницької області 09 серпня 2014 року судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів [PERSON] Із висновку судово-психіатричного експерта №1031 від 16.12.2015 року судом встановлено, що [PERSON] на момент складання заповіту 09.08.2014 року страждав на деменцію змішаного (посттравматично-судинного) ґенезу; за своїм психічним станом у той період часу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, [PERSON] на момент складання заповіту 09.08.2014 року за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, а також показання свідків, дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 09 серпня 2014 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів [PERSON] (заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1653) (а.с.82). Із висновку судово-психіатричної експертизи №1031 від 16.12.2014 року з врахуванням медичної документації та показання свідків допитаних в судовому засіданні, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], в момент складання заповіту 09 серпня 2014 року, страждав на деменцію змішаного (посттравматично-судинного) ґенезу, за своїм психічним станом у той період часу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними; [PERSON] на момент складання заповіту 09.08.2014 року за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Вимогами ст.ст.1233, 1234 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Як встановлено у ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину зазначені у ст.203 ЦК України. Так, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Недотримання цих вимог, відповідно до ст.215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. У відповідності до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Постановою Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК) ( 1618-15 ). Оскільки, із висновку судово-психіатричної експертизи №1031 від 16.12.2014 року з врахуванням медичної документації та показання свідків допитаних в судовому засіданні, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], в момент складання заповіту 09 серпня 2014 року, страждав на деменцію змішаного (посттравматично-судинного) ґенезу, за своїм психічним станом у той період часу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними; [PERSON] на момент складання заповіту 09.08.2014 року за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тому суд вважає за необхідне визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений 09 серпня 2014 року приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу [PERSON] При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.88 ч.1 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок згідно квитанції №7 від 24.11.2014 року, витрати на проведення посмертної судово-психіатричної експертизи у сумі 3180 гривень 74 копійки згідно квитанції №5815735 від 16.04.2015 року та квитанції №П1398770 від 21 квітня 2015 року, а також має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати пов'язані з явкою до суду у сумі 246 гривень 65 копійок.

Outcome: approved