Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 01.10.2005р. відділом РАЦС Московського районного управління юстиції, актовий запис № 1064; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) та визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO], разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, з грудня 2012р. сумісно не мешкають, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Продовження сімейних відносин неможливо, сім'я розпалась та поновлена бути не може. Син проживає з позивачем, а оскільки батько дитини неодноразово погрожував, зо забере сина до себе, позивач також просить визначити місце проживання разом з нею. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим судом належним чином про день та час розгляду справи, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд, зі згоди представника позивача, розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що між сторонами зареєстрований шлюб 01.10.2005р. відділом РАЦС Московського районного управління юстиції м. Харкова, що вбачається із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 01.10.2005р., актовий запис № 1064. Сторони з грудня 2012р. сумісно не проживають, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, тому подальше існування сім'ї позивача з [PERSON] не можливе, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд розриває шлюб, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення та фактично встановлено у судовому засіданні. Далі, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення із відповідача аліментів у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], на користь матері. Так, згідно свідоцтва про народження, вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Між тим, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог позову щодо визначення місця проживання дитини разом із позивачем, оскільки як вбачається із змісту позовних вимог, позивач зазначає, що дитина після розірвання відносин між батьками залишилась проживати з матір'ю та проживає і на сьогоднішній час. Яких-небудь доказів того, що між батьками виник спір щодо місця проживання дитини, суду не надано. Суду також не надано висновку служби по справах дітей щодо доцільності проживання дитини разом із матір'ю, що вимагає чинне законодавство. Не містять таких доказів і матеріали спавши, тому у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позову у цієї його частини. На підстав вищенаведеного, куруючись ст..ст.10, 11, 88, 208, 213, 217, 224 ЦПК України, ст. 110, 112, 161, 181, 183 Сімейного Кодексу України, суд, -

Outcome: partial