Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом 15.03.2018 та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову вказувала, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2007 року, який 19.01.2016 рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розірвано. У шлюбі у сторін народився син, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вже до народження дитини між сторонами були напружені стосунки, народження дитини взагалі зруйнувало їх відносини, відповідач уникав від виконання будь-яких дрібних обов'язків по дому, постійно дорікав, що дитина його дратує, фактично перестав з нею спілкувався. У травні 2014 року відповідач зібрав свої особисті речі та документи і залишив її з дитиною, повернувся мешкати до своїх батьків в смт Радушне Криворізького району, де мешкає до цих пір. З травня 2014 року і до цього часу, протягом 4-х років окремого проживання з відповідачем, вона неодноразово робила спроби залучити його до участі у вихованні дитини, але відповідач цього постійно уникав, пояснюючи відсутністю вільного часу. З 2014 року відповідач у вихованні дитини участі не брав і не бере, не цікавиться її розвитком, сина матеріально забезпечує позивач самостійно , купує йому одяг, їжу, займаються доглядом та вихованням. Рішенням Жовтневого районного суму м. Кривого Рогу з відповідача на її користь на утримання сина стягнуто аліменти. Разом з тим, від сплати аліментів позивач вимушена була відмовитися, оскільки, в іншому разі, відповідач не погоджувався надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, у зв'язку з чим вона відкликала виконавчий лис, а відповідач надав дозвіл на виїзд сина за межі України строком на 1 рік. Позивач вважає, що відповідач своїми вчинками наглядно демонструє його ставлення до благополуччя і життя своєї дитини, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, дитина йому взагалі байдужа, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с.33) до суду повторно не з'явився (а.с.35,36,49), про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надав. Представники третіх осіб: Органу опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, Органу опіки та піклування Покровської районної у місті Кривому Розі ради, Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області до суду не з'явилися, але надали заяви про розгляд справи за відсутності їх представників (а.с.57, 58, 67). У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, неповідомлення ним про причини неявки до суду, ненадання відзиву на позов, отримавши згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, на місці постановив здійснити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та визначившись з нормою права, яка підлягає застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON], яка змінила прізвище з «[PERSON]» 09.09.2016 (а.с.14), з 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який 19.01.2016 рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу було розірвано (а.с.13). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим повторно 06.03.2018 Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 82 (а.с.12). Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право передати дитину на виховання фізичним та юридичним особам. Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З довідки № 13 від 06.03.2018 Криворізької об'єднаної міської додатково-інформаційної служби вбачається, що дитина, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, [PERSON] - позивачем по справі (а.с.15). Як зазначила в позові позивач, в травні 2014 року відповідач залишив їх з дитиною та переїхав жити до своїх батьків в смт Радушне Криворізького району. З цього часу відповідач не бере участі у вихованні та утриманні свого малолітнього сина [PERSON], не цікавиться його життям та здоров'ям, що також підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Як зазначено в довідці № 60 від 06.03.2018 та характеристиці, виданих завідувачем КЗ «ДНЗ №263КТ» КМР (а.с.16,17), малолітній [PERSON], [INFO], з 01.09.2015 по 23.01.2017 відвідував КЗ «ДНЗ №263КТ» КМР, за час перебування в закладі дитина більшість часу перебувала з матір'ю, [PERSON], яка приділяла велику увагу вихованню сина, цікавилася його успіхами та невдачами в групі, відвідувала батьківські збори, заходи закладу. Батько дитини, [PERSON] з сім'єю не проживав, дитину в Заклад не приводив та не забирав, успіхами дитини не цікавився, батьківські збори не відвідував, не приділяв увагу вихованню сина. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.08.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с.22). Зазначений виконавчий лист за заявою позивача був повернутий їй без виконання (а.с.20). Як вказувала позивач у позовній заяві та підтвердили у судовому засіданні її представник і свідки, такі дії позивача були зумовлені вимогою відповідача, який не погоджувався за інших обставин надати дозвіл на виїзд дитини разом з матір'ю за кордон. Суд бере до уваги такі пояснення позивача при ухваленні рішення, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі. Зокрема, позивачем 23.12.2016 до Дзержинського ВДВС подана заява про повернення виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] без виконання (а.с.20) та лише 26.12.2016, в день прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.21 зворот), відповідачем [PERSON] надано дозвіл [PERSON] на тимчасовий виїзд сина, [PERSON] до Польщі, про що приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області посвідчено заяву (а.с.19). Вказані обставини відповідачем не спростовано та доказів протилежного не надано. Згідно акта відвідування від 15.06.2018 року, спеціалістами служби у справах дітей Покровської районної в місті ради, з метою виконання ухвали суду про підготовку висновку щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], здійснений виїзд за адресою [ADDRESS], однак двері ніхто не відчинив, обстежити житлові умови не надалося можливим (а.с.66). З службової розписки головного спеціаліста служби у справах дітей Покровської районної у місті Кривому Розі ради від 10.07.2018, вбачається, що [PERSON] в телефонному режимі повідомив про те, що він зареєстрований в [INFO], але фактично проживає у м. Кривий Ріг, тому до служби у справах дітей він не прийде та ніяких пояснень надавати не буде, точну адресу свого місця проживання повідомляти відмовився (а.с.65). У зв'язку з чим у служби у справах дітей Покровської районної у місті ради відсутні можливості надати висновок про доцільність або не доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, про що вони зазначили в заяві (а.с.58). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, у разі якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON], будучи повнолітньою, дієздатною особою, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, не надає їй моральної підтримки, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки, позов задоволено то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved