Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який разом з представником підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що вона - [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . Крім інших осіб, за вищевказаною адресою зареєстрований колишній чоловік позивача, відповідач по справі, - [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, проте відповідач, не будучи власником (співвласником) спірного житлового приміщення та членом сім`ї позивача, залишається проживати та бути зареєстрованим у квартирі за адресою: [ADDRESS] . В добровільному порядку [PERSON] звільнити спірну квартиру не бажає, будь-якої участі по сплаті комунальних платежів та інших витрат на утримання житла не приймає. Реєстрація та фактичне проживання [PERSON] у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , чинить [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Тому позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні приватною власністю - житловим приміщенням [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] . Ухвалою суду від 04.11.2019 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі. Ухвалою суду від 18.12.2019 року призначено по справі судове засідання з викликом сторін. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив про визнання позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником житлового приміщення [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Сумської міської ради від 23.07.2007 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Сумське міське БТІ», Договором дарування 1/2 частини житлового приміщення від 14.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко М.М., реєстраційний номер №1070, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10-17). З Довідки про склад сім`ї, зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.10.2019 року вбачається, що в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7). В період з 02.11.2007 року по 25.04.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.20-22). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2019 року по справі №592/3552/19, шлюб, зареєстрований 02.11.2007 року ВРАЦС СМУЮ, актовий запис №2314, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 28.05.2019 року (а.с.21-22). Втім, [PERSON] , не будучи власником (співвласником) спірного житлового приміщення та членом сім`ї позивача, залишається проживати та бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , постійно вчиняє сварки, внаслідок чого неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї, що підтверджується довідками Сумського ВП ГУНП в Сумській області та постановами суду про накладення адміністративного стягнення (а.с.49-75). Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №702/101/18, аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. У житлових спорах про виселення/вселення, право на проживання колишнього члена сім`ї розглядається як сервітут, який припиняється судом за позовом власника житлового приміщення при наявності обставин, які мають істотне значення. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 по справі №243/7004/17-ц та від 15.05.2017 року по справі №6-2931цс16. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доказів на обґрунтування позовних вимог у їх сукупності, суд приходить до висновку, що реєстрація та факт проживання [PERSON] у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , чинить істотні перешкоди у реалізації права володіння, користування і розпорядження належним [PERSON] майном, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом виселення [PERSON] із спірного житлового приміщення. Крім того, відповідач [PERSON] в судовому засіданні під час розгляду справи по суті заявив про визнання позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин,

Outcome: approved