Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивачі 11 вересня 2019 року звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вони є непрацездатними особами за станом здоров`я ( [PERSON] - як особа з інвалідністю 3 групи, [PERSON] - як особа з інвалідністю 2 групи), отримують пенсію невеликого розміру, перебувають у скрутному матеріальному становищі через необхідність постійного лікування та відсутність інших джерел доходу, у зв`язку з чим і потребують матеріальної допомоги; відповідач є їх сином, який досяг вісімнадцяти років, працює охоронцем в порту «Южний» Одеської області, отримує гарну заробітну плату, однак ухиляється від надання їм матеріальної допомоги; інший син позивачів, [PERSON] , проживає окремо та допомагає їм, але цих коштів недостатньо для лікування. У зв`язку з цим позивачі просили стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання непрацездатних батьків у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно. 02 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Позивачі в установлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надали. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 02 листопада 2019 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення (а.с.40), клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву до суду не надав. На підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 вересня 1988 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 356858 від 10 березня 2015 року, позивачу [PERSON] встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням безстроково; протипоказані середньо-важке фізичне навантаження, тривале вимушене положення тіла, тривала хода; може працювати за своїм фахом бухгалтера на 0,5 ставки, доступні легкі види надомної праці, рекомендовано лікування і спостереження травматолога (а.с.14). Згідно з довідкою серії 12 ААА №562970 від 31 жовтня 2019 року, позивачці [PERSON] встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, дата чергового переогляду - жовтень 2021 року; протипоказане значне фізичне навантаження, тривала хода; може виконувати легкі види праці в надомних умовах; рекомендовано лікування і спостереження травматолога (а.с.41). Згідно з довідками Головного управління Пенсійного фонду України, позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в Очаківському об`єднаному управлінні ПФУ в Миколаївській області і отримують пенсію по інвалідності: березень 2019 року - 2702,09 грн., квітень 2019 року - 2702,08 грн., травень 2019 року - 1497,00 грн., червень 2019 року - 1497,00 грн., липень 2019 року - 2000 грн., серпень 2019 року - 2000 грн. кожен (а.с.12-13). Відповідач [PERSON] з 21 січня 2019 року працює охоронником у Державному підприємстві «Морький торговельний порт Южний» і йому нараховано заробітну плату у березні 2019 року - 9311,70 грн., квітні 2019 року - 10358,86 грн., травень 2019 року - 9641,08 грн., червень 2019 року - 11463,12 грн., липень 2019 року - 15131,90 грн., серпень 2019 року - 9200,70 грн. (а.с.42). Згідно з довідкою Березанської селищної ради Миколаївської області від 09 вересня 2019 року, відповідач входить до складу сім`ї позивачів і проживає разом з ними за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). На підтвердження потреби в матеріальній допомозі сина позивачами надано копії індивідуальних програм реабілітації інваліда (а.с.16-19), виписки з медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного центру Миколаївської обласної лікарні на ім`я [PERSON] від 22 вересня 2014 року (а.с.20), виписок відділення травматології та ортопедії 3-ої міської лікарні м.Миколаєва з історії хвороби [PERSON] від 10 листопада 2015 року та від 19 квітня 2017 року (а.с.21-22), розрахункових книжок по оплаті комунальних послуг на ім`я позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-28), інформацію про вартість лікарських препаратів (а.с.29-30). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Нпрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або має інвалідність I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Таким чином, суд доходить до висновку про те, що позивачі є непрацездатними особами за станом здоров`я ( [PERSON] - як особа з інвалідністю 3 групи, [PERSON] - як особа з інвалідністю 2 групи), отримують пенсію невеликого розміру, мають захворювання, у звязку з чим потребують лікування та постійного вживання лікарських препаратів, а тому мають необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є їх сином, не надає, хоча є працездатним, офіційно працевлаштований і має можливість сплачувати аліменти на утримання батьків. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц, провадження №61-2386сво19, відповідно до якої обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів на утримання позивачів суд враховує надання їм допомоги від іншого сина [PERSON] , про що зазначають позивачі у тексті позовної заяви, а підстав, передбачених положеннями ст.204 СК України для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатних батьків, судом не встановлено. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст.202, 205 СК України,

Outcome: approved