Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з 29 липня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] На даний час вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство, їх шлюбні відносини припинені. Дитина залишилася проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ж ухиляється від виконання батьківських обов'язків з утримання та виховання дитини, не надає жодних коштів на утримання дитини. Тому просить позов задовольнити і ухвалити про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на дитину. В судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить задоволити. Відповідач в судовому засідання позов визнав, зазначає, що офіційно не працює та зобов'язується надавати кошти на утримання дочки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 29 липня 2006 року сторони перебувають у шлюбі (а.с.4) Із ксерокопії свідоцтва про народження вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5) Судом встановлено, що дитина сторін [PERSON] перебуває на утриманні матері, позивачки по справі і проживає за адресою [INFO]. Відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярний, мінливий дохід, що сторонами не оспорюється. У статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і відповідача, те, що дитина сторін проживає та перебуває на утриманні позивача, інші обставини, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісячно, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги, суд присуджує аліменти на дитину від дня пред'явлення позову, а саме з 17.07.2015. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. [PERSON] того, задовольняючи позов у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved