Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання за нею, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право власності у порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS], та на земельні ділянки для ведення товарного сільського господарського виробництва, площею 1,8551 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,7432 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовані на території Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, що належали останній. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті [PERSON], як спадкоємець за законом вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказаний житловий будинок та земельні ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на них. Остання за життя не оформила свідоцтва про право власності на житловий будинок, хоча він за нею рахувався. Разом з тим, за життя отримала Державні акти на земельні ділянки, проте їх оригінали не збереглися. З метою захисту своїх спадкових прав вона звернулася до суду з цим позовом. У судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач та представник відповідача у заявах до суду просили справу розглядати у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Представник відповідача позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Доповівши зміст позовних вимог, дослідивши письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, із житлового будинку [ADDRESS], та земельних ділянок для ведення товарного сільського господарського виробництва, площею 1,8551 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,7432 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовані на території Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Позивач, як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом 27.09.2017 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою встановлено, що у [PERSON] відсутні на руках оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки, необхідність яких передбачена Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Із інформації КП «Новоград-Волинське МБТІ» Житомирської обласної ради за № 668 від 30.03.2017 року слідує, що право власності на житловий будинок за [PERSON] не зареєстровано (а.с.14) Згідно відповіді на запит суду державного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області від 07.11.2017 року інші спадкоємці з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. Із відповіді відділу у Новоград-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 11.10.2017 року слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі дублікатів державних актів на земельні ділянки (а.с.24). Вирішуючи даний спір суд рахує за необхідне застосувати положення ст. ст. 100, 101 ЦК УРСР, 1963 року, які передбачають, що громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 «Особиста власність» цього ж Кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Відповідно до 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Стаття 1225 ЦК України вказує, що право власності переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Із довідки Великомолодьківської сільської ради Житомирської області за № 553 від 23.03.2017 року слідує, що згідно по господарської книги житловий будинок [ADDRESS] рахується за померлою [PERSON] (а.с.10). Згідно копії технічного паспорта вказаний будинок 1950 року побудови (а.с.11-13). Відповідно до Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, сформовані 25.04.2017 року, земельні ділянки для ведення товарного сільського господарського виробництва, площею 1,8551 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,7432 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовані на території Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, належали [PERSON], форма власності: приватна (а.с.19-23). Враховуючи ту обставину, що спірний будинок побудований до 05.08.1992 року, суд приходить до висновку, що позивач не може належним чином оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування відповідно до «Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків …», затвердженого постановою КМ України від 09.09.2009 року № 1035, а тому задовольняє позов та визнає за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Крім того, суд приходить до висновку, що позивач не в змозі іншим шляхом як у судовому порядку оформити право власності і на спірні земельні ділянки після смерті [PERSON] так, як їх оригінали не збереглися, та задовольняє позов і в цій частині.

Outcome: approved