Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалася те, що 14.09.2007р. між нею та [PERSON] у відділі РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб. Від шлюбу [INFO]. у них народився син - [PERSON] Спільне життя між ними не склалося. Причиною розпаду сім'ї є фізичне насильство по відношенню до неї зі сторони відповідача, різні характери та погляди на життя, постійні суперечки та сварки. Вона намагалася зберегти сім'ю, постійно йшла на примирення з чоловіком, однак всі її зусилля виявилися марними. Вони тривалий час (понад два місяці) разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їх сім'я існує лише формально, а примирення між ними не можливе. Дитина перебуває на її утриманні, відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, і їй одній матеріально важко утримувати сім'ю. Просила шлюб розірвати і стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 2000грн. до досягнення ним повноліття, починаючи від дня пред'явлення позову, а також стягнути судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутності, при цьому не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України викликався в судове засідання через оголошення у пресі, однак в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Враховуючи думку позивача, яка викладена в її письмовій заяві, суд розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції шлюбі з 14.09.2007р., актовий запис № 1590 (а.с.8). В подружжя [INFO]. народився син [PERSON] (а.с.13), який проживає з матір'ю. Судом встановлено, що розлад в сім'ї є стійким і тривалим, сторони тривалий час разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та не бажають надалі перебувати у шлюбі, а неодноразова неявка відповідача в судове засідання свідчить про його байдуже ставлення до долі шлюбу. Наведене дає суду підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Крім цього, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та враховуючи відсутність даних про те, що відповідач офіційно працює і отримує регулярний дохід, то суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на утримання дитини, слід визначити в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує зазначені в цій статі обставини, а також розмір прожиткового мінімуму, який встановлений у ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». В той же час, відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жодних належних та допустимих доказів на спростування наведених позивачем у заяві обставин, відповідачем суду не подано. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, шлюб між сторонами розірвати та стягувати щомісячно з відповідача аліменти в користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 650грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved