Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, де також просить стягнути на її користь понесені нею судові витрати. Позов мотивує тим, що 08.10.2010 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають доньку Анастасію, [INFO], яка проживає з нею. Зазначає, що їх спільне життя не склалося через взаємну втрату довіри та поваги, байдуже ставлення чоловіка до неї, а також через сварки, під час яких чоловік ображав її непристойними словами та нецензурною лайкою. Вона неодноразово намагалась провести бесіду з відповідачем, щоб зберегти сімю, але це не дало позитивних результатів. Все це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з травня 2014 року та з того часу вони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Спір стосовно майна буде вирішуватись ними в подальшому. Подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає повністю, щодо стягнення з нього судового збору, то це не визнає, так як він не працевлаштований. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від спільного життя мають доньку Анастасію, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Про місце проживання дитини сторони визначились самі. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2014 року, так як спільне життя у них не склалося через сварки, під час яких чоловік ображав її непристойними словами та нецензурною лайкою, що призвело до втрати довіри та взаємоповаги одне до одного та через байдуже ставлення чоловіка до неї. Спільного господарства не ведуть. Спір стосовно майна буде вирішуватись ними в подальшому. Відповідач подав заяву, де вказав, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач просить не надати їм строк на примирення, вказавши, що вони з травня 2014 року проживають окремо. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача суд стягує 243 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого нею судового збору, так як в Законі України «Про судовий збір» не передбачено такої підстави звільнення від сплати судового збору, як не працевлаштованість особи.

Outcome: approved