Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 23.11.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від спільного життя у них народився син [PERSON], батьком якого є та записаний у свідоцтві про народження відповідач. Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Після народження дитини сторони розірвали стосунки, стали проживати окремо. Син проживає разом з позивачем. Відповідач вихованням дитини на займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає, життям та здоров'ям сина не цікавиться, у зв'язку з чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Прокурор Брущенко І.О. надала суду заяву про підтримання позовних вимог, вважала доцільним позовні вимоги задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.01.2009 року відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 26.04.2010 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 68. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачена можливість позбавлення батьківських прав у разі ухилення матері, батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні і поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Судом встановлено, що відповідач не спілкується із дитиною, не піклується про фізичний і розумовий розвиток дитини, не проявляє до неї батьківської турботи, що свідчить про те, що він ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Згідно з висновком № 05-318-13 від 18.04.2016 року орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексі України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідач позовні вимоги визнав, і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, а також враховуючи, що позбавлення відповідача батьківських прав є способом захисту прав дитини та відповідає її інтересам, а відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини та не проявляє батьківської турботи до неї, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved