Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Лозівської сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 15.11.1998 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) розміром 1.84 в умовних кадастрових гектарах та житловий будинок що знаходиться за адресою: с. Вугли Хмільницького району Вінницької області, вул. Чкалова, 40а. Будучи спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] позивач, яка проживала разом із спадкодавцем та була з нею зареєстрована, звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, вона прийняла спадщину, однак отримала відмову в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене майно. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає. Враховуючи вищевикладені обставини, суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 15.11.1998 року померла матір позивача [PERSON] - [PERSON], що доводиться свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №042394, виданим 18.11.1998 року, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження (а.с. 6,23). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: - право на земельну частку (пай), розміром 1.84 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Лозівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала їй згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0385288, виданого на підставі рішення Хмільницької районної державної адміністрації від 16 липня 1997 року за №151; - житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею (підрахованою за формулою розрахунку площ) 67,9 кв.м., загальною (сума граф) 67,9 кв.м., житловою - 39,7 кв.м., допоміжною - 28,2 кв.м., що знаходиться за адресою: с. Вугли Хмільницького району Вінницької області, вул. Чкалова, 40 «А». Позивач [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем та була зареєстрована за однією адресою, що підтверджується довідкою Лозівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 882 від 04.10.2017 року та витягом з погосподарської книги (а.с. 21). Разом з тим із матеріалів справи слідує, що правовстановлювальні документи на вищезазначене майно втрачені, а на будинок не виготовлялись взагалі, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6 - Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Таким чином належність житлового будинку, що розташований в . Вугли Хмільницького району Вінницької області, вул. Чкалова, 40 «А» доводиться належними та допустимими доказами, зокрема, випискою з погосподарського обліку за 1996-2000 рр. (а.с. 16), довідкою Лозівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 883 від 04.10.2017 р. (а.с. 20). Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Стосовно спадкового майна на яке відсутні правовстановлюючі документи, то суд вважає встановленим факт, що позивач в силу вимог закону є такою, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак не може оформити своє право у нотаріальному порядку в зв'язку з втратою правовстановлювального документа та неможливістю отримання його дублікату. Таким чином судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, позаяк відсутній оригінал правовстановлювального документа, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті матері, і на момент смерті останньої її право на належне майно не припинилося, хоча відповідні правовстановлюючі документи і були втрачені, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за позивачем. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). А так як право спадкодавця не припинилося після її смерті, хоча відповідний правовстановлюючий документ і був втрачений, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved