Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є інвалідом другої групи з 2005 року, у зв'язку з чим перебуває на пенсії. Щомісячно витрачає близько 800 грн на ліки, при цьому відповідач являється їй сином , проте ніякої допомоги не надає. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Додатково пояснила , що спільно проживають з відповідачем у одному будинку. Усі необхідні витрати по утриманню житла та комунальні послуги несе відповідач. Крім цього вона має ще одну повнолітню доньку , 1991 року народження , яка працює, проте заробітну плату має невелику, тому вона не ставить питання про стягнення аліментів з останньої. Крім цього син відверто ставиться до неї негативно, принизливо, і тому вона має намір виселити його з помешкання. Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав та надав суду письмові пояснення, відповідно до яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. З пояснень сторін встановлено та матеріалами справи підтверджено, позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON], які спільно проживають та зареєстровані у помешканні за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено, що усі витрати по утриманню цього помешкання та сплати комунальних послуг несе відповідач [PERSON], чого позивач не заперечувала та підтвердила. Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні відповідача. Відповідач [PERSON] працює , має дохід , розмір якого складає 1320 грн щомісячно, що знаходить своє підтвердження довідкою ТОВ «ТЕХНОЕКСПОРТ». Позивач [PERSON] є інвалідом другої групи за загальним захворюванням з 04 січня 2006 року ( довідка а.с.5). Судом встановлено, що позивач [PERSON] отримує пенсію щомісячно у розмірі 1053 грн 11 коп, матеріально забезпечується пенсією на рівні прожиткового мінімуму , встановленого ЗУ « Про державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014 року № 719-VII, розмір якого складає 949 грн . Відповідно до ч.1 ст. 202 СК повнолітні дочка , син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином суд ураховує матеріальний та сімейний стан сторін , також можливість одержання утримання від інших дітей , а саме повнолітньої дочки позивачки, до якої не пред'явлено позову про стягнення аліментів, що передбачено ст. 205 СК України. За змістом ст.202 СК України потреба у матеріальній допомозі має визначатися залежності від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Судом встановлено , що позивачка є непрацездатною , оскільки є інвалідом 2 групи і отримує пенсію у розмірі , що перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатної особи. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Стаття 11 ЦПК України презюмує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних та юридичних осіб , поданим відповідно до ЦПК , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з меж позовних вимог , приймаючи до уваги , що при зверненні до суду позивач ставить питання лише утримання , а не додаткових витрат, що регулюється ст. 203 СК України , позовні вимоги [PERSON] , задоволенню не підлягають. Судові витрати по справі необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed