Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки - [PERSON], [INFO]. З травня 2011 року по квітень 2012 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Після народження доньки відповідач припинив з нею сімейні відносини. Вони стали проживати окремо один від одного за різними адресами, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Відповідач не піклується дитиною, не надає ніякої допомоги на її утримання. Донька перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання доньки. Вона не працює бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Проживає разом зі своїми батьками, батьки утримують її та дитину, оскільки грошей не вистачає для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку та виховання. Відповідач нікому не сплачує аліменти нікому. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, надала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до пункту 5 частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України шляхом надсилання судової повістки за місцем його реєстрації, про що є відповідні поштові повідомлення, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що сторони з травня 2011 року по квітень 2012 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, від цивільного шлюбу у сторін народилась дитина: донька - [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с.2), та яка на даний час проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою сільського голови сільської ради (а.с.4). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та протоколом судового засідання. Суд встановив, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що підтверджується вимогами позивача. Таким чином, відповідачем порушуються законні права позивача і неповнолітньої дитини, за захистом яких позивач звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов про стягнення аліментів задовольнити. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, її матеріальне становище, матеріальне становище позивача, його заробіток, заробіток відповідача, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, в зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 06 квітня 2015 року і до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved