Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що є співвласниками будинковолодіння [ADDRESS] , в якому зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, за вказаною адресою зареєстрований але не проживає відповідач [PERSON] , який перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб між якими було розірвано 30 серпня 2018 року. Поряд з тим зазначили, що відповідач ще в січні 2018 року, виїхав на заробітки в Республіку Польщу, і з того часу у житловому будинку не проживає та в такий не навідується, участі в його утриманні не бере. У зв`язку з реєстрацією відповідача у житловому будинку, позбавлені можливості оформити субсидію для зменшення оплати комунальних послуг. А тому, просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачі, кожен зокрема, подали до суду заяви, у яких просили справу слухати у їх відсутності, позов підтримують, крім того зазначили, що не заперечують щодо ухвалення позовних вимог позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був сповіщений у визначеному законом порядку, проте причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивачів, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як встановлено\~судом,\~що сторонами\~не оспорювалося, позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] є співвласниками будинковолодіння [ADDRESS] . Наведене підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Поряд з тим встановлено, що у вказаному будинковолодінні зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім них, в такому зареєстрований відповідач [PERSON] , який з січня 2018 року в будинку не проживає. Наведене в ході судовго розгляду стверджено довідкою Більче Золотецької сільської ради №544 від 25.11.2019 року, актом обстеження матеріально побутових умов проживання №537 від 20.11.2019 року, складеного комісією Більче Золотецької сільської ради. Поряд з тим встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] з 02 травня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Борщівського районного суду від 30 серпня 2018 року було розірвано. Наведене вбачається з копії даного рішення. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] більше 1 року в будинковолодінні [ADDRESS] не проживає, участі в утриманні житла не приймає, комунальних послуг не сплачує. Будь-яких доказів того, що між сторонами було досягнуто угоди щодо порядку користування відповідачем спірним жилим приміщенням, сторонами надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належному на праві приватної власності позивачам, є підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем [PERSON] судові витрати по справі у виді судового збору. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved