overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою №65 на вул. Кульпарківській, 170 у м. Львові, покликаючись на те, що вона є власником даної квартири, в якій прописана вона, відповідач, їх сини. Проте [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з 07 березня 2014 року та не сплачує комунальні послуги. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №65 на вул. Кульпарківській, 170 у м. Львові. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що у квартирі №65 на вул. Кульпарківській, 170 у м. Львові зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], житловою площею 39,84 кв.м. / а.с. 4/ Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично не вносять квартирної плати і плати за комунальні послуги. Як встановлено в судовому засіданні в квартирі №65 на вул. Кульпарківській, 170 у м. Львові прописаний відповідач [PERSON], який без поважних на те причин, не проживає у спірній квартирі з 07 березня 2014 року, за будинок та комунальні послуги не оплачує, що стверджується актами ЖБК №143 від 23 листопада 2015 року, 05 серпня 2015 року, 10 травня 2015 року. /а.с. 5-7/ Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] в квартирі №65 на вул. Кульпарківській, 170 у м. Львові не проживає з 07 березня 2014 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, догляду за квартирою не здійснює, спірною квартирою взагалі не цікавиться, а тому відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою №65 на вул. Кульпарківській, 170 у м. Львові. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом та зняття її з реєстрації. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що в будинку [ADDRESS], власником якого є позивач, значиться зареєстрованою відповідач [PERSON], що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У квітні 1998 року відповідач [PERSON] виїхала з м.Коростеня Житомирської області по переселенню в інший населений пункт, з реєстрації в спірному будинку не знялася та в ньому не проживає. Так як відповідач фактично має інше постійне місце проживання та проживає за іншою адресою, а її реєстрація спірному будинку, обмежує [PERSON] у здійсненні права користування та розпорядження свїом житловим приміщенням. Тому, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, проти позовних вимог не заперечила. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], є власністю позивача [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.09.2005 року та та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.03.2010 року (л.с.6,8). В даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], проте в ньому не проживає, так як у квітні 1998 року виїхала з м.Коростеня Житомирської області і постійно проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відміткою в паспорті (л.с.12). Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, про відсутність відповідача [PERSON] у спірному житлі понад рік. А тому, позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS], підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому, позов в частині зобов»язання сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Коростенського РВ УМВС України в Житомирській зняти з реєстрації [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS], покликаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS], в якому прописана вона та відповідач. Проте [PERSON] не проживає у вказаному будинку з 06 січня 2011 року та не сплачує комунальні послуги. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], житловою площею 34,2 кв.м. / а.с. 5/ Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично не вносять квартирної плати і плати за комунальні послуги. Як встановлено в судовому засіданні в будинку [ADDRESS] прописана відповідач [PERSON], яка без поважних на те причин, не проживає у спірному будинку понад три роки, за будинок та комунальні послуги не оплачує, що стверджується актом ЛКП Рудненської селищної ради від 09 квітня 2014 року. /а.с. 6/ Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає більше трьох років, за будинок та комунальні послуги не оплачує, догляду за будинком не здійснює, спірним будинком взагалі не цікавиться, а тому відповідача [PERSON] слід визнати такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS]. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в будинку №46-а по вул.Овальній в м.Маріуполі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що вказаний будинок належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 07.12.1994 року. У будинку з 2002 року був зареєстрований відповідач, її чоловік, з яким вона зареєструвала шлюб 04.08.1990 року. З липня 2015 року [PERSON] у будинку не мешкає, шлюб з ним розірваний 18.11.2015 року, після розірвання шлюбу, в 2015 році, відповідач виїхав з будинку, забравши свої речі. Через те, що відповідач не проживає в будинку понад строки, які встановленні законом для збереження права на житло, проте не знявся з реєстрації в будинку, даний факт не надає право позивачеві оформити субсидію, чим порушуються її права власника даного житла. Просить суд винести рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом в будинку №46-а по вул.Овальній в м.Маріуполі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, суд ухвалив ухвалив справу розглянути заочно у відсутність відповідача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідом позивача, знає сім'ю [PERSON], їм відомо, що відповідач не проживає в спірному будинку з 2015 року, з будинку виїхав, забрав свої речі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що мешкає в будинку №46-а по вул.Овальній у м.Маріуполі , йому відомо, що відповідач не проживає в будинку з липня 2015 року, забрав усі свої речі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з наступних підстав. Суду представлені - договір дарування будинку №46-а по вул.Овальній у м.Маріуполі від 07.12.1994 року, згідно якого власником будинку є [PERSON] З домової книги вбачається, що в будинку зареєстрований [PERSON] з 2002 року. Суду надано рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.11.2015 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що вони зареєстрували шлюб 04.08.1990 року. Згідно довідки КСН « Парковий» від 27.07.2016 року [PERSON] не мешкає у будинку № 46-а по вул.Овальній в м. Маріуполі з липня 2015 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, приймаючи до уваги довідку КСН «Парковий» від 27.07.2016 року про непроживання відповідача у вказаній квартирі, пояснення свідків, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 46-а по вул. Овальній в м. Маріуполі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом квартирою № 9 в будинку № 24 по пр. Миру в м.Маріуполі. В обґрунтування зазначила, що вона є власником вказаної квартири на підставі договору дарування від 07.06.2001 року. У квартирі окрім неї з 12.03.2007 року зареєстрований відповідач [PERSON] З 2008 року відповідач у квартирі не мешкає, його особистих речей в помешканні немає, за комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача у належній їй квартирі порушує її права власника даного жилого приміщення, вона позбавлена права розпоряджатися своїм майном, змушена сплачувати квартирну плату та комунальні послуги у більшому розмірі. Позивач у судове засідання надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, у зв'язку з чим, за відсутності заперечення позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правові відносини. Ухвалою від 16.11.2017 року відкрито провадження у справі. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 07.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки від 02.11.2017 року 13-126-0732, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: м. Маріуполь, пр.. Миру[ADDRESS]. Згідно з актом КСН «Морський» № 263 від 02.11.2017 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2008 року. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем надані належні докази того, що відповідачем порушуються його права як власника житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом у квартирі [ADDRESS]. В позові позивач вказала, що їй на підставі договору купівлі продажу від 06.11.2003 року належить вищевказана квартира. В квартирі з 22.10.2005 року зареєстрована відповідач, проте за вказаною адресою вона ніколи не проживала та не проживає, реєстрація [PERSON] у належній їй квартирі позбавляє її, як власника, можливості розпоряджатися квартирою в повній мірі. Вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. Представника позивача [PERSON] надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутністю та відсутністю позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час слухання справи повідомлена у передбаченому законом порядку, суд ухвалив справу розглянути заочно за відсутністю відповідача. Суд , дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з наступних підстав. Суду представлені - договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно яких позивач є власником вказаної квартири. З даних довідки від 07.04.2017 року ОСББ « Жовтневий 126», даних Форми А про реєстрацію, вбачається, що [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі. Згідно акту від 07.04.2017 року ОСББ « Жовтневий 126» [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає понад три роки. Згідно вимог ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги акт про непроживання відповідача у вказаної квартирі, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом у квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні підтримала позовні вимоги, суду пояснила , що вказана квартира належить їй на праві власності згідно реєстраційного посвідчення БТІ м. Маріуполя від 01.07.1994 року. У квартирі була зареєстрована [PERSON], дружина сина, після розірвання шлюбу, в 2012 році, відповідач виїхала з квартири, забрала свої речі, нині вона перебуває в іншому шлюбі. Попри те, що відповідач не проживає в квартирі понад строків, які встановленні законом для збереження права на житло, вона не знялася з реєстрації в квартирі, даний факт не надає право позивачеві оформити субсидію на квартиру, порушує її право власності. Просить суд винести рішення про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом в квартирі [ADDRESS] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час розгляду справи повідомлена у передбаченому законом порядку, суд ухвалив справу розглянути заочно у відсутність відповідача . Свідки [PERSON], [PERSON], суду пояснили, що є сусідами позивача з 1968 року, знають сім'ю [PERSON], їм відомо, що відповідач не проживає в квартирі з 2012 року, вона повторно уклала шлюб з другим чоловіком, в неї інша сім'я. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з наступнихпідстав: Суду представлені - реєстраційне посвідчення БТІ м. Маріуполя від 01.07.1994 року, яким зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] Згідно довідки про склад сім`ї, у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON] Згідно акту від 2010.2013 року ЖБК «Янтар», [PERSON] не мешкає у квартирі з 2012 року. Згідно вимогам ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Приймаючи до уваги акт про не проживання відповідача у вказаній квартирі, пояснення свідків, суд вважає за необхідне [PERSON] 1971 року народження, визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В позові зазначила, що є власником житла. Зазначене право набула на підставі договору дарування від 27.06.2006 року, це право зареєстроване орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідач, який є колишнім співвласником житла і сторонньою позивачеві особою, з липня 2010 року в квартирі не проживає, між тим перебуває на реєстраційному обліку в ній. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належному позивачеві житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування квартирою. В судове засідання позивач не з'явилася. ЇЇ представник надав письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення заочного рішення, що в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення спору без участі позивача і її представника. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце вирішення спору, до суду не з'явився. За згаданих обставин зі згоди представника позивача, висловленої в письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору дарування від 27.06.2006 року належить право власності на квартиру [ADDRESS] (а. с. 7). Зазначене право зареєстроване товариством з обмеженою відповідальністю «ЗМБТІ» (а. с. 10). В квартирі зареєстрований відповідач, який фактично в ній не проживає (а. с. 11). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належною позивачці квартирою на користь позивачки, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Перебування [PERSON], який не проживає в квартирі протягом чотирьох років, на обліку в житлі позивача створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування домоволодінням № 1 по вул.Томашівка в с.Копиткове Здолбунівського району Рівненської області так, як останній в даному помешканні не проживає без поважних причин більше року. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, просять задовільнити їх. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що він дійсно не проживає в спірному будинку, а проживає в [INFO]. В спірному будинку він не проживає, оскільки у нього конфлікт з позивачкою. Просить суд в позові відмовити. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, свідка, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачка є єдиним власником домоволодінням № 1 по вул.Томашівка в с.Копиткове Здолбунівського району Рівненської області. З матеріалів справи вбачається, що в даному будинковолодінні зареєстровано місце проживання відповідача. Як вбачається із пояснень позивачки, відповідач більше року не проживає в спірному будинку Він забрав всі свої речі і на даний час проживає в [INFO]. Вказану обставину також ствердила в судовому засіданні свідок [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, право користування житлом, яке належить на праві приватної власності іншій особі надається лише члену сімї власника цього житла і визначається його власником. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оскільки відповідач у спірному будинку не проживає більше року без поважних причин його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житлом.

Outcome: approved