Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Посилається в заяві на те, що 25 лютого 1995 року Центральним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів міста Києва за актовим записом №349 між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини сторін поступово погіршувались через різні погляди на життя, не сумісні характери та втрати почуття любові один до одного. З 2016 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Зазначає, що відповідач по відношенню до неї вчиняє психологічний тиск, внаслідок чого інспектором ВП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві складено відносно [PERSON] терміновий заборонений припис від 09 липня 2021 року. Подальше існування шлюбних відносин є неможливим, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 16 липня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 20 липня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. 03 липня 2021 відповідач був ознайомлений з матеріалами справи у приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи (а.с.23). 25 серпня 2021 року від відповідача надійшла заяву про надання строку на примирення терміном на шість місяців. В заяві зазначив, що шлюб сторін може бути збережено, а дружина та діти є сенсом його життя. Від батьківських обов`язків не ухиляється та робить вклад в сімейний бюджет. 20 вересня 2021 року від представника позивача [PERSON] надійшли заперечення на заяву про надання строку на примирення. В яких посилається, що позивач категорично заперечує проти надання подружжю строку на примирення, оскільки примирення є неможливим. Діти є дорослими та вправі вирішувати з ким проживати з батьків. Виконання батьківських обов`язків відповідача не впливає на відносини між чоловіком та жінкою, та не може бути підставою для примирення. Крім того, вказала, що відповідачем по відношенню до позивача вчиняється домашнє насильство. З огляду на зазначене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому остання наполягає на його розірванні. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. Крім того, сторони скористались своїми процесуальними правами та надали до суду заяви по суті справи та всі докази, які на їхню думку підтверджують їх вимоги та заперечення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 лютого 1995 року, який зареєстрований Центральним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів міста Києва за актовим записом №349. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як пояснила позивач у своєму позові, на момент розгляду справи сторони не підтримують шлюбні стосунки, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. По відношенню до неї вчиняється домашне насильство зі сторони відповідача. Наміру зберігати сім`ю не має, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача. Відповідач не погодився із зазначеним, вважає, що шлюб може бути збереженим та просив надати строк на примирення, оскільки сім`я є його сенсом життя. Він не ухиляється від своїх батьківські обов`язків та робить свій вклад в сімейний бюджет. Так, згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. У свою чергу, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Згідно положень ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про надання строку на примирення судом встановлено, і це не заперечувалось відповідачем, що сторони проживають окремо. З моменту звернення позивача до суду 16 липня 2021 року і до моменту винесення рішення по справі - 05 листопада 2021 року, сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження шлюбу. Вказана обставина підтверджується, у тому числі, поданими до суду запереченнями, у яких позивач просить шлюб розірвати та категорично заперечує проти надання строку на примирення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). З огляду на зазначене, відповідачем не наведено беззаперечних доводів щодо необхідності надання строку на примирення подружжю. У свою чергу, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з обставин встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу.

Outcome: approved