Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ДП «УкрНТЦ «Енергосталь», який в ході розгляду справи був уточнений, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 74661,49 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 14.08.2019 по 23.01.2020 року в сумі 65852,97 грн., і по день ухвалення рішення, а також витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 2000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що працювала на посаді начальника кошторисного відділу ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» з 01.09.2008 року по 13.08.2019 року. 13.08.2019 року позивача було звільнено у зв`язку з виходом на пенсію. На час звільнення існувала заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 01.01.2019 року по 13.08.2019 року в сумі 74661,49 грн., яка не була виплачена в день звільнення, що і стало підставою для звернення до суду. Вважає, що у зв`язку із тривалою затримкою та невиплатою у встановлені законом строки заробітної плати наявні достатні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими поштовими повідомленнями. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. З копії трудової книжки вбачається, що 01.09.2008 р. [PERSON] було прийнято на роботу до ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» на посаду начальника кошторисного відділу, 24.07.2019 р. [PERSON] було звільнено відповідно до ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (запис у трудовій книжці № 19 від 13.08.2019 року). Відповідно до ч. 1 ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З довідки ДП «УкрНтц «Енергосталь» від 04.10.2019 року, заборгованість підприємства перед позивачем становить 74661,49 грн. Таким чином, у суду немає сумнівів у достовірності тих даних щодо заробітної плати позивача, які зазначені у вищевказаних документах. Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~ЗУ «Про\~оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст.\~24\~ЗУ «Про\~оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Таким чином, перед позивачем існує заборгованість з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 74661,49 грн. станом на день звільнення. Наявність заборгованості з виплати заробітної плати та її розмір відповідач не оспорив. Згідно з\~ч.\~1ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи з ним не були проведені всі розрахунки. З довідки ДП «УкрНтц «Енергосталь» від 30.09.2019 року, середня (середньоденна) заробітна плата позивача становить 593,00 грн. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти позивачу. При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст.12, ч.ч. 5,6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього (середноденного) заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 01.01.2019 року по 23.01.2020 року у розмірі 65852,97 грн. (111 робочих днів *593,27 грн.) та з 24.01.2020 року по 25.03.2020 року у розмірі 26103,88 грн. (44 робочих днів*593,27 грн.), а всього 91956,85 грн. Стосовно заявлених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження виконання адвокатом умов договору про надання правових послуг до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 09/19 від 20.09.2019 року, акт про надану правову допомогу до договору № 09/19 від 08.10.2019 року, квитанція про сплату правової допомоги № 1792057. Суд дослідивши матеріали справи щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 2000 грн. Враховуючи, що позивач частково звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. та на користь позивача 768,40 грн.

Outcome: approved