Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивачі 06.05.2016 року звернулись до суду з позовом до до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Одеська універсальна товарна біржа відповідно до якого просили визнати дійсним Договір купівлі-продажу квартири №99/0096 від 14.06.1999 року укладеного на Одеській товарній біржі щодо купівлі квартири №59 в буд. №22 по Фрпанцузському бульвару в м. Одесі. Позивачка [PERSON] та [PERSON] \~ у судове засідання не зявились, але їх представник - [PERSON]надала до суду заяву якою просила слухати справу за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявились, але 04.07.2016 року надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та проти задоволення позову не заперечували (відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України). Представник третьої особи в судове засідання не зявися, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.06.1999 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] яка діяла в інтересах [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №99/0096 від 14.06.1999 року, а саме біржі квартири №59 в будинку №22 по Французському бульвару в м. Одесі.\~ Умови вказаного договору купівлі-продажу були виконанні сторонами в повному обсязі: покупцям передана у власність квартира, а продавцю грошові кошти на суму, передбачену договором. Зазначена квартира належала відповідача на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло №5280 від 17.02.1997 року (а.с.10). Згідно відповіді з КП «БТІ» ОМР від 07.07.2016 року квартира №59 в буд. №22 по Французському бульвару в м. Одесі зареєстровано за [PERSON] на підставі договору №99/0096 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого в Одеській універсальній товарній біржі GIP 14.06.1999 року. Згідно технічного паспорту , виданого 27.05.1999 року вбачається, що загальна площа квартири №59 в буд. №22 по Французському бульвару в м. Одесі складає 44.7 кв.м. а житлова 28.9 кв.м. Згідно свідоцтва про народження серії І-ДИ №273643, вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК). Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Саме такий концептуальний підхід до застосування судами положень ст. 16 ЦК знайшов своє втілення в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11. Також відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, враховуємо, що у згідно з ст. ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі.\~\~ \~\~ \~\~ \~\~ \~\~ \~\~ \~\~ \~\~ \~\~ \~\~ Відповідно до\~\~ ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири складається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, у випадку недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір у відповідності з ч.1\~\~ ст. 220 ЦК України\~\~ є нікчемним. Обовязковість нотаріального посвідчення даної угоди була також передбачена ст.\~\~ 227 ЦК України(1963 року), який діяв на момент укладення договору. Разом з тим, у відповідності з ч. 2\~\~ ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч.2\~\~ ст. 47 ЦК УРСР\~\~ (1963 р.), діючого на момент укладення сторонами договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою виконавшої договір сторони визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З матеріалів справи вбачається, що сторони виконали усі вимоги договору №6444 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрували за собою право власності на квартиру №59 в будинку №22 по Французському бульвару в м. Одесі, проживали в ній та зареєстрували своє місце проживання у вказаній квартирі. Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає докази, надані позивачем достатніми та такими, що в повній мірі підтверджують обґрунтованість і правомірність позовних вимог. А тому суд приходить до висновку, що позов базуються на законних підставах, у звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. \~

Outcome: approved