Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказала, що 18.06.2015 року за Договором № 498 вона придбала вхідні двері у відповідача по справі з гарантією 5 років за 15 000 грн. На дверях, які вона придбала, з перших днів же днів почали з`являтись пошкодження, відповідач їх не усував. В 2016 році двері змінили свій колір, а з 2019 року почали з`являтись на них тріщини та пошкодження покриття дверей. Коли вона звернулась до відповідача, то він відмовився усувати неполадки ґрунтуючи, посилаючись на те, що він вже не займається роботою по вхідних дверях. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханнями, щоб той виконав свою зобов`язання по договору №498, однак останній заміну дверей не зробив та грошей позивачу не повернув, а тому позивач була змушена звернутися до суду з позовною заявою про зобов`язання здійснити заміну вхідних дверей або повернення їй відповідачем грошових коштів. Відповідно до ухвали суду від 01 липня 2020 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 28.09.2020 року на адресу Черкаського районного суду Черкаської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі, та що посилання позивача на Договір №498 від 18.06.2015 року є недоречним, так як в ньому не зазначено будь-яких відомостей про позивача, а також відсутній її підпис. Сам Договір №498 стосується передачі якомусь покупцю металопластикової продукції, виготовленої з профілю « Steko ». Також позивач не направляла на його адресу будь-яких звернень щодо її незгоди з положеннями даного договору, а тому вважає, що позивач не надала суду відповідних доказів, що даний договір стосується правовідносин, що виникли між ними. Згідно відповіді на відзив від 26.09.2020 року позивач проти відзиву заперечила, вказавши, що відповідач сам підписував Договір, де вказав ціну, завдаток грошових коштів. Також вказала, що є свідки, які можуть підтвердити, що вони разом зустрічались з відповідачем, що останній особисто приїжджав до неї додому на заміри разом зі своїми працівниками. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 18 червня 2015 року між [PERSON] (Продавцем), який є відповідачем по справі та невідомою особою (Покупцем) укладено договір № 498, згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю металопластикову продукцію (вікна), виготовлену з профілю «Steko», по розмірах, які узгоджені з продавцем та виконати шеф-монтаж продукції, а покупець зобов`язується прийняти продукції та повністю оплатити її на умовах, встановлених цим Договором. Згідно п.3.1 вказаного Договору загальна сума договору становить 15 100 грн. Термін дії Договору № 498 встановлений до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.6.1 Договору). Згідно листа-звернення від 20.05.2020 року позивач звернулась до [PERSON] з вимогою усунути технічні проблеми, які сталися з вхідними дверима, з причини того, що гарантійний строк ще не сплинув, з 2015 року [PERSON] ухиляється усунути механічні пошкодження. Також позивач зазначила, що вхідні двері виявилися неметалевими, так як вказано в Договорі Частиною першою статті 626 ЦК України, визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивач, як на доказ того, що вона придбала вхідні двері у відповідача, посилається на Договір № 498 від 18 червня 2015 року, проте даний договір взагалі не містить жодних відомостей про покупця, адже в графі «покупець» відсутні будь-які анкетні дані покупця та відсутній його підпис, а тому суд позбавлений можливості встановити з ким саме [PERSON] укладав Договір № 498 від 18.06.2015 року. Судом, при дослідженні Договору № 498 від 18.06.2015 року, було встановлено, що він стосується правовідносин з продажу металопластикової продукції, виготовленої з профілю « Steko » та виконання шеф-монтажу. Будь-яких відомостей про надання послуги з продажу [PERSON] вхідних дверей в Договорі № 498 не зазначено. Тобто, всупереч вимог ст.ст.76, 81, позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач здійснив їй продаж спірних вхідних дверей, приїжджав до неї додому разом із своїми працівниками та проводив роботи по їх встановленню. Крім того, позивач як в своїй позовній заяві, так і в судовому засіданні зазначила, що вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про виконання останнім своїх обов`язків, встановлених Договором, але як на доказ цього, надала суду лише один лист-звернення до [PERSON] від 20.05.2020 року, тобто майже за місяць до подачі позовної заяви. Враховуюче вищевикладене, а саме що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні статей 76-81 ЦПК України на підтвердження того, що Договір № 498 від 18.06.2015 року був укладений між нею та відповідачем, що згідно саме цього Договору відповідач здійснив їй продаж цих дверей та здійснив їх встановлення, та того, що її вхідні двері, які мають якісь недоліки, що перешкоджають їх експлуатації, були виготовлені та встановлені саме відповідачем, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed