Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що із 17.08.1987 року вона працювала у ПАТ «Сумському машинобудівному науково-виробничому об'єднанні», яке з 01.09.2015 року перейменоване на ПАТ «Сумське НВО». Останні два місяці вона працювала вісім годин на день за 5-ти денним робочим тижнем на посаді інспектора по кадрам у відділі кадрів. 03.11.2017 року за наказом № 10491/вк від 31.10.2017 року вона звільнилася з ПАТ «Сумське НВО» за власним бажанням у зв'язку невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. При цьому їй не було виплачено відповідачем заробітну плату, яка належить їй при звільненні, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги у зв'язку з порушенням умов колективного договору у розмірі тримісячного середнього заробітку. Внаслідок цього у відповідача перед нею утворилася заборгованість з виплати їй заробітної плати в день звільнення. Вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують її конституційні права і свободи як людини і громадянина України. Згідно з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Нормами ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під час роботи на ПАТ «Сумське НВО» вона зазнала душевних страждань від постійного, систематичного порушення своїх конституційних прав на своєчасне отримання заробітної плати, на отримання інформації про нараховану їй до виплати заробітну плату. За весь час роботи відповідач жодного разу не надав їй документ про заробітну плату з розшифровкою видів виплат, оформлений належним чином. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства на її користь суму заборгованості з виплати заробітної плати, яка належить їй в день звільнення, суму середнього заробітку за весь час затримки (з 04.11.2017 року) по день прийняття рішення судом, витрати за надання правової допомоги у сумі 1000грн., а також стягнути з ПАТ «Сумське НВО» на її користь у відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суму 1000,00грн. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав, просила їх задовольнити, та просила суд розглядати справу без її участі. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про час на місце розгляду справи повідомлені належним чином, надано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Відображена у Довідці заробітна плата належна позивачу до виплати у день звільнення зазначена після відрахувань податку з доходів фізичних осіб (ПДФО) та військового збору складає 24174,50грн., в тому числі вихідна допомога у сумі 15189,72грн. (без відрахувань ПДФО та військового збору) а також компенсація за невикористану відпустку - 2458,56грн. (без відрахувань ПДФО та військового збору). Відображена у довідці середньоденна заробітна плата складала 241,82грн. зазначена без утримання ПДФО та військового збору, отже у разі стягнення з ПАТ «Сумське НВО» на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із загальної суми такого стягнення необхідно утримувати ПДФО та військовий збір. Крім того, згідно наказу № 75 від 21.03.2014 року на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими дням: понеділок, вівторок, середа, яка станом на день розгляду справи судом -27 грудня 2017 року за період з 06.11.2017 року (перший робочий день Товариства після звільнення позивача) складає 24 робочих днів, а саме: листопад - 12 робочих днів (6,7,8,13,14,15,20,21,22,27,28,29 листопада); грудень - 12 робочих дні (4,5,6,11,12,13,18,19,20,25,26,27 грудня). Із суми середнього заробітку підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Таким чином, у разі задоволення судом позовних вимог позивача з ПАТ «Сумське НВО» підлягає стягненню сума заборгованості із заробітної плати у сумі 24174,50грн., сума зазначена після відрахувань податку з доходів фізичних осіб та військового збору, в тому числі вихідна допомога (ч.3 ст.38, ст.44 КЗпП України) у сумі 15189,72грн., та компенсація за невикористану відпустку в сумі 2458,56грн., крім цього - сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у 5803,68грн. з наступним утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору. Стосовно відшкодування правничих послуг, ПАТ «Сумське НВО» заявляє про те, що до позовної заяви не додано жодного доказу про понесення позивачем таких витрат, внаслідок чого, вимога про відшкодування надання правової допомоги в сумі 1000грн. є необґрунтованою. Також позивачем не доведено нанесення їй діями ПАТ «Сумське НВО» моральної шкоди на суму 1000грн. Тому ПАТ «Сумське НВО» вважає таку вимогу позивача необґрунтованою. Просять суд розгляд справи здійснити без участі представника Товариства. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що з 17.08.1987 року [PERSON] працювала у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 03.11.2017 року за наказом № 10491/вк від 31.10.2017 позивач звільнилася з ПАТ «Сумське НВО» за власним бажанням у зв'язку невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст. 38 КЗпУ України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.8-11). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» №16-07/1620 від 15.12.2017 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 24174грн. 50коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 24174грн. 50коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа (а.с.51). Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 241грн.82коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 06.11.2017 року по 27.12.2017 року становить 23 робочих днів (листопад - 12 робочих днів - 6,7,8,13,14,15,20,21,22,27,28,29, грудень - 11 робочих днів - 4,5,6,11,12,13,18,19,20,26,27), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 5561грн. 86коп. (241,82 х 23 = 5561грн. 86коп.). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні суми в відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки внаслідок невиплати заробітної плати з вини відповідача протягом тривалого часу, оскільки позивач одна виховує неповнолітнього сина, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 700грн. Викладені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про смерть батька дитини (а.с. 31-33). Суд вважає необхідним стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 24174грн.50коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5561грн.86коп. та 700грн. в відшкодування моральної шкоди. Між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до якого [PERSON] надає юридичні послуги замовнику шляхом усного та письмового консультування, складання необхідних процесуальних документів, заяв, клопотань, вимог, скарг, претензій, позовних заяв, заперечень, інших документів, надання послуг щодо захисту прав та інтересів замовника в суді (а.с. 38-39). Позивач понесла витрати на правову допомогу у розмірі 1000грн. (а.с.24) до набрання чинності Законом України №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції, яка вступила в силу 15.12.2017 року. Представником позивача [PERSON] були вчинені дії, необхідні для розгляду справи, а саме складання і подання позову до суду, звернення з адвокатським запитом до Товариства стосовно надання інформації, і відповідно суд вважає, що є обгрунтованим розмір таких витрат в сумі 640грн. Враховуючи ст.ст. 133, 137, 141, вимоги підпункту 18 пункту 1 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 640грн.

Outcome: partial