Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із уточненим в подальшому позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказувала на те, що з 02.11.2013 перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Подружні відносини між ними припинені вже майже чотири місяці. Проживають окремо, спільне господарство не ведеться. За час шлюбу так і на теперішній час відповідач матеріально їх спільній дитині не допомагає. Відповідач працює на підприємстві в м. Києві, має стабільний дохід, який витрачає у власних цілях. На утриманні інших дітей та осіб не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.11.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №202, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Боровик», стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до його повноліття та стягнути аліменти на її утримання розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення їх сином [PERSON] трьох річного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 26.04.2017 (а.с.10-18) підтримали уточнені позовні вимоги та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, так як остання працює. Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами зареєстровано 02.11.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №202, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-СР №100550 від 02.11.2013 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, вони як одна сім'я не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Оскільки сім'ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, суд вважає, що їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Позивач працює, але сама не може утримувати сина та нести одноособово витрати повязані з його вихованням, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на дочку. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, малолітніх дітей або осіб похилого віку на його утриманні не має, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Ст. 75 СК України передбачає, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач [PERSON] працює диспетчером автомобільного транспорту транспортної служби ПрАТ «Миронівська птахофабрика» з 27.01.2017 (а.с.48), що підтверджується довідкою ПрАТ «Миронівська птахофабрика» №287 від 10.07.2017. Відповідно до ст. 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 128 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України пятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено пятдесят процентів заробітку. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача. Суд вважає, що на підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, понесені нею при поданні позову до суду у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №39 від 26.04.2017 (а.с.10) та сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією від 28.04.2017 (а.с.1). Крім того, судові витрати по справі складаються з судового збору за позовними вимогами немайнового характеру стягнення аліментів на дитину та немайнового характеру стягнення аліментів на дружину, від сплати якого звільнено позивача. А тому суд вважає, що у відповідності до ст. 88 ЦПК на відповідача [PERSON] необхідно покласти сплату судового збору за дві позовні вимоги у розмірі 1280 грн., на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial