Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачи [PERSON] та [PERSON], 18.09.2017 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності та уточнивши 02.10.2017 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: визнати договір купівлі-продажу дійсним і визнати право власності в рівних долях на житловий будинок [ADDRESS] посилаючись на те, що між ними та [PERSON] на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу на житловий будинок [ADDRESS] Посилаючись на обов'язковість нотаріального посвідчення згідно норм чинного законодавства, а також на той факт, що на момент укладання правочину сторонами були виконані усі умови договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. Просять суд: визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна [NUMBER] від 10 листопада 1998 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних долях будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з житлового будинку літ «А» загальною площею 68,9 кв.м, жилою площею 39,2 кв. м, літньої кухні літ. «Б», навісу літ. «В», убиральні літ. «Г», споруди №1-3 дійсним та визнати за ними право власності в рівних долях на житловий будинок, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на Одеській товарній біржі 10 листопада 1998 року за [NUMBER]. 22.02.2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.9). Позивачи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надіславши на адресу суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, та зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіславши на адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Враховуючи вимоги ст..157 ЦПК України та ст.. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року,з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.. 158, 169, 197 ЦПК України. Судом встановлено, що 10.11.1998 року [PERSON], з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON], з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна [NUMBER] від 10 листопада 1998 року, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] і [PERSON] купили в рівних долях будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з житлового будинку літ. «А» » загальною площею 68,9 кв.м, жилою площею 39,2 кв.м, літня кухня літ «Б», навіс літ. «В», деревянная уборная літ. «Г», споруди №1-3. (а.с.15-17). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. (а.с.12). Діючим законодавством України не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла. Відповідно до ст..37 ЦПК України процесуальне правонаступництво можливе у разі смерті фізичної особи шляхом залучення до участі у справі правонаступника відповідної сторони. Повним правонаступником померлого [INFO] року [PERSON] є його дружина [PERSON], відповідач по справі. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірний будинок є договір купівлі-продажу нерухомого майна [NUMBER] від 10 листопада 1998 року укладений на Одеській товарній біржі (а.с.15-17). Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] і [PERSON] на придбаний житловий будинок, є реєстрація договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровське БТІ» на праві приватної власності під №116 від 11.11.1998 року, що підтверджується відміткою в договорі (а.с.17). Згідно з ст. 15 Закону України «про товарну біржу», зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст.. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах при визнанні угод недійсними» суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладання її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягає виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, суд вважає, що укладений 10 листопада 1998 року договір купівлі-продажу є дійсним, та є підтвердженням законного набуття права власності позивачами на придбаний житловий будинок. Правовідносини між сторонами регулюються ст.. 47 ЦК України в ред.. 1963 року. Оскільки кожна з сторін виконала усі зобов'язання за договором купівлі-продажу житлового будинку від 10 листопада 1998 року, то суд з наведених підстав визнає вказаний договір дійсним та визнає за позивачами право власності на даний житловий будинок.

Outcome: approved