Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач на даний час зареєстрований у вищевказаній квартирі, проте не проживає в ній з листопада 2015 року. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає, у зв'язку із чим позивач звернулася до суду із даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, однак у судове засідання не з'явивсь, заяв до суду не надав. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи, до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність та прийняття рішення на розсуд суду. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини і визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до договору дарування від 12.11.2003 року посвідченого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Лігутою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-3776, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізьке БТІ» №6226183 від 17.01.2005 року, [PERSON] на прав приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до довідки Нова-Ком №70 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки від 19.12.2017р. виданої ТОВ «Житлосервіс-КР» та Акту від 27.03.2018 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], з листопада 2015 року (а.с.11-12). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за таких підстав. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], відповідач у вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає, створюючи позивачу перешкоди у користуванні належним йому майном, тому суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved