Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення суми неустойки від суми несплачених аліментів за період з листопада 2016 року по січень 2018 року, оскільки вона має право на стягнення цієї неустойки в зв'язку із виникненням заборгованості по аліментам з вини відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, позовну заяву за матеріалами отримав, про що свідчить зворотне повідомлення в матеріалах справи, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. На примусовому виконанні в Корабельного відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавчий лист №2/1416/1782 від 12.04.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 14.03.2012 р. повноліття (постанова про відкриття виконавчого провадження №4325795 від 13.05.2014 року). Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], позивачка змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 7). Розрахунком заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, встановлено, що заборгованість по аліментам за листопад 2016 р. становить - 400 грн., за період з грудня 2006 року по січень 2018 року складає 11600,00 грн.. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості по аліментам сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених відповідачем аліментів за кожен день прострочення за листопад 2016 рік становить 120,00 грн., період з грудня 2016 року по січень 2018 року складає 3416 грн., а всього - 3536,00 грн.. Наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростований, заперечень щодо суми не надходило. Частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2016 року в справі №6-300цс16 дійшов висновку, що виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи розрахунок заборгованості по аліментам, яка виникла з вини відповідача, та зважаючи на приписи ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2016 року по січень 2018 року складає 3536 грн. 00 коп., а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп..

Outcome: approved