Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом про визнання правочинів удаваними. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 03 листопада 2015 року позивачка придбала квартиру [ADDRESS] , загальною площею 91,2 кв.м. Згодом, 14 вересня 2016 року, також придбала гараж № [NUMBER] на цокольному поверсі, що знаходиться в будинку [ADDRESS] , загальною площею 47,3 кв.м. Після купівлі квартири позивачка здійснила її ремонт та оздобленням, які в травні 2016 року завершила. У цей період до неї звернувся рідний брат, [PERSON] , з проханням надати йому можливість деякий час проживати в її квартирі. Пояснив це тим, що в червні 2016 року планує одружуватись з [PERSON] , а на даний час не мають місця проживання. Натомість, відповідач зобов`язується сплачувати комунальні послуги за квартиру і підтримувати її в належному стані. На що позивачка погодилась, передала відповідачам ключі від квартири, після чого вони відразу переїхали в квартиру. Оскільки брат позивачки мав у своєму користуванні автомобіль, вона надала згоду і на користування своїм гаражем в даному будинку. Однак, через рік [PERSON] звернувся до неї з проханням продати йому квартиру і гараж, які належать позивачці. Враховуючи, що всієї суми коштів на купівлю квартири і гаража у нього не було, [PERSON] висловив бажання купити майно позивачки з розтермінуванням. Порадившись із своїм чоловіком, [PERSON] , позивачка прийняла рішення погодитися на пропозицію свого брата і продати останньому квартиру та гараж із розтермінуванням. [PERSON] повідомив позивачку, що з метою зменшення витрат на оформлення договору купівлі- продажу квартири і гаража, вони можуть укласти договір дарування вищезазначених об`єктів, і тим самим він зможе значно зекономити кошти. Оскільки всі витрати за складання та оформлення договір сплачував [PERSON] він не заперечував укладення договорів дарування, замість договорів купівлі-продажу. На підтвердженням своїх реальних намірів [PERSON] 01 липня 2017 року написав розписку власноруч, у якій зазначив, що з метою зменшення витрат на оформлення договору купівлі-продажу квартири і гаража, бажає укласти договір дарування квартири та договір дарування гаража, на що позивачка погодилась. Вказана розписка написана в присутності її чоловіка 01 липня 2017 року, в якій також стверджено про отримання позивачкою від відповідача [PERSON] 10\~000 доларів США авансу за продаж квартири та гаражу. В подальшому, 07 липня 2017 року позивачка разом з відповідачами уклали договір дарування квартири та договір дарування гаража. На той момент, [PERSON] запевнив її, що він особисто виплатить всю суму коштів за купівлю квартири і гаражу, але тим не менше висловив бажання, щоб квартиру і гараж оформити половину на нього, а другу половину - на його дружину. Повний розрахунок за купівлю квартири і гаража, мав відбутися до 01 листопада 2019 року. Однак, відповідачі так і не розрахувались з нею, згідно розписки від 01 липня 2017 року. Крім того, її брат повідомив про те, що планує розлучатися зі свою дружиною, і вже близько року не проживає в квартирі по [ADDRESS] . Там залишились проживати його дружина зі своїм сином від першого шлюбу. Крім того, [PERSON] сказав, що коштів, які він мав їй заплатити за продаж квартири і гаража, останній не має і не зможе провести повний розрахунок. Враховуючи наведене просить позов задоволити. Визнати удаваним договір дарування квартири від 07 липня 2017 року за реєстровим номером № 1292, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та визнати цей договір договором купівлі-продажу, який, в свою чергу, визнати недійсним. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 91469654 від 07.07.2017 року; номер запису про право власності 21287464; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 91469554 від 07.07.2017 року, номер запису про право власності 21287414. Визнати удаваним договір дарування гаража від 07 липня 2017 року за реєстровим номером № 1296, укладений між [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , та визнати цей договір - договором купівлі-продажу, який, в свою чергу, визнати недійсним. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 91471306 від 07.07.2017 року; номер запису про право власності 21287792; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майно 741875046101; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 91471123, від 07.07.2017 року; номер запису про право власності 21287791; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 741875046101. На адресу суду 02.01.2020 року надійшла заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Згідно даної заяви [PERSON] повідомив суд, що 03 листопада 2015 року позивачка за спільні кошти подружжя придбала квартиру [ADDRESS] , загальною площею 91,2 кв.м. Згодом, 14 вересня 2016 року, також придбала гараж № [NUMBER] на цокольному поверсі, що знаходиться в будинку [ADDRESS] , загальною площею 47,3 кв.м. Після купівлі квартири позивачка та [PERSON] здійснили її ремонт. У цей період до його дружини звернувся її рідний брат, [PERSON] , з проханням надати йому можливість деякий час проживати в їх квартирі. Пояснив це тим, що в червні 2016 року планує одружуватись з [PERSON] , а на даний час не мають де проживати. Крім того, вказав, що дійсно в його присутності відповідач, [PERSON] , 01 липня 2017 року написав розписку власноруч, у якій зазначив, що з метою зменшення витрат на оформлення договору купівлі-продажу квартири і гаража, бажає укласти договір дарування квартири та договір дарування гаража. Передав 10\~000 доларів США авансу за продаж квартири та гаражу. Вказав, що відповідачі так і не розрахувались з позивачкою, згідно розписки від 01 липня 2017 року. Відповідачка 28.01.2020 року звернулась до суду з відзивом на позовну заяву, зазначає, що з 1994 року виїхала з України на постійне місце проживання в Ізраїль. Там у неї була сім`я. У 2013 році, після розлучення із чоловіком, останній сплатив їй компенсацію в сумі 310\~696 шекелів (Ізраїль), що приблизно в розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США, а також кожного місяця з колишнього чоловіка на її користь стягуються аліменти на утримання малолітнього - [PERSON] [INFO] 1000 доларів США, щомісячно до досягнення сином повноліття, відповідно до рішення суду місто [PERSON] .Також звертає увагу, що проживаючи в Ізраїлі з 1994 року, працювала та отримувала високу заробітну платню, що підтверджується наданою суду довідкою про доходи за 2013 рік. Згодом відповідачка познайомилась з [PERSON] , після чого почали винайняти житло за адресою: [ADDRESS] , куди разом переїхали проживати. На цей час останній ще перебував у шлюбі із своєю попередньою дружиною. 29 січня 2016 року рішенням, Залізничного районного суду м. Львова, було розірвано шлюб між [PERSON] та його дружиною [PERSON] . Після чого, 25 червня 2016 року між відповідачами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час спільного життя за спільні кошти відповідачами придбано наступне майно: квартиру за адресою [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] ; квартиру за адресою [ADDRESS] , машиномісце № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] ; квартиру за адресою [ADDRESS] , квартиру за адресою [ADDRESS] . Щодо квартири [ADDRESS] і відповідач зазначає, що, квартира [ADDRESS] та гараж №СL XXI на цокольному поверсі, що знаходиться у цьому ж будинку, за домовленістю між відповідачкою, відповідачем [PERSON] та його сестрою [PERSON] . Дана квартира, спочатку була зареєстрована на сестру позивача [PERSON] , в подальшому позивачка повинна подарувати їй та [PERSON] по Ѕ частки квартири\~та гаража.\~06.02.2017\~року,\~ще до\~укладення договору\~дарування,\~відповідачка зареєструвалась\~у квартирі\~ [ADDRESS] .\~Даний факт\~підтверджується довідкою\~про реєстрацію\~місця проживання\~особи.\~07\~липня 2017\~року їй\~та її\~чоловіку [PERSON] \~було подаровано\~ [PERSON] \~по 1/2 частки згаданої\~квартири та\~гаража кожному.\~Договір був\~посвідчений приватним\~нотаріусом Сиротяком\~Ю.Р.\~Таким чином,\~з викладеного\~вище випливає,\~що квартира\~ [ADDRESS] ,\~купувалась відповідачем\~та [PERSON] ,\~і лише\~формально була\~оформлена на\~сестру позивача.\~Крім того\~зазначає,\~що квартира\~ [ADDRESS] ,\~формально оформлена\~на сина\~відповідача \~від першого\~шлюбу -\~ [PERSON] ,\~так само,\~як і квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Оскільки, відповідачка наполягала на отриманні правовстановлюючих документів на її ім`я на квартиру та машиномісце [PERSON] запропонував їй піти до нотаріуса та оформити договір дарування на її ім`я Ѕ частки машиномісця. Щодо квартири, то [PERSON] , пояснив, що документи ще не готові, згодом вона дізналась, що цю нерухомість він зареєстрував на свого сина. Відповідачка зазначає, що [PERSON] за спільні кошти купував нерухомість та навмисно реєстрував на своїх близьких родичів, щоб уникнути поділу майна, оскільки таке купувалось в період шлюбу та в інтересах сім`ї. Вказана відповідачем розписка підписана ним особисто в порушення вимог ст.65 СК України, а тому він взяв на себе особисті зобов`язанання. Про існування такої їй не було відомо. Враховуючи наведене, вважає, що дана розписка взагалі не створює для неї правових наслідків, а тому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю. Відповідач [PERSON] 13.05.2020 року подав до суду заперечення на відзив відповідачки [PERSON] . Зазначає, що він утримував не тільки відповідачку, а її сина від першого шлюбу. Підтвердженням чого є виписка з АТ КБ «Приватбанк», з якої вбачається, що починаючи з квітня 2015 року по серпень 2018 року відправляв кошти відповідачці в Ізраїль для допомоги сину від першого шлюбу. Загальна сума коштів становить 21\~820 доларів США. Крім того, долучив до матеріалів справи квитанції про оплату комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] та по гаражу у період з березня 2017 року по січень 2020 року. Ухвалою судді 09.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. За результатами проведеного підготовчого судового засідання 04.03.2020 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судових засіданнях представник позивача підтримала вимоги позову, пояснення надала аналогічні, викладеним в позовній заяві. Зазначає, що сторони фактично уклали договори купівлі-продажу. Просить позов задоволити. В подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданнях позов заперечила повністю. Просить у задоволенні такого відмовити. Пояснення надала аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву. В подальшому також подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях підтвердила обставини, зазначені в позовній заяві. Просить позов задоволити. На адресу суду відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити. З аналогічною заявою також звернулась і представник відповідача. Третя особа в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи подані в попередні судові засідання клопотання як представника позивача так і представників відповідачів про відкладення розгляду справи, суд розцінює дані заяви в контексті ст.44 ЦПК України як зловживання процесуальними правами. Дана справа перебуває в провадженні Франківського районного суду з 13\~листопада 2019\~року і у\~всіх учасників\~справи було\~достатньо часу\~для наведення\~свої доводів\~у поданому\~до суду\~позові шляхом\~подачі відзиву,\~заперечень на\~позов,\~письмових пояснень\~та заперечень\~на ці\~пояснення тощо.\~Враховуючи,\~що в\~судове засідання\~сторони та\~їх представники\~не з`явились,\~враховуючи заяву\~представників про\~завершення розгляду\~справи у\~їх відсутності,\~у відповідності до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши заяви сторін по суті справи, заслухавши надані в судових засіданнях пояснення представників, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Частинами першою другою статті 16\~ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового правата інтересу у спосіб, визначений законодавством. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Як встановлено судом, [PERSON] 03 листопада 2015 року на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS] , загальною площею 91,2 кв.м. Згодом, 14 вересня 2016 року позивачка також придбала гараж № [NUMBER] на цокольному поверсі, що знаходиться в будинку [ADDRESS] , загальною площею 47,3 кв.м. В подальшому, 01 липня 2017 року [PERSON] написав розписку [PERSON] , згідно якої зазначив наступне. [PERSON] зобов`язується виплатити [PERSON] грошові кошти в розмірі 90 000 доларів США у строк до 01 листопада 2019 року за купівлю квартири [ADDRESS] , загальною площею 91,2 кв.м. та 20 000 доларів США за купівлю гаража СLХХІ, загальною площею 47,3 кв.м., який знаходиться на цокольному поверсі по [ADDRESS] . Натомість, з метою зменшення витрат на оформлення договору купівлі- продажу квартири і гаража, [PERSON] погодилась укласти з [PERSON] договір дарування квартири і договір дарування гаража. Дані договори маю бути укладеними до 08 липня 2017 року. В момент підписання даної розписки, [PERSON] передав [PERSON] , свої особисті грошові кошти у розмірі 5000 доларів США у якості авансу за купівлю квартири [ADDRESS] та особисті грошові кошти розмірі 5000 доларів США у якості авансу за купівлю гаража. Решта суми 100 000 доларів США [PERSON] зобов`язувався сплатити до 01 листопада 2019 року. Оскільки по всіх зобов`язаннях з виплати коштів за квартиру і гараж [PERSON] несе особисту відповідальність. [PERSON] , своїм підписом на даній розписці підтверджує, що не заперечує щодо укладення договору дарування квартири і договору дарування гаража не лише із [PERSON] , а й з його дружиною - [PERSON] . Вказана розписка написана в присутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , який є чоловіком позивачки. Суд приходить до переконання, що дана розписка підтверджує факт отримання позивачкою від відповідача 10\~000 доларів США авансу за продаж квартири та гаражу. Як встановлено судом, між відповідачами у справі [PERSON] \~та \~ [PERSON] 25 червня 2016 року зареєстровано шлюб Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження (шлюбів) зроблено відповідний актовий запис № 1365. В подальшому, 07 липня 2017 року позивачка разом з відповідачами уклали договір дарування квартири [ADDRESS] , загальною площею 91,2 кв.м., та договір дарування гаража № [NUMBER] на цокольному поверсі, що знаходиться в будинку [ADDRESS] , загальною площею 47,3 кв.м., що посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р. за №1292 та 1296 відповідно. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.\~202\~ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203\~ЦК України). Статтею 235\~ЦК України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ч.1,3 ст.717\~ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до частини першої статті 655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Пунктом 25постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~6\~листопада 2009\~року №\~9\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними» роз`яснено судам, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставіст. 235 ЦК Українимає визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. У постанові Верховного Суду від 16.01.2020 року по справі 3521/17654/15ц зроблено правовий висновок про те, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235\~ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Згідно вимог ч.2 ст. 12 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини статті 13\~ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільній справі не є обов`язком суду,крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.2 ст. 89 ЦПК України, - суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК). В даному випадку суд приходить до висновку що під час розгляду справи позивачкою доведено, що під час відчуження квартири [ADDRESS] ,\~загальною площею\~91,2\~кв.м.\~та гаражу\~№ [NUMBER] \~на цокольному\~поверсі,\~що знаходиться\~в будинку\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~47,3\~кв.м. їх власник [PERSON] , розраховувала на отримання за квартиру та гараж грошової компенсації. Частину коштів в розмірі 10\~000 доларів США позивачка 01.07.2017 року отримала від [PERSON] , що стверджується розпискою від 01.07.2017 року (а.с. 7). Крім того, даний факт підтвердив відповідач [PERSON] , про що подав суду відповідну заяву. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що договори дарування квартири від 07 липня 2017 року за реєстровим номером № 1292 та гаража від 07 липня 2017 року за реєстровим номером № 1296, укладені між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом є удаваними. Насамперед сторони даних договорів мали волевиявлення на укладення договорів купівлі-продажу, тому відносини сторін договору регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили, та наслідками укладення таких. Даний висновок узгоджується з правовою позицією ВС від 04.09.2018 року №520/9632/16-ц. Відтак для\~визнання у\~даній справі\~удаваним договору\~дарування квартири\~та гаражу,\~укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , встановлено факт умисного укладення сторонами договору дарування з метою приховання договору купівлі-продажу. За наведених обставин, для визнання договорів дарування позивачу надано відповідні докази, а саме письмову розписку [PERSON] за підписом [PERSON] та [PERSON] , що підтверджує, що сторони договору діяли свідомо для досягнення особистої користі, їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків, ніж передбачені договором дарування, оскільки мали на меті приховання укладення договору купівлі-продажу квартири та гаражу. Виходячи зі змісту статей 203, 717\~ЦК України відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогам статті 717 ЦК України, є підставою для визнання договору дарування недійсним. Крім того, відповідачкою [PERSON] \~суду не\~надано доказів\~на спростування\~заявлених позовних\~вимог. Отже, з урахуванням викладеного, суд встановив, що на відміну від договору купівлі-продажу, договір дарування є безоплатним та не вимагає вчинення сторонами на виконання договору додаткових дій. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також позивач просить скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень. Оскільки вимоги позивача про скасування рішення про реєстрацію права власності є похідними від позовних вимог про визнання договорів дарування удаваними, така підлягає до задоволенню у відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягнення судового збору на користь позивача.

Outcome: approved