Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні разом з її представником, і вимоги мотивує тим, що вона - [PERSON] є мешканкою квартири [ADDRESS] та споживачем природного газу, відповідно до укладених з газовим господарством договорів про надання послуг з газопостачання. Звернувшись до відповідача з питанням щодо безоплатного встановлення в квартирі індивідуального поквартирного лічильника газу замість загальнобудинкового лічильника газу, вона отримала відмову, після чого відповідачем було встановлено завищені норми споживання газу 9,8 м.куб. на одну особу в місяць. [PERSON] зазначає, що лічильник загального користування не може забезпечити кожному споживачу справедливого та прозорого обліку природного газу, використовуючи будинковий газовий лічильник неможливо обєктивно оцінити обєм спожитого газу кожним споживачем, тому вважає що відповідач порушив права споживача щодо навязування таких умов одержання послуги, які становлять споживачів у нерівне становище, порівняно зі споживачами, в квартирах яких вже безоплатно встановлені індивідуальні лічильники газу, та визнання права на установку індивідуальник безкоштовних лічильників. Просить визнати порушеними права споживача [PERSON] щодо навязування умов одержання послуг, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, визнати право [PERSON] на установку індивідуального безкоштовного газового лічильника та зобовязати ПАТ «Сумигаз» здійснити безоплатну установку індивідуального газового лічильника в квартирі [ADDRESS] до 01.01.2018 року, визнати незаконним та скасувати рішення комісії про визначення фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку №10. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що твердження позивача щодо навязування умов одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та порушення принципу рівності сторін договору, суперечить умовам типового договору розподілу природного газу, оскільки зазначений договір не містить умов та зобовязань відповідача по встановленню комерційних вузлів обліку природного газу, умови типового договору затверджені НКРЕКП і є однаковими для всіх споживачів України. Відповідно до п. 4 постанови КМ України від 16.05.2002 року №620 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку» у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Визначення обсягу газу, що споживається абонентами у разі відсутності газових лічильників, здійснюється відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №203 від 23.03.2016 року за ціною визначеною пунктом 13 постанови КМУ №758, якою встановлено, що з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн. за 1 куб. метр. Представник третьої особи «СумиГазЗбут» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідно до Кодексу газорозподільних систем, визначений оператором ГРМ (ПАТ «Сумигаз») обсяг споживання природного газу по обєкту споживача за відповідний календарний місяць є підставою для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником. Тобто, ТОВ «СумиГазЗбут» проводить нарахування споживачу за надану послугу з газопостачання на підставі даних оператора ГРМ про обєм спожитого газу. Тому всі питання щодо обсягу спожитого газу відноситься до компетенції оператора ГРМ (ПАТ «Сумигаз»). Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] є мешканкою квартири [ADDRESS] та споживачем природного газу, відповідно до укладених з газовим господарством договорів про надання послуг з газопостачання (а.с.9-11). [PERSON] звернулася до ПАТ «Сумигаз» з питанням щодо безкоштовного встановлення в квартирі індивідуального поквартирного лічильника газу замість загальнобудинкового лічильника газу, що підтверджується копією заяви з відповідним штампом (а.с.13), в чому їй було відмовлено. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами. Відповідно до п. п. 6.1, 6.2 постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов'язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі невстановлення населенню у зазначені строки лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно листа НКРЕКП від 26.04.2016 року №4130/16.1.1/7-16, на сьогодні фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств (а.с.45-48). Згідно інвестиційних програм на 2016 рік І розділу Плану розвитку газорозподільної системи на 2016-2025 роки, передбачено встановлення будинкових лічильників газу, зокрема за адресою: м. Суми, вул. Робітнича, буд. 67 (а.с.42-43). Тобто, станом на 2016 рік НКРЕКП на ПАТ «Сумигаз» покладено обовязок встановити будинковий лічильник газу по вул. Робітничій, 67, в м. Суми. Виходячи зі змісту Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» можна зробити висновок, що у ПАТ «Сумигаз» виникає право виконувати роботи з оснащення лічильниками, а у споживача обовязок щодо забезпечення комерційного обліку природного газу. Відповідно до довідки ПАТ «Сумигаз» №592/3146/17 від 03.11.2017 року, 03.10.2017 року за адресою: м. Суми, вул. Робітнича, 67, оператором ГРМ забезпечено встановлення загального будинкового лічильника газу. Відповідно до п. 4 постанови КМ України від 16.05.2002 року №620 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку» у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо визнання порушеними права споживача щодо навязування умов одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та визнання права [PERSON] на установку безкоштовного індивідуального газового лічильника необґрунтованими, оскільки вони прямо суперечать вимогам ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України, постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» та постанови КМУ від 16.05.2002 року №620 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку». Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою КМ України від 30.09.2015 року №2494, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Згідно з положеннями глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного ВОГ інформації про обєми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між субєктами ринку природного газу Актом про порушення від 25.11.2016 року №06/484 зафіксовано відмову споживачів від встановлення лічильника, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ та не допуск споживачами представників оператора ГРМ до ввідного газопроводу для виконання робіт по встановленню загальнобудинкового вузла обліку природного газу за адресою: м. Суми, вул. Робітнича, буд. 67. Відповідно до п. 3 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу, - зокрема, для плити газової за наявності централізованого гарячого водопостачання 9,8 м.куб. людино-місяць. Враховуючи, що споживачі відмовилися від встановлення лічильника газу за рахунок ПАТ «Сумигаз» про що складено акт про порушення від 25.11.2016 року, суд вважає, що ПАТ «Сумигаз» обґрунтовано визначило фактичний обєм спожитого природного газу позивачем за відповідний календарний місяць за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку №15 Кодексу газорозподільних систем, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування рішення комісії про визначення фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання природного газу населенням необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed