Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму і до закінчення навчання 30.06.2020 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах до 01.09.2006 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» на І курсі Інституту компютерних наук та інформаційних технологій на денній формі навчання. Закінчує навчання 30.06.2020 року і йому потрібні кошти на робочий процес. Можливості влаштуватися на роботу не має. Крім того, син навчається в іншому населеному пункті це тягне за собою витрати на проїзд. Також, сину потрібно додаткові кошти повязані зі навчанням. Позивач та її представник адвокат [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слідзадоволити, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 01.09.2006 року, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. З довідки Національного університету «Львівська політехніка» від 10.08.2016 року №187 вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу відділення Інституту компютерних наук та інформаційних технологій. Закінчує навчання в 2020 році. Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Батьки повинні робити все можливе для утримання своїх дітей, оскільки повнолітні діти, через свій молодий вік, стан фізичного розвитку, навчання у ВУЗі як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості повноцінно працювати. Таким чином, з урахуванням матеріального становища позивачки, яка є інвалідом ІІ групи загального захворювання, надає матеріальну допомогу сину, однак не може його повноцінно утримувати, оскільки несе інші витрати повязані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, особу відповідача, суд вважає можливим визначити аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи стягнення з 26.02.2017 року і до закінчення сином навчання у Інституті компютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка», тобто до 2020 року, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved