Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач є батьком останнього, однак не виконує свої батьківські обов'язки, тривалий час не піклуються про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] Позивач і її представник у судове засідання не з'явилися, позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала і просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав. Представники третіх осіб - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування - у судове засідання не з'явилися, представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування надав суду заяву про розгляд справи без його участі і просив суд позовні вимоги задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, доходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 14.03.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON], [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (актовий запис №266 від 14.03.2013 року). Згідно з інформацією, наданою 21.11.2018 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10», [PERSON] спостерігається в КНП «ЦПМСД №10» з народження і по теперішній час, за весь період спостереження дитячу амбулаторію відвідує зі своєю матір'ю, батько при оглядах присутній не був, станом здоров'я дитини не цікавиться, лікуванням і піклуванням за дитиною займається виключно мати дитини. На підставі інформації, наданої 11.06.2018 року Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №45 «Ліхтарик», [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з 2013 року, до закладу його приводили і забирали мати і дідусь, [PERSON] регулярно відвідує батьківські збори, святкові заходи в дошкільному навчальному закладі, оплачує харчування дитини, [PERSON] до закладу не зявлявся, відомості про батька у дошкільному закладі відсутні. Як вбачається з висновку заступника голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], так як він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням сина, не цікавиться його інтелектуальним, духовним, фізичним та психічним розвитком. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). У ході судового розгляду справи судом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], не піклується про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не бере участі у навчально-виховному процесі. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved