Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору №6 купівлі-продажу нерухомого майна від 21.05.2001 року в звязку із тим, що цей договір укладений з неповнолітнім на момент укладення угоди та був посвідчений на Товарній Універсальній Біржі «Недвижимость С». На теперішній час вона не має можливості реалізувати свої спадкові права після смерті її батька [PERSON], який придбав частку нерухомого майна за цим договором, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не предявляє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляється. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутністю та відсутністю позивача, вимоги позову підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не відомо. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. 1/4 частини домоволодіння №34 по провулку Прорізному в місті Миколаєві належало відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 квітня 2001 року за реєстраційним №1-664, видане державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори, зареєстрованим у Миколаївському Бюро технічної інвентаризації за №9476 від 08.05.2001 року. 21 травня 2001 року на Товарній Універсальній Біржі «Недвижимость С» за №6 був зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON], що діяла від імені неповнолітнього сина [PERSON] (продавець) з одного боку, та [PERSON] (покупець) з іншого боку, який був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за №9476 від 29.05.2001 року на імя [PERSON] Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. 28 березня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №256768. Відповідно до свідоцтва про народження серії V-ТН №429658, [PERSON] є батьком позивача - [PERSON]. Позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, але державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] було розяснено про відсутність підстав у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку із тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не був посвідчений нотаріально.\~\~\~\~ На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його\~нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що її батько, який на даний час помер, придбав 1/4 частини домоволодіння на біржі, однак через необізнаність сторін договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на біржі. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Відповідно\~\~до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних\~\~прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших\~\~правовідносин. Відразу після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами [PERSON] було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Довідкою комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.10.2017 року №2925 повідомлено про те, що право власності за адресою: м. Миколаїв, пров. Прорізний, 34, зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.12.1987 року, свідоцтва про право на спадщину від 04.12.1987 року, договору купівлі-продажу від 21.05.2001 року (а.с. 32-35). Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за [PERSON] зареєстровано ? частина будинку 34 по провулку Прорізному в місті Миколаєві, підстава виникнення права власності - дублікат свідоцтва про право на спадщину, 2-25, 10.02.2004, Державний нотаріальний архів Миколаївської області / Свідоцтво про право на спадщину від 04.12..87р. Р № 1-4453 / Перша миколаївська державна нотаріальна контора. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у травні 2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивачка на теперішній час не має можливості реалізувати свої спадкові права після смерті батька, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Можливість засвідчити договір в позасудовому порядку у позивача відсутня. Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню. Згідно із ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»,

Outcome: approved