Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний та має із відповідачем спільну доньку [PERSON], [INFO] Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 24.07.2002 з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму громадян до повноліття доньки, починаючи стягнення з 09.07.2002. По сплаті аліментів відповідач має прострочення, яке станом на 08.07.2018 становило 35441,39 грн. У липні 2018 року позивач отримала від відповідача 6600 грн. Борг по аліментам на день подання позову становить 28841,39 грн. У звязку із порушенням боргових зобовязань відповідачем по сплаті аліментів позивач вважає, що має право на отримання неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у сумі 17941,05 грн. Крім того, позивач указала, що після закінчення школи у 2017 році, донька продовжила навчання у Національній академії Національної гвардії України в місті Харкові. Вартість освітньої послуги за рік становить 10600 грн. За навчання доньки позивач сплатила 15900 грн. Відповідач участі у оплаті освітніх послуг не приймав. Щодо компенсації понесених витрат між сторонами домовленості не досягнуто. У звязку із навчанням донька потребує матеріальної допомоги для оплати проживання у м.Харкові, оплати проїзду, придбання одягу, продуктів харчування, засобів гігієни, книг та зошитів. Оскільки донька навчається, вона не має можливості працевлаштуватися та не має власних доходів, а отже, має право на отримання від батька аліментів на своє утримання до закінчення навчання. За указаних обставин, позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь: неустройку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 20.08.2005 по 08.07.2018 у розмірі 17941,05 грн.; додаткові витрати на дитину у розмірі 7950 грн.; на користь доньки [PERSON] стягнути аліменти на утримання у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років, а також покласти судові витрати на відповідача. Відповідно до\~вимог ст.178\~ЦПК України,\~відповідачем був\~поданий відзив\~на позов,\~у якому\~вимогупро стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки не визнав повністю. Своє заперечення стосовної даної вимоги обґрунтовував тим, що позивач не надала доказів того, що він спроможний надавати повнолітній доньці допомогу. Дана вимога є необґрунтованою, оскільки у нього немає можливості надавати матеріальну допомогу та утримувати свою повнолітню доньку. Він не працює, не отримує допомогу як безробітній, не має у власності дорогоцінного майна, нерухомого майна, не має транспортних засобів. Проживає у будинку своїх батьків - пенсіонерів. Матеріальне становище вкрай важке, грошей не вистачає навіть на найнеобхідніше. Твердження позивача про те, що він має «задовільний стан здоров'я» не відповідає дійсності, голослівне і жодним доказом не підтверджено. Спростовуючи твердження позивача про «задовільне матеріальне становище», відповідач посилався на такий доказ, як розрахунок заборгованості по аліментам, які стягувалися з нього на утримання ще неповнолітньої доньки, згідно якого якби він мав задовільне матеріальне становище, то не допустив би заборгованості по аліментам. Відповідач також просив, під час прийняття рішення, урахувати, що він повинен надавати матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам - пенсіонерам [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заявлений позов визнав частково, зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення пені у заявленому позивачем розмірі та стягнення витрат на навчання дочки, повністю не визнає вимоги щодо стягнення аліментів на підставах, зазначених у відзиві на позов. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлений позов матері підтримує у повному обсязі (а.с.58). Суд, заслухавши позицію позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що\~ позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.\~\~ На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17.09.2002 був розірваний (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження судом установлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Донька сторін [PERSON] зареєстрована за однією адресою разом із матірю [PERSON] (а.с.10, 12). У даний час [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчання у Національній академії Національної гвардії України в місті Харкові, на денній формі навчання, на платній основі, термін навчання з 01.09.2017 по лютий 2021 року (а.с.14). Згідно договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою за №ФБ2/17 від 02.08.2017, вартість за весь період навчання складає 37100 грн., а за один рік складає 10600 грн. (а.с.13). Відповідно до квитанцій за навчання доньки позивачем сплачено суму у розмірі 15900 грн. (01.08.2017- 5300 грн., 13.12.2017 5000 грн., 30.05.2018- 5300 грн. (а.с.16-17). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 кварталу 2017 по 1 квартал 2018 року [PERSON] доходів не мала (а.с.15). Отже, судом установлено, що повнолітня [PERSON], яка продовжує навчання у вищому учбовому закладі, перебуває на утриманні своєї матері [PERSON], власних доходів не має, навчається на платній основі та відповідно стипендії не має. До повноліття доньки [PERSON], відповідно до постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 24.07.2002, починаючи з 09.07.2002, сплачував аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму громадян до повноліття доньки (а.с.7). Згідно розрахунків Тростянецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області станом на 30.12.2017 [PERSON] мав заборгованість по сплаті аліментів у сумі 32476,71 грн., а станом на 08.07.2018 має заборгованість у сумі 35441,39 грн. (а.с.18-20). Як указала позивач, у липні 2018 року відповідач сплатив їй суму у розмірі 6600 грн., тому борг по аліментам на день подання позову становить 28841,39 грн. Отже, судом установлено, що відповідач, як платник аліментів до повноліття доньки, свої зобовязання належним чином не виконував та має заборгованість по сплаті аліментів. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд виходить із такого. Частиною 1\~статті 196\~Сімейного кодексу\~України визначено,\~що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом\~статті 549\~Цивільного кодексу\~України неустойкою\~(штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На обґрунтування заявленої суми неустойки (пені) у розмірі 17941,05 грн. позивачем був наданий розрахунок (а.с.21-25). Суд перевіривши указаний розрахунок вважає його вірним, вказані вимоги визнані відповідачем повністю, тому, відповідно, вимога позивача про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) у розмірі 17941,05 грн. підлягає задоволенню. Статтею 185 СК України\~визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, заявлена вимога позивача про стягнення додаткових витрат на оплату освітніх послуг у сумі 7950,00 грн. також підлягає задоволенню, оскільки ця сума складає половину від понесених позивачем витрат на оплату навчання неповнолітньої доньки (15900, 00 грн. / 2 = 7950,00 грн.) та підтверджена документально. Визнання позовних вимог відповідачем у цій частині також не суперечить закону, не порушує нічиїх права та охоронюваних інтересів, тому відповідно, підлягає задоволенню. Вирішуючи вимогу\~позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання суд ураховує наступне. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя\~ та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1,2 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 201 СК України передбачає, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України. Із досліджених матеріалів справи, судом не установлено, що відповідач, як платник аліментів, має незадовільний стан здоровя чи є непрацездатним. Доказів того, що відповідач має вкрай скрутне матеріальне становище судом також не встановлено. Ті обставини, що відповідач має батьків пенсіонерів (а.с.40-41,48) та великий розмір заборгованості не свідчить про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання дочки. Так, відповідач знаходиться у працездатному віці, доказів щодо відсутності у нього роботи чи неможливості пошуку роботи, ним суду не представлено. Наявність значної суми заборгованості по сплаті аліментів відповідача, на думку суду, свідчить не про тяжкий матеріальний стані відповідача, а про вину відповідача у несвоєчасній сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Отже, обставини, указані відповідачем у відзиві на позов, не є підставою для звільнення його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання та потребує матеріальної підтримки. За вказаних обставин суд вважає за необхідне у частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини на період її навчання задовольнити частково та

Outcome: partial