Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві позивач вказала, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.02.2008 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Проте рішення суду про сплату аліментів відповідачем не виконується. Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам станом на 26.08.2019 року складає 71484,90 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) в розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день затримки за період з 1 травня 2013 року по 26 вересня 2019 року в межах суми заборгованості в сумі 71484 грн. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вказав, що не відмовляється від утриманні дочки, підтвердивши, що не в повній мірі виконував рішення суду про стягнення аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі матеріали (копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.02.2008 року по справі № 2-157/2008; копію розрахунку державного виконавця про розмір заборгованості по аліментам), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.02.2008 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття. Відповідач неналежним чином виконував покладений на нього судом обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини, внаслідок чого відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів станом на 26 вересня 2019 року становить 71484,90 грн. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180, 196 ч. 1 Сімейного кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. З аналізу процитованих норм слідує, що, по-перше, доказування наявності чи відсутності заборгованості по аліментам можливе відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України виключно з двох джерел: розрахунку заборгованості, проведеного виконавцем, або судового рішення, яким вирішується спір про розмір заборгованості, в разі незгоди сторони з проведеним виконавцем розрахунком. По-друге, виходячи із основних засад цивільного судочинства, як то змагальність та диспозитивність, слідує, що суд має змогу вирішувати питання про розмір заборгованості по аліментам виключно за поданою у відповідності до вимог процесуального закону заявою сторони, яка незгодна з проведеним виконавцем розрахунком. Суд, при цьому, виходячи з предмету позову про стягнення пені та засад змагальності та диспозитивності, може лише вирішувати чи виникла розрахована виконавцем заборгованість по аліментам з вини платника, який розмір пені підлягає до стягнення та чи не має підстав для зменшення розміру пені і суд не в праві при розгляді саме спору про стягнення пені вирішувати питання про правильність розрахунку заборгованості по аліментам, проведеного виконавцем. При цьому, суду наданий розрахунок державного виконавця, за яким заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів станом на 26 вересня 2019 року становить 71484,90 грн. Протягом періоду, за який позивач просила стягнути пеню (з 1 травня 2013 року по 26 вересня 2019 року), нарахування неустойки необхідно проводити наступним чином: - за травень 2013 року - (572,83 грн х 2309 днів х 1%) = 13226,64 грн, - за червень 2013 року - (572,83 грн х 2279 днів х 1%) = 13054,80 грн, - за липень 2013 року - (580,11 грн х 2248 днів х 1%) = 13040,87 грн, - за серпень 2013 року - (580,11 грн х 2217 днів х 1%) = 12861,04 грн, - за вересень 2013 року - (580,11 грн х 2187 днів х 1%) = 12687,01 грн, - за жовтень 2013 року - (591,54 грн х 2156 днів х 1%) = 12753,60 грн. Оскільки загальний розмір пені за прострочення по сплаті аліментів за період з травня 2013 року по жовтень 2013 року складає 77623,96 грн, що перевищує розмір загальної заборгованості відповідача за аліментами, який станом на 26.09.2019 року становить 71484,90 грн, тому суд вважає недоцільним визначати подальший розмір пені, яка, виходячи із положень ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, не може бути більшою за 100 відсотків заборгованості за аліментами. Крім того, позивач також просила стягнути з відповідача за вказаний період пеню за прострочення сплати аліментів на її утримання в сумі 71484 грн. Таким чином, встановлені судом обставини вказують про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з травня 2013 року по 26 вересня 2019 року в межах заявлених позовних вимог в сумі 71484 грн. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що за заявлений позивачем період відповідач повинен був сплачувати за відповідним судовим рішенням аліменти на утримання власної дитини. Об`єктивних причин, які б заважали відповідачеві сплачувати аліменти в належному розмірі судом не встановлено. За таких обставин позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплату аліментів за період з 1 травня 2013 року по 26 вересня 2019 року в сумі 71484 грн. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судового збору - з відповідача на користь держави підлягає стягненню 768,40 грн судового збору. На підставі викладеного та ст. 196 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved