overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 09 червня 2001 року вона уклав шлюб з відповідачем, але життя між ними не склалось, подружні стосунки фактично припинено, спільного господарства не ведуть, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], збереження шлюбу неможливе, тому просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 09 червня 2001 року зареєстрували шлюб у Юнаківському сільвиконкомі Сумського району, Сумської області, актовий запис № 2, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання дитини між сторонами немає, дитина проживає з матірю. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обовязок збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами припинені, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 30 січня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Але життя між ними не склалось, подружні стосунки фактично припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу неможливе, тому просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеній в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 30 січня 2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 91, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами припинені, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Свалявського районного суду від 25.04.2019 року (справа №306/369/19) шлюб між нею та позивачем розірвано. Через чотири місяці після цього ( [INFO] ) народився син [PERSON] , батьком якого записали відповідача. Стверджує, що до розірвання шлюбу вони з відповідачем тривалий час не проживали разом, у наслідок чого останній не є батьком її сина. Оскільки [PERSON] відмовляється звертатися з спільною заявою до Свалявського РВ ДРАЦС про невизнання його батьком [PERSON] , [INFO] , тому просить суд виключити з актового запису №29 від 24.09.2019 року відомості про те, що батьком дитини є [PERSON] та внести відомості про батька в порядку ст. 135 СК України. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує (а.с. 19). Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (26-27). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Чинним заочним рішенням Свалявського районного суду від 25.04.2019 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6-7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради від 24.09.2019 року, актовий запис №29, батьками [PERSON] , [INFO] є позивач та відповідач (а.с. 8). За приписами ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства . Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обгрунтування позову і таких не здобуто протягом судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.01.2010 року відповідач взяв у борг у нього грошові кошти у розмірі 200000 грн., строком повернення до 01.11.2013 року. цей факт підтверджується власноруч написанню розпискою відповідача. Проте, 25.10.2010 року [PERSON] був затриманий та зараз знаходиться під вартою. 20.11.2013 року позивач звернувся до родичів відповідача з проханням повернути борг, але йому було відмовлено. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 200000 грн. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити за мотивами наведеними у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву через Сімферопольський слідчий ізолятор управління Державної пенітенціарної служби України в АР Крим та м. Севастополя з проханням розглянути справу у його відсутність, суму позову визнав, усі претензії з боку позивача визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб , суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Укладення договору позики та отримання відповідачем коштів підтверджується матеріалами справи. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника . Наявність та розмір боргу відповідачем визнано, тому вимоги позову ґрунтуються на законі та визнання позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1700,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. , 1046, 1049, 1047 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.10.2012 р. між нею та відповідачем укладено договір позики на суму 3000,00 доларів США та 6536,00 грн., строком повернення до 03.11.2012 р. договір був укладений у простій письмовій формі. Відповідач достроково 22.10.2012 року повернув суму 1400,00 доларів США. Проте, у встановлений строк останню частину грошей не повернув. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 19320,00 грн. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсягу, просила їх задовольнити за мотивами наведеними у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином причини, причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики на суму 3000 доларів США та 6536 грн., зі строком повернення до 03 листопада 2012 р. 22.10.2012 року [PERSON] достроково отримала повернення боргу у сумі 1400 доларів США, що підтверджується власноруч написаною розпискою позивача. Проте, у визначений строк сума позики [PERSON] не повернута. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Частиною 2 статті 533 ЦПК України встановлено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника . Факт отримання відповідачем [PERSON] коштів у розмірі 3000 доларів США та 6536 грн. за договором позики, підтверджується його власноруч написаною розпискою, яка долучена до матеріалів справи, в якій також позивачкою зазначено, що частина боргу (у розмірі 1400 доларів США) повернута. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 19320,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 229,40грн. На підставі ст.ст. 1046, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.02.1986 р. придбала у свою приватну власність будинок [ADDRESS] та власником якого є і на теперішній час. З 03.03.1998 р. у її будинку зареєстровано місце проживання друзів, відповідачів по справі, [PERSON] та [PERSON] Проте, у продовж тривалого часу вони не проживають у будинку, не сплачують комунальних платежів, оскільки виїхали за кордон більше п'яти років тому. У зв'язку з викладеним просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити позов посилаючись на ст. 405 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач та її представник не заперечували проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. За вказаною адресою також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується домовою книгою та відомостями Адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної імміграційної служби України в АР Крим. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідачів за спірною адресою понад одного року. Згідно з листом Київського районного відділу Сімферопольського міського управління ГУ МВС України в АР Крим від 27.11.2013 р., за результатами проведеної перевірки, встановлено, що дійсно громадянин [PERSON], [INFO] та громадянка [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], не проживають тривалий час. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживають у спірному будинку, вселитися не намагалися, у зв'язку з чим, мають бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.08.2008 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося, з квітня 2013 року подружжя проживає окремо, припинено ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, у зв'язку з чим просить суд його розірвати. Позивач до судового засідання не з'явилася, від її представника надійшла заява з проханням розглянути справу за їх відсутність, просив задовольнити позов за мотивами наведеними у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 серпня 2008 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис № 762. Сумісне життя у подружжя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені, збереження шлюбу та примирення неможливе. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після подання позовної заяви сторони примирення не досягли, за таких умов, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим, він підлягає розірванню. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2003 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося, з червня 2013 року останній не проживає з родиною, припинено ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, у зв'язку з чим просить суд його розірвати. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити, зазаначила, що збереження шлюбу неможливе. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 жовтня 2003 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя АР Крим, актовий запис № 1247. Сумісне життя у подружжя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені, збереження шлюбу та примирення неможливе. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після подання позовної заяви сторони примирення не досягли, за таких умов, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим, він підлягає розірванню. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2006 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинені, збереження сім'ї та примирення неможливе. На підставі викладеного, просить розірвати шлюб з відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Також, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 жовтня 2006 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис № 1629. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після подання позовної заяви, сторони примирення не досягли, за таких умов, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим, він підлягає розірванню. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке мала під час шлюбу. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.08.2007 р. зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося, під час перебування у шлюбі постійно виникали непорозуміння та сварки. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, у зв'язку з чим просить суд його розірвати. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, зазначив, що збереження шлюбу неможливе. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, заяв та клопотань з цього приводу до суду не надала, будь-яких побажань щодо зміни фамілії після розірвання шлюбу не виявила. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис № 974. Сумісне життя у подружжя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені, збереження шлюбу та примирення неможливе. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після подання позовної заяви сторони примирення не досягли, за таких умов, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим, він підлягає розірванню. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.10.2009 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Однак, сімейне життя не склалося, шлюбні стосунки фактично припинені з січня 2013 р. Від шлюбу мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, у зв'язку з чим просить суд його розірвати. Від позивачки надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність. Позов підтримала, також, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке мала під час шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов визнав, зазначив, що примирення не можливе. Суд приймає визнання позову відповідачем, бо воно не порушує закону та прав інших осіб. Судом встановлено, що 17 жовтня 2009 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис № 540. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], які проживають разом з матір'ю, позивачем по справі. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». За таких умов, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим, він підлягає розірванню. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved