Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнення з відповідача аліментів за минулий час за період з березня 2016 року по березень 2019 року у розмірі по 1 000 грн. щомісячно, а всього 36 000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.02.1988 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з [PERSON] мають двох дітей, серед яких неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 23 серпня 2007 року шлюб з відповідачем було розірвано. Також вказує, що вони з відповідачем проживають разом, проте спільного господарства не ведуть, а фактичні шлюбні відносини припинені після розірвання шлюбу. На вимоги про надання грошового забезпечення на утримання сина відповідач уваги не звертає, вказуючи на відсутність грошей, умисно не сплачує аліменти та не сплачує за квартиру в якій проживає. Крім цього зазначає, що їй відомо про те, що відповідач офіційно не працевлаштований з метою ухилення від сплати податків, а також приховування факту отримання постійного доходу, у зв`язку із чим на протязі останніх понад дванадцяти років вона самостійно утримує їхніх дітей та сплачує за квартиру. Так, відповідач не допомагає утримувати дітей понад три роки. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 13.05.2019 р. (а.с. 15-16). 13 травня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 26-27). В судове засідання позивач не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її та позивача участі, в заяві вказала, що погоджуються на стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1 200 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, суду подав заяву з повідомленням про те, що між ним та позивачем досягнуто погодження про сплату аліментів на дитину у розмірі 1 200 грн. щомісячно, справу просить розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1988 року, який було розірвано 23 серпня 2007 року (а.с. 3 зв., 5). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно довідки Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.06.2019 року № 871, [PERSON] працює на посаді техперсоналу, його заробітна плата становить у розмірі 4 473 грн. Отже, судом встановлено, що відповідач на даний час працевлаштований, кошти на утримання дитини не надає, інших утриманців та зобов`язань за виконавчими документами не має. Обов`язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що неповнолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, працевлаштований, медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено, на забезпеченні відповідача будь які інші неповнолітні та непрацездатні особи не перебувають, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, тому в сукупності оцінених судом доказів та беручи до уваги те, що сторони дійшли згоди з приводу розміру аліментів, що підлягають до стягнення, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1 200 грн. щомісячно з 28.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення з відповідача аліментів за минулий час вважає такі вимоги необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних доказів (листи, їх отримання відповідачем, покази свідків тощо) на підтвердження звернення до відповідача стосовно сплати аліментів за вказаний період часу, а саме з березня 2016 року по березень 2019 року, що є предметом спору. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, з урахуванням положень статті 191 СК України, вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні відповідними доказами про звернення стягувача до платника аліментів, за відсутності яких вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та судових витрат у даній справі учасниками судового засідання не заявлялось. За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial