Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивачі 25 жовтня 2013 року звернулися до суду з вказаним позовом, в якому зазначили, що [INFO] померла їх бабуся [PERSON], яка проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та залишила на ім'я позивачів заповіт, посвідчений П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29 червня 2004 року, за реєстровим № 3-4304, згідно якого заповіла позивачам в рівних частках квартиру [ADDRESS]. Позивачі у встановлений законом строк подали заяви до нотаріальної контори для отримання спадщини. 26.04.2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення про встановлення факту належності [PERSON] рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18.04.1996 року № 98/1 «Про затвердження акта державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS]». 20.06.2013 року постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Факт належності [PERSON] спірної квартири підтверджується договором купівлі-продажу від 01.12.1995 року. Позивачі просили визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 45,4 кв.м., яка складається з: 1 - коридор площею 4,9 кв.м.; 2 - житлова кімната площею 17,1 кв.м.; 3 - житлова кімната площею 10,3 кв.м.; 4 - кухня площею 7,5 кв.м.; 5 - туалет площею 1,1 кв.м.; 6 - ванна площею 2,1 кв.м.; 7 - кладова площею 0,3 кв.м.; І - лоджія площею 2,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 45,4 кв.м., яка складається з: 1 - коридор площею 4,9 кв.м.; 2 - житлова кімната площею 17,1 кв.м.; 3 - житлова кімната площею 10,3 кв.м.; 4 - кухня площею 7,5 кв.м.; 5 - туалет площею 1,1 кв.м.; 6 - ванна площею 2,1 кв.м.; 7 - кладова площею 0,3 кв.м.; І - лоджія площею 2,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Ухвалою від 19 грудня 2013 року до участі в справі в якості співвідповідача залучена Дніпропетровська міська рада. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. В обгрунтування позовних вимог посилалися на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день і час проведення слухання справи повідомлялися належним чином. Від представника Дніпропетровської міської ради надійшла письмова заява з проханням відкласти судовий розгляд у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Проте, належних доказів суду не представлено, враховуюче строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, належним чином повідомленого про день і час проведення судового розгляду. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про день і час проведення слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.85 на звороті). Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі договору 30-КП від 01 грудня 1995 року (а.с.11). Згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18.04.1996 року № 98/1 «Про затвердження акта державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS]», визначено, що власниками квартир цього будинку, зокрема, квартирою [NUMBER] є [PERSON] згідно з договором КП - 30 від 01.12.1995 року (а.с.8-10). Отже, оскільки на час затвердження вищезазначеного акту діяв Цивільний кодекс України в редакції 1963 року, яким не передбачалось виникнення права на нерухоме майно з дня державної реєстрації, то суд приходить до висновку, що [PERSON] за її життя належало на праві власності нерухоме майно, а саме, квартира [ADDRESS], а тому відповідно вказане нерухоме майно увійшло до спадкової маси після її смерті. В силу ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено факт належності [PERSON] рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18.04.1996 року № 98/1 «Про затвердження акта державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS]» (а.с.15). За життя, згідно заповіту від 29 червня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. та зареєстрованого у реєстрі за № 3-4304, [PERSON] заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожній (а.с.12). Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно матеріалів спадкової справи № 1035-2012, заведеної Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] із заявами про прийняття спадщини звернулися 08 грудня 2012 року [PERSON], [PERSON] (а.с.83-99). Так, згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте, позивачі на даний час не мають можливості отримати свідоцтво про спадщину після смерті бабусі, оскільки згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 20.06.2013 р. № 2426/02-31, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, а саме, на частини квартири, не може бути видано, так як у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи (а.с.16). Тобто, аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] в порядку ст. 1269 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], та успадкували кожна по ? частині квартири [ADDRESS] і тому вважає, що позовні вимоги є законними і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved