Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають у [INFO], звернулись в суд з цим позовом до відповідачів, вказуючи, що їм на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку по вул. Кірова, 39, м. Подільськ Одеської області. Відповідачі проживають в житловому будинку №41 по вул. Кірова, м. Подільськ Одеської області. Житловий будинок по вул. Кірова, 39, м. Подільськ Одеської області, розташований на земельній ділянці площею 685 кв.м. Відповідачі тривалий час чинять перешкоди нормально користуватися належною їм земельною ділянкою, постійно створюють конфліктні ситуації, користуючись крільчатником, голубником та вбиральнею, самовільно встановленими з порушенням санітарних норм та правил. Крім того, відповідачі поливають огород великою кількістю води, яка стікає на їх земельну ділянку, так як домоволодіння відповідача знаходиться вище їх домоволодіння. На їх пропозицію облаштувати дренажну систему, або встановити по межі суміжних земельних ділянок бруствер, для запобігання стоку води з під поливу та дощової води на їх земельну ділянку, відповідачі категорично відмовляються. Також відповідачі самовільно будують зливну яму, розташувавши її всупереч будівельних нормам, що перешкоджає їм нормально користуватися земельною ділянкою та належною їм частиною житлового будинку. Вони намагалися мирно вирішити їх спір, але відповідачі не бажають добровільно визначити порядок користування суміжними земельними ділянками. Позивачі просили винести рішення яким зобовязати відповідачів не чинити їм перешкод в користуванні земельною ділянкою по вул. Кірова, 39 в м. Подільську Одеської області, шляхом знесення самовільно встановлених з порушенням санітарних норм та правил крільчатника, голубника, вбиральні, побудованої зливної ями в м. Подільську по вул. Кірова, 41, Одеської області; зобов?язати відповідачів не чинити їм перешкод в користуванні земельною ділянкою по вул. Кірова, 39 в м. Подільську Одеської області, шляхом встановлення бруствера, для запобігання стоку води з під поливу та дощової води з земельної ділянки в м. Подільську по вул. Кірова, 41 на їх земельну ділянку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні зменшив позовні вимоги, та просив зобовязати відповідачів не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою по вул. Кірова, 39 в м. Подільську Одеської області, шляхом знесення самовільно встановлених з порушенням санітарних норм та правил крільчатника, голубника, вбиральні, побудованої зливної ями в м. Подільську по вул. Кірова, 41, Одеської області. Додатково пояснив, що відповідачі на даний час встановили бруствер для запобігання стоку води з-під поливу та дощової води, а тому з цього приводу в них спору вже не має. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] на уточненому позові наполягали та просили його задовольнити. Відповідачі надали письмові пояснення до позову, де вказували, що туалет, який знаходиться на їх земельній ділянці побудований в 2003 році. При будівництві туалету було отримано згоду сусідів [PERSON] і [PERSON], які проживають за адресою [INFO] і [PERSON], що проживає за адресою Кірова 43. Сусіди [PERSON] спочатку такої згоди не давали, тому узаконити будівництво туалету можна було тільки через суд, чого [PERSON] робити не стала. Побудувати туалет в іншому місці, виконуючи вимоги ДБН 360-92, а саме покласти туалет в глибині двору і на відстані 15 метрів від вікон житлових будинків, включаючи сусідські будинки, не представлялося можливим, так як ширина земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння, складає всього 13 метрів, а в довжину 20 метрів. Заперечували щодо тверджень позивачів про полив городу великою кількістю води. Побудований ними голубник не є сараєм для утримання домашньої птиці, тому норми застосовувані до будівель подібного типу відповідно ДБН 360-92 не можуть бути застосовані в цьому випадку, жодної шкоди навколишньому середовищу, ні тим більше приватним будовам [PERSON] він не представляє. Побудована ними вигрібна яма відповідає вимогам Державним санітарним нормам та правилам. У звязку з вищенаведеним, просили відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. У судове засідання, призначене на 01.11.2017 року, відповідачі не зявились. [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його та [PERSON] відсутності. У попередніх судових засіданнях відповідачі підтримали надані письмові пояснення та позов не визнавали. Треті особи [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомили, заперечень до позову або заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. У письмовій заяві від 29.07.2016 року [PERSON] повідомив, що відповідачі жодним чином не перешкоджають позивачам у користуванні спільною земельною ділянкою. Представник [PERSON] архітектури та земельних відносин Подільської міської ради у судове засідання, призначене на 01.11.2017 року, не зявився, про причини неявки суду не повідомив. У попередніх судових засіданнях проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область, м. Подільськ (Котовськ), вул. Кірова, 39, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВКМ №495461 від 25.06.2008 року. [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область, м. Подільськ (Котовськ), вул. Кірова, 39, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВКМ №495462 від 25.06.2008 року. Відповідачці [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область, м. Подільськ (Котовськ), вул. Кірова, 41, на підставі договору дарування серії ВВЕ №095628 від 19.05.2004 року. Також у будинку за адресою: Одеська область, м. Подільськ (Котовськ), вул. Кірова, 41, проживає і відповідач [PERSON] У сторін виник спір з приводу влаштованих відповідачами крільчатника, голубника, вбиральні та зливної ями. [PERSON] архітектури та земельних відносин Подільської міської ради №567 від 26.08.2015 року на імя[PERSON] повідомлено, що комісією, яка відбулась 13.08.2015 р. виявлено, що на території домоволодіння по вул. Кірова, 41, нею встановлені з порушеннями норм ДБН-360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», наступні споруди: - голубник на відстані 4,70 м від сусіднього житлового будинку (згідно норм - 15м); - крільчатник на відстані 0,60 м від межі (згідно норм - відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок); - вбиральня на відстані 9,0 м від сусіднього житлового будинку (згідно норм - дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків). [PERSON] архітектури та земельних відносин Подільської міської ради №221-К-32 від 11.03.2016 року на імя [PERSON] повідомлено, що було встановлено, що [PERSON] дійсно будує зливну яму на своєму подвірї всупереч будівельних норм, внаслідок чого йому було запропоновано припинити будівництво та розяснено про відповідальність передбачену діючим законодавством. [PERSON] архітектури та земельних відносин Подільської міської ради №534 від 22.06.2016 року на імя [PERSON] повідомлено, що згідно норм ДБН-360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» відстань між житловими будинками та господарськими спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм: дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків; голубник - 15м. Було запропоновано керуватись ст. 103 Земельного кодексу України «Зміст добросусідства» та обирати такі способи використання земельної ділянки відповідно до її цільового признання, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається менше незручностей. Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог (ст. 31 ЦПК України). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55). Відтак, особа може звернутися до суду за захистом свого права не в будь-який спосіб, а в порядку та у формі, встановлених нормами ЦПК України та ЦК України, зокрема, заява повинна містити чітко сформульоване прохання (позовні вимоги), відповідне обґрунтування таких вимог, що лише і дає можливість належно вирішити такі вимоги по суті. В якості способу захисту у даній справі позивачі обрали усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою Як на підставу позову, позивачі посилались на порушення відповідачами порядку користування земельною ділянкою та просили захистити їх право згідно норм Земельного Кодексу України. Згідно ч.1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Позивачі вказували, що відповідачами крільчатники та голубники встановлені з порушеннями санітарних норм, від тварин йдуть неприємні запахи, а туркотіння голубів заважають їм спати та порушують їх нормальний уклад життя. Згідно положень ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час зі змісту та заявлених підстав позову вбачається, що він ґрунтується лише на формальних підставах, проте не зазначено та не встановлено в судовому засіданні, чим саме порушують встановлені клітки та голубник права позивачів як землекористувачів. Адже жодних перешкод щодо проходу чи проїзду до належної позивачам ділянки, затінення чи будь-яких інших незручностей, які б свідчили про порушення прав позивачів, судом не встановлено. Зазначені обставини підтверджуються в тому числі долученими до матеріалів справи фотоматеріалами, які також підтверджують, що клітки встановлені в межах земельної ділянки відповідачів. Твердження позивачів щодо неприємних запахів та шуму від крільчатника та голубника, не підтверджені жодними доказами. На підтвердження вказаних тверджень в ході судового розгляду справи позивачами та їх представником клопотань про призначення експертизи не заявлялося, нових доказів на підтвердження своїх вимог суду не надавалось, а тому суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях та вважає вказані твердження недоведеними та безпідставними. Крім того, відповідно до п. п. 3.24, 3.35 ДБН 360-92 господарські будівлі для утримання худоби, інших тварин і птиці допускаються у селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил забудови для сільських населених пунктів. Враховуючи, що голуби не є продуктивним видом птиці, тому вимоги будівельних норм до їх утримання, в даному випадку не застосовуються. Відповідно до п.2.1 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України 13.12.2012 № 769 «Про затвердження Ветеринарно-санітарних вимог до утримання голубів», приміщення для утримання голубів (далі - голубники) влаштовують в наявних будівлях або будують окремі будівлі на рівних і сухих майданчиках з твердим покриттям, пристосованим для механічного очищення від посліду і стійким до корозійної дії дезінфектантів. Відстань до найближчих будівель визначається власником земельної ділянки, на якій розташовано голубник, а у разі розміщення біля житлових будинків - відповідно до чинних будівельних норм. Згідно п.2.7 Наказу, приміщення, де утримуються голуби різних порід, повинні бути обладнані сітчастим вольєром з розміром вічка не більше ніж 1,5х1,5 см для запобігання залітанню до голубника горобців. При розміщенні голубника у дворах багатоповерхових будинків вся його територія повинна бути огороджена сіткою для запобігання випадковому потраплянню туди дітей. На вході на територію голубника встановлюють дезінфекційний килимок. Актом від 20.05.2016 року провідного лікаря епізоотології Котовської РДЛВМ [PERSON], лікаря ветеринарної медицини [PERSON] в присутності [PERSON] було встановлено, що на момент проведено обстеження в приватному підсобному господарстві утримуються голуби декоративні (5 порід) 11 голів, кури 6 голів, півні 3 голови, собака віком 2 роки 1 голова, собака віком 5 років 1 голова. Птиця по видам утримується окремо. Умови тримання задовільні, на момент обстеження всі тварини клінічно здорові. Щодо наявності відчутних неприємних запахів, створення птицею шуму, проникнення до їх господарства голубів, то будь-яких об'єктивних і переконливих доказів про ці обставини позивачі не надали, і судом їх не було також здобуто. Позивачі також вказували, що вбиральня та зливна яма влаштовані відповідачами з порушенням санітарних та будівельних норм, відходи поширюються на їх земельну ділянку, заливається їх погреб під житловим будинком. Проте, стороною позивача не доведено, що влаштовані вбиральня та зливна яма на території господарства відповідачів порушують їх права, як суміжних землекористувачів, так як ними не надано жодних доказів на підтвердження факту підвищення вологості у своєму погребі саме після будівництва спірних споруд та причинно-наслідкового звязку між цими наслідками. З урахуванням того, що для з'ясування питання яким чином встановлення вбиральні та зливної ями порушують права позивачів, в тому числі чи встановлені вони з порушенням санітарних та будівельних норм, необхідні спеціальні знання, а висновок експерта є одним із доказів у справі, судом неодноразово роз'яснювалось позивачам їх право заявити клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, проте вони таким правом не скористались. Судом також враховується і наступне. Як розяснено в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30.03.2012 року, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Відповідно до положень статті 38 Закону N3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих обєктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути предявлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова обєкта є неможливою. Таким чином, враховуючи характер виниклих між сторонами правовідносин, те, що позивачами не доведено, що діями відповідачів порушуються їх права як землекористувачів, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. У звязку із відмовою у позові судові витрати у справі суд покладає на позивачів.

Outcome: dismissed