Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 21.01.2016 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини на морі, крім того сприятиме розширенню світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку. Позивач зазначає, що місце фактичного проживання відповідача їй не відоме, у зв'язку з чим вона не може отримати від нього відповідний дозвіл, що призводить до ускладнення процедури оформлення документів на виїзд малолітньої особи за кордон. Тому з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] до Іспанії з 24.04.2017 року по 24.04.2018 року без згоди та супроводу її батька [PERSON], [INFO] та надати дозвіл на оформлення та отримання проїзного документу на [PERSON], [INFO] без згоди її батька [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. У матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи розглянути справу на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21.09.2013 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 21.01.2016 року було розірвано. Відповідач є батьком малолітньї [PERSON], [INFO]. Зазначеним рішенням суду вирішено, що малолітня [PERSON] залишена на подальше проживання з матірю. Конвенцією про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Положеннями ст. 4 Закону України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України громадян України» визначено можливість ухвалення судом рішення на виїзд дитини за кордон. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки необхідність виїзду за кордон малолітньої [PERSON] пов'язана з відпочинком дитини на морі для оздоровлення, зокрема в Іспанії, куди просить надати дозвіл на виїзд позивач. Крім того, відповідно до копій нотаріально посвідчених заяв [PERSON] від 09.02.2015 року та 28.02.2016 року відповідач надавав дозвіл на виїзд його малолітньої дочки [PERSON] на короткострокові поїздки за межі України в супроводі її матері у період з 10.02.2015 року по 31.12.2015 року та у період з 01.03.2016 року по 30.03.2016 року, тому суд вважає за необхідне надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини з України до вказаної країни без згоди та супроводу батька відповідача [PERSON] з 24.04.2017 року по 24.04.2018 року, а також надати дозвіл на оформлення та отримання проїзного документу без згоди відповідача. Виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання або довгострокове перебування за межами України з інших причин, а тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею за подання позову судовий збір в сумі 551,20 грн. Окрім того, при поданні позову позивачем не доплачено судовий збір у сумі 551,20 грн. за другу вимогу немайнового характеру. Враховуючи викладене та

Outcome: approved