Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.03.2008 року по справі № 2-824/08 з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В подальшому [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] . На підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 березня 2008 року відділом державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів на користі [PERSON] , а 18 травня 2010 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з досягненням [PERSON] повноліття. З тієї дати відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] . Позивачка проживає з сином, який продовжує навчатися в Чернівецькому національному університеті імені Ю.Федьковича, є студентом 2 курсу денної форми навчання по спеціальності «Хімія», відповідно до довідки Чернівецького національного університету № 329 від 13 липня 2020 року, яка додається до позову. Позивачка працює бухгалтером в ТОВ «Накладка-Комерц» і її заробіток за 12 місяців 2019 року складає 55721 грн. 51 коп., а за шість місяців 2020 року, заробітна плата складає 20636 грн.79 коп. Прожитковий мінімум становить в розрахунку на одну особу 2118 грн. в місяць. Син [PERSON] продовжує навчатися в Чернівецькому національному університеті. На підставі викладеного просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина на період навчання в Чернівецькому національному університеті імені Ю.Федьковича по досягненню ним 23 років в розмірі 25% його доходу, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 липня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити у їх задоволенні оскільки відповідач надає матеріальну допомогу сину добровільно, сам він хворіє, на його утриманні перебуває його мати. Також їх син в даний час проживає окремо від позивачки самостійно разом з дівчиною, отримує стипендію в розмірі 1300 грн. в місяць. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що онук проживає окремо від матері та забезпечує себе сам. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, свідка, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку(доходу) платника аліментів визначає суд, відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції серія [NUMBER] (а.с. 13). Шлюб між сторонами розірвано, відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 14). [PERSON] є студентом денної форми навчання спеціальності «Хімія» (державне замовлення) Інституту біології, хімії та біоресурсів Чернівецького національного університету імені Ю.Федьковича за ступенем «Бакалавр», що підтверджується довідкою від 13.07.2019 року № 329 виданої Інститутом біології, хімії та біоресурсів Чернівецького національного університету імені Ю.Федьковича (а.с. 15). Відповідно до довідки № 821 від 30.07.2020 року виданої Чернівецьким національним університетом імені Ю.Федьковича, [PERSON] є студентом денної форми навчання за державним замовленням наказом зарахований №1031 від 01.08.2019 року з 01.09.2019 року та отримує стипендію в розмірі 1300 грн. Термін закінчення навчання за ступенем «бакалавр» 30.06.2023 року (а.с. 27, 83), ніде не працює. В матеріалах справи є нотаріально засвідчена заява [PERSON] в якій він вказує, що проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, потребує матеріальної допомоги від батька [PERSON] , що на думку суду свідчить про те, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт перебування сина сторін на утриманні саме позивачки. Відповідач є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину. Відповідач повинен вживати всіх можливих заходів для власного забезпечення належних умов життя, так і своїх дітей. Відповідач за законом зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, оскільки він продовжує навчання на денній формі навчання, не працює і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання, але в розмірі меншому, ніж це просить позивач. Суд враховує, що на утриманні відповідача знаходиться його мати [PERSON] , що син сторін отримує стипендію в розмірі 1300 грн. Але враховуючи всі обставини справи суд вважає, що розмір аліментів має складати 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно починаючи з 22 липня 2020 року і до 30 червня 2023 року ( саме до цього часу згідно з довідкою з місця навчання [PERSON] буде навчатись в ЧНУ» ) включно. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial