Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 28.08.2015 року, в обґрунтування якої зазначила, що з 15.05.2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], 05.11.2011 року та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні та вихованні. Сімя не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. Однією сімєю сторони не проживають з квітня 2014 року, на даний час спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення не бажає, спору щодо поділу спільного майна та про місце проживання дітей не має. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15 травня 2009 року виконавчим комітетом Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Величко» (а.с. 17). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував (а.с. 18). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 15 травня 2009 року виконавчим комітетом Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 1, дошлюбне прізвище позивача «Величко», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 133814 (а.с. 4). В шлюбі у них народилося троє дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], 05.11.2011 року та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, відповідно, серії 1-ГЮ № 167623, серії 1-КИ № 358608, серії І-КИ № 440325 виданих виконавчим комітетом Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актові записи № 02, № 28, № 16 (а.с. 5,6,7). Діти проживають разом з позивачем, про що зазначила позивач в позовній заяві та не заперечував відповідач, надавши заяву про визнання позову. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, про що сторони не заперечували, надавши заяви відповідно про підтримання та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Величко».

Outcome: approved