Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. \~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після позбавлення батьківських прав відповідача відносно її двох синів малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] \~та неповнолітнього\~ [PERSON] ,\~ [INFO] вони були влаштовані в сім`ю позивача під опіку та піклування відповідно. Діти проживають з нею (позивачем) та знаходяться на її утримання. Позбавлення батьківських прав відповідача не звільняє її від обов`язку утримання дітей, що є підставою для стягнення вищевказаних аліментів. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не подала. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягами №00025939690 і №00025939783 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 12 березня 2020 року та відміткою в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] виданий Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області 03.03.2016 про укладення шлюбу з [PERSON] . 30 вересня 2020 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2020 року. Згідно рішення №592 від 20 листопада 2020 року Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено опіку/піклування та призначено [PERSON] їх опікуном/піклувальником. Відповідно до ч.1 та ч.4\~ст.249 Сімейного кодексу України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Цивільні права та обов`язки опікуна, піклувальника встановлюються\~Цивільним кодексом України. Згідно із\~ст.67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Крім того, опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо (ст.72 ЦК України). Відповідно до ст.69 ЦК України, піклувальник над неповнолітньою особою зобов`язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток, дає згоду на вчинення підопічним правочинів відповідно до статей 32 та 37 цього Кодексу та зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Отже, позивач, як опікун і піклувальник відповідно є законним представником неповнолітніх дітей та має право на звернення до суду із позовом про стягнення із відповідача аліментів на їх утримання. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно \~ст.181 цього Кодексу, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, враховуючи, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та зобов`язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття, які перебувають на утриманні опікуна/піклувальника (позивача у справі) дійшов до висновку про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.11.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. На підставі наведеного, ст.ст.180-184, 191 249 СК України,

Outcome: approved