Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, за яким просить суд зняти арешт з будинку № 138 по пр. Моторобудівників (вул. 8 Березня) в м. Запоріжжі. В судовому засіданні сторона позивача наполягла на позові, а відповідач та третя особа не явилися. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положення ст.319\~ЦК України передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.08.2011 року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 36/50 часток житлового будинку, який розташований за адресою м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 138, яку він позивач отримала в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, позивач є власником 36/50 часток вказаного житлового будинку на підставі відповідних свідоцтв. Житловий будинок № 138 по пр. Моторобудівників в м. Запоріжжі належить на праві власності позивачу у розмірі 36/50 часток та [PERSON] у розмірі 7/25 часток. З листа Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя від 11.04.2017 року вбачається, що на примусовому виконанні Шевченківського ВДВС перебувало виконавче провадження про стягнення аліментів зі [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно. 13.04.2008 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.12.2011 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Станом на 11.04.2017 рік на примусовому виконанні Шевченківського ВДВС відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] не перебуває. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна згідно постанови від 05.07.2002 року накладено арешт на майно відповідача, визначити за яким саме виконавчим провадженням винесено вказану постанову не вбачається можливим, оскільки дана постанова винесена у 2002 році у паперовому вигляді до запровадження електронної системи реєстру виконавчих проваджень. Позивач є власником 35/50 часток вказаного будинку, відношення до вказаного виконавчого провадження судом не встановлено. Згідно із ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст.\~391\~ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Отже, позивач за вказаних обставин на теперішній час позбавлена можливості вільно розпоряджатись належним їй майном, оскільки наявність арешту чинить в цьому перешкоди. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved