Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - житлову квартиру [ADDRESS] та виселення із вищезазначеної вкартири іпотекодавця - [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 26.09.2008 року відповідно до укладеного між нею та [PERSON] Договору позики, відповідач отримав позику у розмірі 45 500 доларів США з кінцевим терміном повернення 26.08.2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором, 26.09.2008 року між сторонами було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] надав в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме житлову квартиру [ADDRESS]. Позичальник не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим рішенням Чугуївського міського суду від 22.06.2012 року з нього на користь позивачки було стягнуто суму боргу за Договором позики в розмірі 1121619 гривень 93 копійки. До цього часу відповідач рішення суду не виконав, борг не сплатив, тому у позикодавця виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та отриманням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача, як іпотекодавця, про погашення боргу в добровільному порядку, які залишилися без реагування. У зв'язку з цим просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 26.09.2008 року, а саме на житлову квартиру [ADDRESS] для задоволення вимог, що виникли на підставі порушення умов Договору позики від 26.09.2008 року розмірі 1121619 гривень 93 копійки. Також просить виселити відповідача з вищезазначеного помешкання без надання іншого житла, оскільки в добровільному порядку висилитися він не бажає. Відповідач, в судове засідання на з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. В не одноразово призначені судові засіданні відповідач та його представник не з'явилися, під різними приводами подавали заяви про перенесення слухання справи протягом шести місяців, тому суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Представник позивачки надав суду письмову заяву про підтримку позовних вимог в повному обсязі та проханням у разі відсутності відповідача ухвалити заочне рішення без його участі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2008 року між сторонами було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3243, відповідно до якого [PERSON] надала [PERSON] позику у розмірі 45 500 доларів США з кінцевим терміном повернення - 26.08.2009 року. На забезпечення виконання вищезазначеного Договору позики, 26.09.2008 року між ними було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3245 за яким позичальник надав в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме житлову квартиру [ADDRESS]. Ця квартира, загальною площею 72,7 кв. метри, житловою прощею 49,6 кв метри належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 23.09.2003 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1593 та в встановленому законом порядку в КП «Чугуївське МБТІ» 27.09.2003 року за № 4508/20. Позичальник не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 21.03.2012 рік заборгованість за Договором позики від 26.09.2008 року становила 1121619 гривень 93 копійки, яку Чугуївський міський суд Харківської області своїм рішенням від 22.06.2012 року стягнув на користь [PERSON]. До цього часу вищезазначене рішення суду не виконане. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції від 26.09.2013 року позивачці було повернути виконавчий документ про примусове стягнення з [PERSON] боргу в сумі 1121619 гривень 93 копійки, оскільки єдине майно боржника на яке може бути звернуто стягнення, а саме житлова квартира [ADDRESS] є предметом іпотеки. З метою досудового врегулювання даного спору позивачка на адресу боржника 22 жовтня 2012 року направила Вимогу про добровільне звільнення квартири, що є предметом іпотеки, в зв'язку з прийняттям рішення про звернення на неї стягнення. Дана вимога іпотекодавцем була проігнорована. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ст.39 цього ж закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч.ч.1,3 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У ч.ч.2-3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять будинок у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно роз'яснень, що містяться у п.п.43,44 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.3012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що відповідно до ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметами іпотеки, проводяться в порядку встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. На підставі викладеного,

Outcome: approved