Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення із відповідача аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно в зв'язку із продовженням навчання, до закінчення навчання 2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Заперечень позивача проти заочного розгляду справи не надходило, тому судом вирішено провести заочний розгляд справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. [INFO] [PERSON], [INFO], виповнилося 18 років. Як вбачається із довідки Миколаївського інституту права національного університету «Одеська юридична академія» від 25.09.2017 року № 123/17, [PERSON] є студенткою третього курсу денної форми навчання, спеціальність 6.030401 «Правознавство», строком навчання 2017-2019 рр. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що позивачка досягла повноліття, але не досягла двадцяти трьох років, продовжує навчання у в вищому навчальному закладі, і тому не може працевлаштуватись, перебуває на утриманні матері, зважаючи на матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів на повнолітню доньку в зв'язку із її навчанням. Позивач помилково зазначає, що аліменти повинні складати не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, оскільки вона є повнолітньою, а приписи ч. 2 статті 182 Сімейного кодексу України стосуються стягнення аліментів на користь неповнолітніх дітей. З огляду на зазначене, суд вважає, що аліменти на навчання повнолітньої дитини необхідно визначити у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Щодо періоду стягнення вказаних аліментів, то задоволенню підлягають вимоги стосовно стягнення аліментів до закінчення донькою навчання, а саме - до 2019 року, оскільки обов'язковою умовою для стягнення аліментів на повнолітню дитину є саме навчання, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 182, 199-200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved