Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

позивач, звертаючись з позовом до суду, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 19.09.2018, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого в реєстріза № 5027 щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 63 141,57 грн, посилаючись на те, що виконавчий напис було здіснено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема банком було надано нотаріусу договір від 03.10.2006,у зв'язку з яким нотарусом був вчинений виконавчий напис на документі, який не встановлював жодної заборгованості; п.2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; з моменту виникнення права вимоги та до моменту вчинення виконавчого напису минуло більше ніж 3 роки, а отже пропущений строк позовної давності. 13 листопада 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог (а.с. 40-42). Ухвалою суду від 13.11.2018 задоволено заяву позивача про забезпечення прозову у цій справі та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 19.09.2018, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 63141,57 грн. Відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Третя особа - приватний виконавець Вольф Т.Л. про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак правом подання пояснень щодо позову не скористалась, інших заяв, клопотань, суду не надала. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. у своїх пояснення щодо позову зазначила, що 19.09.2018 за реєстровим № 5027 за заявою АТ «Укрсоцбанк» від 13.09.2018 у відповідності до ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості з [PERSON], який є боржником за договором № 0013/005354 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 08.08.2006 з додатками до нього, відповідно до якого банком було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію). До заяви банком було долучено оригінал договору № 0013/005354 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 08.08.2006 з додатками до нього, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документи стягувача та представника стягувача за довіреністю, копію вимоги про прогашення боргу, що була надіслана боржнику 20.06.2018 цінним листом з описом вкладення. Тому, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відносно строків позовної давності вказала, що у договорі про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки № 0013/005354 від 08.08.2006, в п. 4.1 зазначено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, встановлених договором, правилами, тарифами. Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Судовий розгляд справи відкладено на 21.01.2019. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, прийшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Цивільним законодавством задекларовано обов'язковості договірних зобов'язань для виконання сторонами (ст. 629ЦК України). За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Судом встановлено, що 08.08.2006 між сторонами укладено договір № 0013/005354про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки /а.с. 10-11/. За умовами цього договору АКБ «Укрсоцбанк» відкрито [PERSON] рахунок «Ощадний» за № [NUMBER], та встановлено, що операції проводяться за рахунком № [NUMBER]. 03.10.2006 між позивачем та відповідачем укладено договір № 0013/008098 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки та додаткові угоди № 1 від 23.04.2008, № 2 від 24.03.2010 /а.с. 12-17/. За умовами цього договору АКБ «Укрсоцбанк» відкрито [PERSON] кредититну лінію у розмірі 9371,00 грн із сплатою за користування кредитом 24% річних,та встановлено, що операції проводяться за рахунком № [NUMBER]. 19.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль\~І.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5027 /а.с. 8/, в якому пропонується звернути стягнення з [PERSON],[INFO], на користь АКБ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки № 0013/005354 від 08.08.2006, відповідно доякого банком було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено кредиткий ліміт (кредитну лінію). Загальна сума, яка підлягає до стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Укрсоцбанк» складає 63 141,57 грн, з яких 19 018,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, 43 122,90 грн - заборгованітсь за відсотками, 1 000,00 грн - витрати за вчинення виконавчого напису. Строк, за який провадиться стягнення, визначається у період з 08.08.2006 по 30.05.2018. 05.10.2018 постановою приватного виконавця Вольф\~Т.Л. відкрито виконавче провадження № 57369937 на підставі виконавчого напису № 5027 виданого 19.09.2018 /а.с. 33/. 25.10.2018 приватним виконавцем Вольф Т.Л. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, отримані ним в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та в АТ «Сбербанк» /а.с. 35-38/. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стаття 530 Цивільного кодексу України). Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч 1 ст.39 Закону). Цим актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 вказаного Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 названого Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Також пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановахКасаційного цивільного суду у складі Верховного Суду України від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Крім зазначеного вище судом також встановлено, що 20.06.2018 на адресу [PERSON]: [ADDRESS], було надіслано повідомлення про порушення основного зобов'язання з вимогою АКБ «Укрсоцбанк» сплатити кредитну заборгованість у розмірі 62 141,57 грн /а.с.19-21/. Також судом встановлено, що до договору № 0013/008098 про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки від 03.10.2006 сторонами додатково укладено додаткову угоду № 2 від 24.03.2006, якою внесено зміни до цього договору, зокрема щодо збільшення суми кредитної лінії до 20 000,00 грн та визначно строк погашення кредиту до 15.05.2011. У спірному виконавчому написі нотаріус вказує, що боргові зобов'язання у [PERSON] виникли за договором про відкриття баківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки № 0013/005354 від 08.08.2006, відповідно до якого банком було відкрито рахунок та встановлено кредитний ліміт. Однак, згідно договору № 0013/005354 про відкриття баківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 08.08.2006 [PERSON] було лише відкрито рахунок «Ощадний» та визначено рахунок для проведення операцій, а кредтний ліміт у сумі 9371,00 грн, що був змінений на 20000,00 грн додатковою угодою №2, було відкрито згідно договору № 0013/008098 про відкриття баківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 03.10.2006. З урахуванням зазначеного, суд прийшов висновку про необґрунтованість доводів третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. щодо безспірності заборгованості, яка не була перевірена нотаріусом, що вказує на порушення нотаріусом вчинення виконавчого напису відповідно до положень статей 87 і 88 Закону України «Про нотаріат», а саме, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинив виконавчий напис від 19.09.2018, зареєстрований в реєстрі за № 5027, без документів, які б підтверджували безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, а також не з'ясував дійсного розміру заборгованості позивача перед відповідачем та факту безспірності вимог відповідача. Стосовно аргументу позивача про порушення нотаріусом статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, то суд прийшов такого висновку. У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (абзац другий частини п'ятої статті 261 ЦК України), тобто після закінчення: або передбаченого частиною другою статті 530 ЦК України семиденного строку від дня пред'явлення вимоги; або передбаченого іншим актом цивільного законодавства чи договором іншого пільгового строку, в який боржник має виконати зобов'язання. Виняток з цього правила становлять випадки, коли із закону або з договору випливає обов'язок негайного виконання зобов'язання: у такому разі перебіг позовної давності починається від дня пред'явлення вимоги кредитором. Водночас законодавство не зазначає строк, в межах якого виконавчий напис може бути вчинено, «позовною давністю», а вживає термін «давність». Позовну давність слід відрізняти від строку вчинення виконавчого напису. Норма, закріплена у п. 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку пов'язує початок обчислення строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, з днем, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У ст. 631 ЦК України визначається строк договору, яким є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У даному випадку Додатковою угодою № 2 від 24.03.2010 до договору№ 0013/008098 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки встановлено строк дії договору - до 15.05.2011, тобто встановлені строки виконання зобов'язань, а тому право вимоги в даному випадку виникає з наступного дня після закінчення строку дії договору. Таким чином, із закінченням строку належного виконання виникає заборгованість і прострочення, а у кредитора виникає право примусової вимоги, що може бути реалізовано шляхом вчинення виконавчого напису. При цьому, оскільки строк дії договору обумовлений повним виконанням сторонами своїх зобов'язань, то строк, вказаний у статті 88 Закону України «Про нотаріат», обчислюється з наступного дня після закінчення строку дії договору. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». При судовому розгляді цієї справи представником позивача доведено обставини на спростування безспірності вимог, що з урахуванням висновку Верховного Суду України від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц, є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 13.11.2018 судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання позивача [PERSON] про забезпечення позову у цій справі та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 19.09.2018, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5027, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» ( АТ «Укрсоцбанк») заборгованості у розмірі 63 141,57 грн. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене підлягають стягненню із відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 057,20 грн відповідно до квитанції про сплату № 14 від 07.11.2018 (704,80 грн - ставка за подання позовної заяви, 352,40 грн - ставка за заяву про забезпечення позову). На підставі викладеного вище та

Outcome: approved