Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що 11.03.2020року наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №1316/ВК\~від 11.03.2020року її [PERSON] було звільнено з роботи, у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою, до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ», на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати за період з грудня 2017 року по березень 2019 року в розмірі 34579,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000,00 грн. Ухвалою суду від 10.06.2020року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 16.02.1982 року до 11.03.2020року перебувала у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-9). Наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №1316/ВК від 11.03.2020року [PERSON] було звільнено з роботи, у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою, до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ», на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с.8). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 01.04.2020року\~становила 46440 грн. 12 коп., що підтверджується Довідкою Товариства №16-07/408 від 01.04.2020 року (а.с.10). У період з травня по червень 2020 року, відповідач частково погасив заборгованість із заробітної плати. Так, згідно розрахункового листка за травень 2020 року по цеху №994, розмір невиплаченої заробітної плати на користь [PERSON] за період з грудня 2017 року по березень 2019 року становить 34579,00 грн. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно положень ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених вище обставин, альтернативної довідки про розмір заборгованості із заробітної плати перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, відповідачем надано не було. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків), за період з грудня 2017 року по березень 2019 року, в розмірі 34579\~грн.\~00коп. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 02.04.2020 року між [PERSON] та адвокатом Сапіч В.М. було укладено Угоду №4/2 про надання правничої допомоги, відповідно до Розділу ІІІ якої Замовник зобов`язаний внести попередню оплату за замовлену правову допомогу та не пізніше 3-х діб після прийняття від Виконавця виконаної роботи сплатити Виконавцю узгоджений гонорар (а.с.11). На виконання умов Угоди, [PERSON] сплатила адвокату Сапіч В.М. 2000 грн. за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі та участь у судових засіданнях при розгляді справи, що підтверджується Квитанцією від 07.04.2020 року про оплату правової допомоги за угодою №4/2 від 02.04.2020 року(а.с.12). Пунктом 2 частини 3 статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на встановлені вище обставини, враховуючи типовість та невелику складність цивільної справи про стягнення невиплаченої заробітної плати, законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, те, що дана категорія цивільних справ розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, суд критично сприймає наданий позивачем розрахунок визначення вартості юридичних послуг та вважає його неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь [PERSON] в рахунок погашення витрат на професійну правничу допомогу грошових коштів в розмірі 500 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial