Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між [PERSON] та відповідачем 31.03.2016 року був укладений договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу позику в розмірі 40 000грн., які зобовязувалася повернути в строк до 01.04.2016 року, про що була складена розписка. На даний час відповідачем кошти не повернуто. У звязку з викладеним просить стягнути з [PERSON] на його користь суму в розмірі 40 000грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 10 705,82грн., та\~ 3 відсотка річних в сумі 2501,92грн., а всього 53207,74грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00грн та 352,40 грн. за забезпечення позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2018 року по справі відкрито провадження та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 17.07.2018 року, до суду надійшло поштове повідомлення з відміткою за закінченням терміну зберігання, відзив від відповідача\~ на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 31.03.2016 року був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 40000грн., які остання зобовязувалася повернути в строк до 01.04.2016 року, про що була складена та наявна в матеріалах справи розписка. Однак у встановлені строки і по теперішній час відповідачем не було повернуто вищевказаний борг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач не повернула позичені кошти. Посилаючись на це, позивач просить суд стягнути борг у розмірі 40000грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти і або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Від\~ повідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст.ст.192, 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.\~ Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Отже з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] умови договору не виконала, в результаті чого\~ з врахуванням індексу інфляції\~ за весь час прострочення\~ та 3% річних сума боргу склала\~ всього\~\~ - 53 207,74 грн.,\~\~ (40000,00 грн., - сума боргу\~ +\~ 2501,92 (3% річних)\~ + 10705,82(індекс інфляції).\~\~ Згідно ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1762,00 грн. та 352,40 за забезпечення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги, такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved