Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить суд, з урахуванням уточнених вимог, ухвалити рішення, яким припинити право власності [PERSON] та [PERSON] на 1/10 ідеальну частку кожної в житловому будинку [ADDRESS] та стягнути з позивача [PERSON] на користь кожної із відповідачів грошову компенсацію вартості 1/10 ідеальної частки в зазначеному житловому будинку та належних до нього господарських будівель і споруд в розмірі 2877,60 грн. Просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на 2/10 ідеальних частини житлового будинку [ADDRESS] , які належали [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожній (т.1 а.с.238-241). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на праві приватної власності належить 6/10 частин житлового будинку [ADDRESS] (загальною площею 54,9 кв.м), що складає 32,94 кв.м загальної площі будинку. Його рідні сестри, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] також мають Свідоцтво про право власності кожна по 1/10 частин в спірному будинку, тобто кожна по 5,49 кв.м загальної площі будинку. Оскільки будинок складається з однієї житлової кімнати розміром 27 кв.м, всі інші приміщення - допоміжні, виділення часток кожного із співвласників в натурі є неможливим, а будинок є неподільним, що підтверджено висновком експерта від 19.11.2015. В зв`язку із неприязними стосунками, які склалися між сторонами, відповідачі припинили спілкування з позивачем, не приймають участі в догляді за будинком, його утриманні. Посилаючись на те, що відповідачі постійно проживають в м. Києві, де мають власне житло, позивач вважає, що припинення їх права на частку будинку в спільному майні не завдасть істотної шкоди ні інтересам співвласників, ні членам їх сімей. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки станом на 10.11.2017 складає 28779 грн., виходячи з цього вартість належної кожному з відповідачів 1/10 частки складає 2877,60 грн., вказані суми позивач вніс на депозитний рахунок суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 18.04.2016 направили до суду заперечення, в яких зазначають, що вони по можливості доглядають за будинком, беруть активну участь у його утриманні, хоч і проживають в м. Києві. При цьому звертають увагу на те, що сам позивач також постійно проживає в м. Києві. Посилаючись на непорушність права власності, просять відмовити в задоволенні заявлених вимог позивача за безпідставністю (т.1 а.с.54,55). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, ухвалою від 24.01.2020 суддя Сіренко Н.С. прийняла справу до свого провадження, призначено підготовче засідання на 08.04.2020 (т.3 а.с.24), копії ухвали направлено учасникам справи, які їх отримали в лютому 2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.3 а.с.10,11,12). Ухвалою суду від 08.04.2020 підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 04.05.2020, про що повідомлено сторонам належним чином (т.3 а.с.18,19,20,24,25). В судове засідання сторони не з`явилися, позивач електронною поштою направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с.27), від відповідачів заяви чи клопотання не надходили. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи позицію сторін, дійшов до наступних висновків. Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Відмова від такого права є недійсною. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на праві приватної власності належить 6/10 частин житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 54,9 кв. м, житловою площею 27,0 кв.м (т.1 а.с.12,13). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.02.2016 у справі № 289/853/15-ц встановлено, що рідним сестрам позивача [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 11.10.2013 належить по 1/10 частині житлового будинку [ADDRESS] , кожній. Вказаним рішенням [PERSON] відмовлено в позові до [PERSON] та [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності (а.с.10-11). Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи від 19.11.2015, проведеної при розгляді справи № 289/853/15-ц, 6/10 частки співвласника [PERSON] складає 32,94 кв.м загальної площі житлового будинку, 1/10 частки співвласників [PERSON] та [PERSON] становлять в одиницях площі по 5,49 кв.м кожній. Розподіл житлового будинку [ADDRESS] відповідно до часток співвласників не видається можливим. Установлено, що дійсна (ринкова) вартість житлового будинку складає 86690,00 грн. (т.1 а.с.17-34). В подальшому позивачем долучено до справи звіт про оцінку майна № ESK-10112017-250, згідно висновку якого станом на дату оцінки - 10.11.2017, ринкова вартість об`єкта оцінки - будинку [ADDRESS] , складає 28776,00 грн. (т.1 а.с.172-184). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 16.05.2018, житловий будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності: 1/10 - [PERSON] , 1/10 - [PERSON] , 6/10 - [PERSON] (т.1 а.с.208-209,210-211). Як вбачається із відповіді нотаріуса від 12.06.2018, у провадженні Радомишльської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 42/2010 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , у спадковій справі є наступні документи: Заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В спадковій справі наявний заповіт, за яким [PERSON] все своє майно заповіла своєму синові [PERSON] . Крім того, в спадковій справі міститься повний витяг актового запису про смерть [INFO] спадкоємця за законом [PERSON] . Видані спадкоємцям: [PERSON] - свідоцтво про право на спадщину за заповітом 6/10 частини не виплаченої пенсії в УПФУ та на 6/10 частини житлового будинку [ADDRESS] ; [PERSON] - свідоцтво про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку) 1/10 частини не виплаченої пенсії в УПФУ та на 1/10 частини житлового будинку [ADDRESS] ; [PERSON] - свідоцтво про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку) 1/10 частини не виплаченої пенсії в УПФУ та на 1/10 частини житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємиця [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину станом на 12.06.2018 не зверталася. Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям [PERSON] , яка прийняла спадщину та померла [INFO] , станом на 12.06.2018 не видавались. Зазначені обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 42/2010 (т.1 а.с.235-236, т.2 а.с.56-140). Позивач попередньо вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області вартість часток відповідачів - по 2877,60 грн. (т.1 а.с.170,171). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно з частинами першою, другою ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. При спільній частковій власності кожному із співвласників, як це зазначено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, належить частка в праві власності на спільний об'єкт у цілому. Частки можуть бути рівними і нерівними, але завжди їхній розмір повинен бути точно визначений у вигляді дробу права власності або в процентному відношенні. Згідно із статтею 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Отже, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15, така судова практика є незмінною. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в письмових запереченнях зазначили, що беруть участь у догляді за будинком, не заважають один-одному користуватись спірним будинком та заперечують проти задоволення позову. Також судом встановлено, що як позивач, так і відповідачі проживають в м. Києві, де мають власне житло, однак, всі мають бажання і в подальшому користуватись своїми частками в батьківському будинку. Слід зазначити, що доводи позивача про неможливість виділу в натурі належної кожному із відповідачів 1/10 частини спірного житлового будинку є обґрунтованими, однак, відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України, позивач не надав суду доказів неможливості спільного користування батьківським будинком (враховуючи, що всі співвласники проживають в м. Києві) та доказів того, що припинення права відповідачів [PERSON] та [PERSON] на їх частку не завдасть істотної шкоди їх інтересам як співвласникам, а саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, при цьомусуд бере до уваги, що компенсація вартості належної відповідачам на праві власності частки спільного будинку є незначною. Посилання позивача на те, що сторони розірвали родинні стосунки та не спілкуються з позивачем, суд не вважає достатніми для того, щоб порушити принцип рівності прав співвласників, при цьому правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Крім того, позивачем не залучено в якості співвідповідачів інших співвласників спірного житлового будинку, яким належить право на 2/10 частини спірного будинку, на що також звертав увагу апеляційний суд в ухвалі від 22.06.2016. Враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed