Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві вказала, що 24.09.2011р. було укладено шлюб із відповідачем, який 07.05.2013р. було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Син перебуває на повному забезпеченні позивачки. Рішенням суду відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти на дитину в розмірі 300 гривень на місяць. 24.06.2015р. позивач уклала шлюб із іншим чоловіком та взяла його прізвище [PERSON]. На даний час є необхідність в збільшенні розміру аліментів. Позичав постійно несе витрати на оздоровлення,спортивні заняття, лікування дитини. Також позивач перебуває у декретній відпустці та піклується про малолітню дитину від іншого шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заперечення проти збільшення розміру аліментів, так як має не стабільний, не високий дохід, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину від іншої жінки. Враховуючи це, визнає позов в розмірі 600гривень на місяць. У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вимоги про збільшення розміру аліментів позивачка обґрунтовує тим, що збільшено прожитковий мінімум, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», а подорожчали продукти харчування, одяг та їжа значно збільшилися у вартості. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яких вони за законом зобов'язані утримувати і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітнім, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дітей, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов'язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи матеріальне становище відповідача, характер та розмір витрат на виховання та гармонійний розвиток дитини, те, що відповідач працездатний, на даний час має тимчасові заробітки, має на утриманні ще одну малолітню дитину, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої спільної дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/5 частини усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial