Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому зазначає, що 23 червня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинила виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль «VOLKSWAGEN POLO», державний номер [NUMBER], що був переданий в заставу відповідачу за кредитним договором між сторонами № 50011537 від 25 грудня 2013 року. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, а тому він не підлягає виконанню, з таких підстав. В порушення вимог статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до якої в письмовому повідомленні про порушення забезпеченого обтяженням зобовязання має бути зазначено загальний розмір не виконаної боржником вимоги, отримувані позивачем вимоги містили посилання на різні суми заборгованості. Зокрема, у вимозі від 17.06.2015 року зазначена сума 292089 грн. 51 коп., у вимозі від 19.05.2015 року наявне посилання на суму 281089 грн. 93 коп., вимога від 05.05.2015 року містить суму в 271823 грн. 78 коп., у вимозі від 17.04.2015 року наявне посилання на 275273 грн. 89 коп. Мінливість цієї суми, зазначає позивач, не свідчить на користь безспірності заборгованості. У порушення вимог ст. 24, п. 6 ч. 2 ст. 27 вказаного Закону, в силу яких до початку процедури звернення стягнення на предмет застави обтяжувач, який ініціює таке стягнення, зобовязаний зареєструвати відомості про звернення стягнення в Державному реєстрі, ці відомості не зареєстровані і на час подачі позову. Крім того у вимогах, адресованих боржнику, не визначений позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального зобовязання, що також не відповідає положенням ст. 27 Закону. Окрім того, що зазначена у вимозі від 17.06.2015 року сума в 292089 грн. 51 коп. не відповідає сумі, зазначеній у виконавчому написі, яка становить 296502 грн. 02 коп., обтяжувачем не дотриманий встановлений законом тридцятиденний строк для добровільного виконання вимоги, оскільки виконавчий напис, що оспорюється, вчинений вже 23 червня 2015 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову. Просить про його задоволення у звязку з порушенням стягувачем положень спеціального закону з питань правового регулювання обтяжень рухомого майна. Крім наведених в позові доводів зазначає, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитування № 50011537 від 25 грудня 2013 року, вимоги по якому [PERSON] не визнає повністю, та зустрічним позовом [PERSON] до відповідача про визнання договору кредитування недійсним. За вказаних обставин неможливо констатувати безспірність заборгованості позичальника, і це є ще однією підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що при вчиненні виконавчого напису не порушено вимог законодавства та положень договору застави. Процедуру звернення розпочато за спливом встановлених законом тридцяти днів, оскільки вимогу від 05.05.2015 року позивач отримала 18 травня 2015 року, а це означає, що тридцятиденний строк для добровільного виконання цієї вимоги сплив 17 червня 2015 року, таким чином здійснення виконавчого напису 23 червня 2015 року цілком правомірно. Виконавчий напис вчинений третьою особою у повній відповідності до вимог законодавства. Невідповідність суми, зазначеної у виконавчому напису, сумі, що міститься у вимозі від 05.05.2015 року, зумовлена тим, що до суми заборгованості в розмірі 271823 грн. 78 коп. додано суму штрафу в розмірі 20 % від суми кредиту, що складає 23628 грн. 78 коп., і повідомлення про стягнення штрафу у випадку невиконання вимоги, міститься у вимозі. Представник другого відповідача пояснив суду, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебуває виконавчий напис № 700, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб «VOLKSWAGEN POLO», державний номер [NUMBER]. Постанова про відкриття провадження винесена 10 липня 2015 року. 13 серпня 2015 року постановою державного виконавця оголошений розшук автомобіля, на який звернуто стягнення. Представник відносить вирішення спору на розсуд суду. Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, до суду не зявилась, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у її відсутність, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі нотаріуса, що вчинив оспорюваний напис. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір № 50011537, за яким позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 118143 грн. 90 коп., що, за змістом договору, еквівалентні 14364 доларів США, строком на шістдесят місяців (а. с. 99). У якості забезпечення вимог ТОВ «Порше Мобіліті», які витікають з кредитного договору, 27 грудня 2013 року між сторонами укладено договір застави, за яким позивач передала в заставу належний їй автомобіль «VOLKSWAGEN POLO», кузов № [NUMBER], 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], заставною вартістю 147679 грн. 88 коп. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а. с. 9-10). 23 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на рухоме майно предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 296502 грн. 02 коп. (а. с. 112). В силу ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення. Зазначені положення узгоджуються з правилами ст. ст. 589, 590 ЦК України. Згідно із ст. 23 Закону відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом, а відповідно до ст. 24 Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, згідно з яким для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як випливає, з вимоги від 05.05.2015 року, на підставі якої відповідач звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, заборгованість за кредитом становить 271823 грн. 78 коп., до якої відповідно до умов договору додається штраф, передбачений ст. 8.3 «Загальних умов кредитування», що є невідємною частиною договору між сторонами, у розмірі 20 % від суми кредиту в сумі 23628 грн. 78 коп. (а. с. 69). Сума зазначених складових становить 295452 грн. 56 коп. (271823 грн. 78 коп. + 23628 грн. 78 коп.). Між тим в заяві про вчинення виконавчого напису (а. с. 68) зазначена сума в 296502 грн. 02 коп., яка не є тотожною наведеній сумі. Очевидно, різницю між вказаними сумами утворюють різні значення невиплаченої суми кредиту: 242185 грн. 63 коп., зазначені у вимозі, на відміну від 243235 грн. 09 коп., яка вказані в заяві. Посилання на 243235 грн. 09 коп. у заяві нотаріусу обґрунтовано обмінним курсом за безготівковими операціями ПАТ «Креді [PERSON]». Проте за змістом ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» стягнення на предмет застави повинно проводитись у відповідності до суми заборгованості, зазначеної у письмовому повідомленні ( вимозі). З огляду на наведені обставини суд погоджується з доводами представника позивача про неможливість констатації того, що безспірність заборгованості підтверджена документально. До заяви про вчинення нотаріального напису обтяжувачем надано дві зведені облікові виписки з рахунку клієнта станом на 05.05.2015 року і станом на 19.06.2015 року, а також копії рахунків-фактур, не сплачених позичальником, на суму 29\~638 грн. (а. с. 73-82). Погоджуючись з твердженнями представника відповідача в письмових запереченнях (а. с. 93-98) про те, що зазначені документи є документами первинної бухгалтерської звітності, суд не може погодитись з тим, що ці документи підтверджують безспірність заборгованості, виходячи з такого. Розмір непогашеної суми заборгованості, зазначеної в зведеній обліковій виписці станом на 05.05.2015 року, а саме: 29346 грн. 15 коп., співпадає з зазначеними в рахунках сумах. Що стосується суми в 47966 грн. 20 коп., зазначеної в зведеній виписці, що сформована 19 червня 2015 року, в порушення п. п. «б» п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, вона не підтверджена документами, які встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Враховуючи положення закону і виходячи з дати направлення письмового повідомлення, обтяжувач вправі вимагати звернення стягнення на предмет застави в межах заборгованості, що виникла станом на 5 травня 2015 року і зазначена у відповідній вимозі, тому надання нотаріусу зведеної виписки станом на 19 червня 2015 року вбачається таким, що не обгрунтовано змістом вимоги. Разом з тим, як зазначено судом, складові заборгованості, перелічені у вимозі і в заяві про вчинення напису, не співпадають, а звернення стягнення в межах сум заборгованості, яка перевищує суми, зазначені в вимозі, є таким, що не ґрунтується на законі. Що стосується заяви про вчинення виконавчого напису, яка містить посилання на обчислення неповерненої суми кредиту у відповідності до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді [PERSON]» станом на дату підготовки цієї заяви, із реквізитів і змісту цієї заяви неможливо встановити, коли її було подано нотаріусу (а. с. 68), тому є незрозумілим, за якою формулою обчислена сума неповерненого кредиту у розмірі 243235 грн. 09 коп. Вважаючи, що нотаріусу не надано документів на підтвердження безспірності заборгованості, суд виходить з того, що вказану заборгованість утворюють сума кредиту, дострокового повернення якого вимагає кредитор, несплачені чергові платежі, штрафні санкції і штраф як питома вага від отриманого кредиту (20 %), і вважає, що документів, які підтверджують безспірність заборгованості в частині неповерненого кредиту (що змінюється в залежності від обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді [PERSON]») нотаріусу взагалі не надано. Оскільки сума неповерненого кредиту становить основну частину заборгованості і більш ніж в вісім разів перевищує несплачені чергові платежі (242182 грн. 63 коп. (у письмовій вимозі) або 243235 грн.09 коп. (в заяві без дати про вчинення виконавчого напису) : 29638 грн. 15 коп.), а також більш ніж вдвічі перевищує суму отриманого кредиту (118143 грн. 90 коп.), суд вважає, що нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості в цій частині треба було надати відповідні документи, тим більш з урахуванням динаміки цієї заборгованості відповідно до обмінного курсу. Вимоги до письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання зазначені в статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний зазначити в цій вимозі, зокрема, позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який він має намір застосувати. Всупереч вказаного обовязку повідомлення від 05.05.2015 року не містить посилання на те, який з пяти позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, передбачених ст. 26 Закону, вважає за необхідне застосувати обтяжувач, що, на думку суду, також порушує право боржника і свідчить на користь того, що виконавчий напис не підлягає виконанню. Невиконання обтяжувачем обовязку, передбаченого ст. ст. 24, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який є спеціальним Законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, зареєструвати відомості про звернення стягнення на предмет обтяження в Державному реєстрі обтяжень до початку процедури звернення стягнення, також підкріплює висновки суду про обґрунтованість позовних вимог. Крім наведених міркувань, вирішуючи спір на користь позивача, суд враховує наявність в провадженні суду цивільної справи за позовом відповідача до [PERSON] про стягнення заборгованості за тим самим договором, в забезпечення виконання якого, звернено стягнення на заставлене майно, та зустрічним позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним (а. с. 92). Хоча використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в силу закону не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду, проте позиція відповідача за позовом ТОВ «Порше Мобіліті», яка полягає у повному невизнанні вимог кредитодавця, свідчить про те, що заборгованість не є безспірною, тому суд вважає, що виконання виконавчого напису за вказаних обставин не відповідало б засадам розумності і справедливості. Хоча судом і не встановлено дату звернення відповідача до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, але суду надані докази отримання позивачем письмового повідомлення 18 травня 2015 року (а. с. 72), тому доводи позивача про те, що виконавчий напис не підлягає виконанню через порушення строку добровільного погашення заборгованості, суд до уваги не приймає.

Outcome: approved