Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 200000 грн неповернутого вкладу та 14683,35 грн невиплачених процентів за вкладом, разом 214683 грн 35 коп. Стягнути з відповідача на користь позивача 50000 грн за нанесену моральну шкоду, стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за несвоєчасне повернення боргу 664 грн, стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні 795,20 грн та судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що 12 лютого 2014 року між нею та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір про строковий банківський вклад №2630/10/158051 в національній валюті з виплатою процентів щомісяця. Згідно договору та квитанції № 2346 від 12.02.14 позивачем було внесено до банку готівкою, а відповідачем було прийнято грошові кошти на відкритий позивачеві депозитний рахунок №263010673210 МФО 339339 у загальному розмірі 20000 гривень. Термін розміщення банківського вкладу становив 242 дня з 12.02.2014 по 12.10.2014. Відповідно до договору відповідач щомісячно сплачує позивачу проценти по строковому банківському вкладу із розрахунку 25 процентів річних, відповідач зобов'язався по закінченню строку дії договору 12.06.2014 видати вкладнику банківський вклад та сплатити по ньому проценти до умов договору. Позивач заздалегідь звернулась до відповідача з заявою про своє небажання продовжити дію договору на новий строк та з вимогою повернути по закінченню строку договору, а саме 12.10.2014 суму строкового вкладу в загальному розмірі 200000 плюс 14683,35 грн відсотків у зв'язку із завершенням строку. Відповідачем було відмовлено у виплаті вкладу та процентів, обґрунтувавши це відсутністю готівки в його касах та без яких-то не було подальших усних та письмових пояснень. З липня 2014 року, незважаючи на постійні звернення позивача, відповідач не повернув відсотки та основний вклад депозиту. Після закінчення терміну депозиту, незважаючи на усні та письмові заяви про повернення, з 13.10.2014 банк перевів кошти на поточний рахунок 2620 (для виплат), відсотки не нараховуються і сума вкладу не повернена. Відповідач порушив свої зобов'язання не повернувши позивачу строковий банківський вклад у сумі 200000 грн та 14683,35 грн процентів річних, порушивши умови договору. Також зазначила, що банк наніс їй велику моральну шкоду, своїми діями щодо неї як вкладника та споживача послуг. Так як, позивач являється літньою людиною, пенсіонеркою та інвалідом 2 групи за станом здоров'я, всі незаплановані відвідання банку для з'ясування обставин неповернення позивачу вкладу, перемовини з працівниками банку, подання заяв, призводили неодноразово до серцевого нападу, що ледь не призвело позивача до інсульту. На підставі чого позивач зазначає, що відповідач має відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50000 гривень. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду через представника заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що і надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.ст.1060, 1061 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором, з виплатою вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 12.02.2014 між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/10/158051. Відповідно до умов договору відповідач прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 200000 гривень 12.02.2014 по 12.10.2015 (242 дня) зі сплатою 25% річних щомісячно. Відповідно до норм ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Встановлено, що позивач (вкладник) виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 200000 грн, що підтверджується квитанцією про здійснення касової операції від 12.02.2014. Також встановлено, що відповідач 13.10.2014 перевів кошти у розмірі 200000 гривень вкладу та 14683,35 гривень нарахованих відсотків на поточний рахунок 2620 (для виплат), що підтверджується меморіальним ордером № 1489 від 13.10.2014 та меморіальним ордером №1488 від 13.10.2014. В свою чергу відповідач ПАТ «Міський комерційний банк», після закінчення терміну дії договору, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. За таких обставин, оскільки у передбачені строки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому у відповідача за договором строкового банківського вкладу №2630/10/158051 від 12.02.2014 рахується заборгованість у сумі 200000 гривень та 14683,35 гривні нарахованих відсотків річних. Згідно зі ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором строкового банківського вкладу №2630/10/158051 від 12.02.2014 суму депозитного вкладу у сумі 200000 гривень разом з нарахованими процентами в розмірі 14683,35 грн, три проценти річних від простроченої суми - 664 грн, інфляційні витрати - 795,20 грн, а разом 216142,55 грн. Згідно ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», передбачає норму судового захисту прав споживачів , що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.Тобто вказана норма передбачає можливість відшкодування шкоди, як такої, а право на відшкодування шкоди делегується до іншої норми. Крім того, головною умовою є дійсність шкоди та серйозність наслідків правопорушення. Так п.4 ст.5 вищевказаного закону споживач, яким в даному випадку є позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної в наслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У зв'язку з вищевикладеним, суд не знаходить підстав до задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн, виходячи з її недоведеності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2161 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial