Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказала, що згідно рішення суду від 09.02.2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно. На даний час виникли підстави для стягнення аліментів у більшій сумі, оскільки змінився прожитковий мінімум на дитину та мінімальний розмір аліментів, відповідач є працездатним, інвалідом не являється, але належної матеріальної допомоги дитині не надає, коштів недостатньо для задоволення потреб дитини. Тому позивач просить суд збільшити розмір аліментів, визначених рішенням суду, та стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 533,10 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення, а тому суд на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України розглядає справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, матеріальну допомогу на її утримання добровільно не надає, хоча відповідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний і має можливість сплачувати кошти у розмірі 533,10 грн. на утримання дочки Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 09.02.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст.192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, суд приходить до висновку, що аліменти, які відповідач сплачує, не вистачає на утримання дитини. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обовязок утримувати дитину мають нести як батько, так і мати, відповідач є батьком неповнолітньої дитини, матеріальну допомогу не надає, тому розмір аліментів підлягає збільшенню. Суд вважає , що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved