Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права на спадщину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті баби позивача [PERSON] залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно не має, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування після смерті [PERSON], право власності на спадкове майно яке складається з: цілої земельної ділянки площею 1,9518 га, вартістю 20 000 грн., кадастровий номер 1825082200:03:000:0179 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради за межами населених пунктів Радомишльського району Житомирської області, межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 110094, виданому 30.04.2004 р. на підставі розпорядження № 66 від 14.04.2004 року голови Радомишльської РДА Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським райвідділом земельних ресурсів Житомирської області. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 594; цілої земельної ділянки площею 0,5422 га, вартістю 5 000 грн., кадастровий номер 1825082200:10:000:0239 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради за межами населених пунктів Радомишльського району Житомирської області, межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 110095, виданому 30.04.2004 р. на підставі розпорядження № 66 від 14.04.2004 року голови Радомишльської РДА Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським райвідділом земельних ресурсів Житомирської області. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 595. \~ В судовому засіданні позивачка та її представник не з»явились, надіслали письмову заяву, просили справу розглянути без них, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. \~ Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без\~ його участі, з позовними вимогами погодився. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог,виходячи з наступних підстав. \~ Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. \~\~ У судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2009 року у віці 85 років померла спадкодавиця [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 27 квітня 2009 року було зроблено відповідний запис за № «5», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 113160, яке видане «27» квітня 2009 року виконкомом Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: цілої земельної ділянки площею 1,9518 га кадастровий номер 1825082200:03:000:0179 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради за межами населених пунктів Радомишльського району Житомирської області і межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 110094, виданому 30.04.2004 р. на підставі розпорядження № 66 від 14.04.2004 року голови Радомишльської РДА Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським райвідділом земельних ресурсів Житомирської області. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 594. Орієнтовна вартість земельної ділянки площею 1,9518 га становить 20 000 грн.; цілої земельної ділянки площею 0,5422 га кадастровий номер 1825082200:10:000:0239 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради за межами населених пунктів Радомишльського району Житомирської області і межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 110095, виданому 30.04.2004 р. на підставі розпорядження № 66 від 14.04.2004 року голови Радомишльської РДА Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським райвідділом земельних ресурсів Житомирської області. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 595. Орієнтовна вартість земельної ділянки площею 0,5422 га становить 5 000 грн. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України в редакції 2003 року (надалі скорочено - «ЦК України»): спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України, передбачено: спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На випадок смерті спадкодавиця [PERSON] залишила заповіт, який був посвідчений 29 січня 2001 року ГутоПотіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області за реєстром № 5. Відповідно до зазначеного заповіту, який є чинним, тобто: не змінений, не відмінений і не скасований заповідачкою на час своєї смерті, спадкодавиця вирішила розпорядитися своїм майном наступним чином: «…Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ № 0157957 заповідаю своїй онучці [PERSON].» У померлої спадкодавиці на час її смерті в живих відсутні інші спадкоємці за законом згідно ст.ст. 1241, 1261 ЦК України. Родинні звязки між позивачкою та спадкодавцем підтверджуються: Свідоцтвом про народження позивачки (на рос. мові «Йосипчук Анны Николаевны») серії І-ТП № 442371, виданим 02.11.1978 м. Житомир міськ/відділом ЗАГС, в якому її батьком уписаний «Йосипчук Николай Васильевич», а матірю «Йосипчук Галина Владимировна»; Свідоцтвом про народження матері позивачки [PERSON] серії І-АГ № 844987, виданим 30.04.1974 с. Вихля сіль ЗАГС Радомишльського р-ну Житомирської обл., в якому її батьком уписаний «Денисенко Володимир Сидорович», а матірю «Проценко Ганна Олександрівна»; Свідоцтвом про укладення шлюбу матері позивачки серії ІІ-ЯК № 0586117, виданим 09.08.1979 с. Вихля сіль ЗАГС Радомишльського р-ну Житомирської обл., в якому матір позивачки своє дівоче прізвище «Денисенко» змінила на прізвище «Йосипчук». При житті спадкодавиця своє право на земельну частку (пай), посвідчене Сертифікатом серія ЖТ № 0157957 розпаювала і отримала дві земельні ділянки: площею 1,9518 га, кадастровий номер - 1825082200:03:000:0179 та площею 0,5422 га, кадастровий номер - 1825082200:10:000:0239, але до заповіту зазначені виправлення не внесла, хоча заповіла їх своїй онучці [PERSON] (позивачці). Відповідно до відомостей, зазначених у Довідці № 252, виданій 16.11.2016 Потіївською сільською радою:«...[PERSON] на день смерті 27.04.2009 року проживала та була зареєстрована в [INFO]. Крім померлої в цьому жилому будинку разом з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований на день смерті та протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Спадщину у встановлений законом шестимісячний термін з дня смерті спадкодавиці [PERSON] (померлої - 27.04.2009 року) за законом і за заповітом фактично прийняла позивачка [PERSON], шляхом, догляду за спадкодавицею до її смерті, проведення за свій рахунок поховання, робила по ній 9-ий та 40-ий обіди, доглядом за нерухомістю, обробкою земельних ділянок, користуванням врожаєм, плодами тощо; Окрім позивачки, у померлої спадкодавиці відсутні інші спадкоємці, які мають право і одночасно претендують на зазначене спадкове майно. Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись і до земельних ділянок та прав на земельну частку (пай). При житті спадкодавиця своє право на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку оформила, розпаювала на дві земельні ділянки в натурі та отримала правовстановлюючі документи Державні акти, але належним чином це право не зареєструвала і при житті відповідний Витяг про реєстрацію права власності не одержала. Оригінали правовстановлюючих документів Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 110094 та № 110095 втрачені і відновити їх в адміністративному порядку неможливо. При зверненні спадкоємців до органу місцевого самоврядування, до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області, до Держземагентства (Держгеокадастру) у Радомишльському районі, до Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, до Реєстраційної служби Радомишльськоїь РДА Житомирської області за одержанням дублікатів втрачених правовстановлюючих документів на імя померлої спадкодавці або за отриманням свідоцтва про право на власності на імя спадкодавців або свідоцтва про право на спадщину за законом (за заповітом) на імя позивача та Витягу про їх реєстрацію позивачу було відмовлено по причині смерті власників (спадкодавців) і неможливості відновити ці права в поза судовому порядку, і тому позивачу, як спадкоємцю, було відмовлено по причині, відсутності низки рішень судів про встановлення зазначених фактів: належності померлому громадянину правовстановлюючого документу на спадкове майно; про належність права на нерухомість, на земельні ділянки тощо спадкодавцям, про встановлення родинних звязків, родинних відносин відносин тощо. Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (скорочено «ЦПК України») суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку. Визнання судом права власності в порядку спадкування та перерозподіл спадщини між спадкоємцями (позивачами) за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. Тому, у звязку із встановленням фактів та у звязку з неможливістю вирішення цього питання через нотаріуса в добровільному (позасудовому) порядку, спадкоємець змушений звернутись до суду з вказаним позовом за його законним вирішенням. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.1220, ч.1 ст. 1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved