Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору ED, індивідуальний номер заказу 2995, укладений 21 березня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON], визнати не дійсною угоду про завдаток на купівлю (встановлення) метало- пластикових вікон, укладений 21.03.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON], визнати недійсним кредитний договір № 401596349, укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» від 21.03.2014 року, визнати недійсною пропозицію укласти договір (оферту), укладений між [PERSON] та AT «[PERSON] Капітал» від 28.03.2014 року та визнати недійсним кредитний договір № 85019507647 укладений між [PERSON] та AT « [PERSON] Капітал» від 31.03.2014 року. В судовому засіданні позивач яка діє як опікун [PERSON] позовні вимоги підтримала. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON], [INFO], являється її матір'ю. 21 березня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір ED, індивідуальний номер заказу 2995. Відповідно до п. 1.1, 1.4 та 1.5 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання по виготовленню та передачі у власність замовника метало пластикових конструкцій загальною площею 3,659 кв. м., білого кольору. Відповідно до п. 2.1 та 3.1 договору вартість виробів становить 4198 грн. + 1952 ,грн., які замовник [PERSON] зобов'язалась оплатити. 21.03.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено угоду про завдаток на купівлю (встановлення) метало- пластикових вікон. Відповідно до угоди [PERSON] отримала від [PERSON] 50 грн. завдатку. 21.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 401596349. Відповідно до умов кредитного договору, а саме п. 2, 2.1 банк надає позичальнику, а позичальник приймає кредит у розмірі 4198 грн.. П. 2.2 кредитного договору передбачена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 0.1%. Відповідно до п. 2.5 а) кредитного договору кредит надається позичальнику для Оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком у загальні сумі 4198 грн. шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]. 28 березня 2014 року [PERSON] підписала пропозицію укласти договір (оферту), відповідно до умов якої вона запропонувала AT «[PERSON] Капітал» укласти з нею договір страхування та надати їй споживчий кредит з метою придбання дверей, вартістю 1950 грн. 31 березня 2014 року на підставі пропозиції укладення договору [PERSON] уклала кредитний договір № 85019507647 з AT « [PERSON] Капітал». Стверджується, що вищезазначені: договір ED від 21.03.2014 року укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON]; кредитний договір № 401596349 укладений 21.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» та пропозиція укласти договір від 28.03.2014 року є недійсними , оскільки відповідно до витягу із акту огляду у МСЕК № 073155 від 09.02.2000 року [PERSON] встановлено довічно 2-гу групу інвалідності внаслідок психічного розладу. З 2000 року [PERSON] страждає стійким психічним розладом в вигляді обмеженням здатності до спілкування, та обмеженням здатності контролювати свою поведінку, в зв'язку з чим неодноразово вимушена була звертатися за допомогою до фахівців Кіровоградської обласної психіатричної лікарні, з 1990 року знаходиться на обліку в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні, так як страждає хронічним стійким психічним розладом. Внаслідок душевної хвороби [PERSON] не розуміє значення своїх дій, не може набувати прав, та брати на себе певні обов'язки. Відповідно до висновку № 676 від 16.04.2014 року лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього нагляду за інвалідом 1-ї чи 2-ї групи внаслідок психічного розладу: [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, так як вона обмежена в здатності до спілкування, та обмежена в здатності контролювати свою поведінку. Тому Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 липня 2014 року [PERSON], 10 серпня 1956 р. н. - визнано недієздатною. Опікуном [PERSON] призначено - [PERSON]. Таким чином, на момент укладення - договору ED від 21.03.2014 року укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON]; кредитного договору № 401596349 укладеного 21.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» та пропозиції укласти договір від 28.03.2014 року [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не могла набувати прав, та брати на себе певні обов'язки, тому вони є недійсними. До судового засідання представник відповідача ПАТ « [PERSON] кредит» надав заперечення проти позову з посиланням, що на час укладення кредитного договору 31.03.2014 року [PERSON] не було визнано недієздатною, а рішення винесено 11.07.2014 року, звертається увага суду на безпідставність об»єднання в одній позовній заяві вимог до різних відповідачів та стосуються різних договірних правовідносин, а тому просить справу розглянути у їх відсутність та відмовити в задоволенні позову повністю. До судового засідання представник відповідача ПАТ « Альфа Банк» надав заяву про розгляд справи у їх відсутність та заперечення на позов з посиланням, що на час укладення кредитного договору [PERSON] була дієздатною особою, рішень судів про визнання її недієздатною на той час не існувало, а тому підстави для задоволення позовних вимог позивача в особі її опікуна про визнання кредитного договору недійсним відсутні. Стверджується, що відповідно до ч.4 ст. 41 ЦК України відповідальність за шкоду, заподіяну недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Та в разі задоволення позову просить застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ч.1 ст.216 ЦК України. В судове засідання відповідач ФОП [PERSON] не з»явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена рекомендованим листом, поважні причини неявки суду не повідомлено . Від представника органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кіровської районної в м. Кіровограді ради суду надано заяву про розгляд справи у їх відсутність з зазначенням, щодо відсутності заперечень проти зпдоволення позову в разі отримання висновку експерта про нездатність особи усвідомлювати свої дії на час укладення договорів . Судом встановлено наступні факти. Гр. [PERSON], [INFO], являється матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 9) . [PERSON] зареєстрована та постійно проживає спільно з [PERSON] в м. Кіровограді по вул. Котовського 47, що підтверджується копіями паспортів (а. с. 6-8). 21 березня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір ED, індивідуальний номер заказу 2995 (а. с. 17-18). Відповідно до п. 1.1, 1.4 та 1.5 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання по виготовленню та передачі у власність замовника метало пластикових конструкцій загальною площею 3,659 кв. м., білого кольору. Відповідно до п. 2.1 та 3.1 договору вартість виробів становить 4198 грн. + 1952 ,грн., які замовник [PERSON] зобов'язалась оплатити (а. с. 20-21). 21.03.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено угоду про завдаток на купівлю (встановлення) метало пластикових вікон. Відповідно до угоди [PERSON] отримала від [PERSON] 50 грн. завдатку (а. с. 22). 21.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 401596349. Відповідно до умов кредитного договору, а саме п. 2, 2.1 банк надає позичальнику, а позичальник приймає кредит у розмірі 4198 грн..(а. с. 16). П. 2.2 кредитного договору передбачена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 0.1%. Відповідно до п. 2.5 а) кредитного договору кредит надається позичальнику для Оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком у загальній сумі 4198 грн. шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]. 28 березня 2014 року [PERSON] підписала пропозицію укласти договір (оферту), відповідно до умов якої вона запропонувала AT «[PERSON] Капітал» укласти з нею договір страхування та надати їй споживчий кредит з метою придбання дверей, вартістю 1950 грн.(а. с. 23-25). 31 березня 2014 року на підставі пропозиції укладення договору [PERSON] уклала кредитний договір № 85019507647 з AT « [PERSON] Капітал». Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки згідно висновку судово- психіатричного експерта № 411 від 14.08.2015 року , [PERSON] в період з 20.03.2014 року по 30.04.2014р. страждала хронічним психічним захворюванням в формі психічного розладу внаслідок епілепсії, не могла розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними (а. с. 190-191). Відповідно договір ED від 21.03.2014 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON]; кредитний договір № 401596349 укладений 21.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» та пропозиція укласти договір від 28.03.2014 року є недійсними . Згідно витягу із акту огляду МСЕК № 073155 від 09.02.2000 року [PERSON] встановлено довічно 2-гу групу інвалідності внаслідок психічного розладу (а. с. 10-12). Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 липня 2014 року [PERSON], 10 серпня 1956 р. н. - визнано недієздатною. Опікуном [PERSON] призначено - [PERSON] (а. с. 15). Таким чином, на момент укладення - договору ED від 21.03.2014 року укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON]; кредитного договору № 401596349 укладеного 21.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» та пропозиції укласти договір від 28.03.2014 року [PERSON] в наслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не могла набувати прав, та брати на себе певні обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У випадку, коли воля суб'єкта правочину не відповідає його волевиявленню, такий правочин визнається недійсним. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Згідно до ч. 1, 2 ст. 225 ЦК України передбачені правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, а саме правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Зокрема у разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Зазначена позиція висловлена і в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» № 9 від 6 листопада 2009 року правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). При цьому, не підлягає застосуванню ч. 1 ст. 216 ЦК України, про , що зазначено відповідачем, оскільки відповідно до укладеного 21.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» кредитного договору № 401596349., а саме п. 2.5 а) кредит надається позичальнику для Оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком у загальній сумі 4198 грн. шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]. Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все , що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення- відшкодувати вартість того, що одержала за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування та особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору , який визнано недійсним. В даному випадку , кошти не отримувались [PERSON] , а були перераховані на поточний рахунок ФОП [PERSON]. Таким чином, позов є доведеним та обгрунтованим і підлягає задоволенню повністю. Відповідно до 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 487,20 грн. по 162,40 грн. з кожного. На підставі викладено та

Outcome: approved