Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що залишилася після саморуйнування та становить 30% в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що її матері [PERSON] належить на праві власності будинок [ADDRESS], а також будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] остання померла та після її смерті залишилася спадщина у вигляді вищевказаного майна. Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є позивач.Звернувшись до нотаріальної контори у встановлений законом строк, позивачу вдалося оформити частково своє право на спадщину та 23 квітня 2014 року вона отримала лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок [ADDRESS]. Що стосується будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], то, державним нотаріусом було відмовлено в оформленні документів на нього, оскільки правовстановлюючий документ на частину будинку, яка залишилася після саморуйнування і становить 30% відсутній. На даний час позивач має намір продати частину майна, яка їй перейшла після смерті матері. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом секретаря Мереф'янської міської ради Дядченко Т.П. про розгляд справи за відсутності представника Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області, в якій він покладається у вирішенні справи по суті на розсуд суду. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим №5477, зареєстрованого в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 22.11.2006 року у реєстрову книгу 33, за реєстровим №4836 [PERSON] належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається зі змісту довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-1419 від 13 березня 2014 року, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 06.10.2006 року за реєстровим №5480, [PERSON] також належить на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 28 серпня 2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Як вбачається зі змісту заповіту від 06 березня 2007 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 06.03.2007 року і зареєстрованого в реєстрі за №3-573, [PERSON] на випадок її смерті заповідала все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що вона по закону матиме право на день смерті в ? частці своїй дочці [PERSON] та в ? частці в рівних частках кожному своїм онукам: [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] на момент відкриття спадщини, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є її донька - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23 лютого 1963 року, посвідка-свідоцтво про припинення шлюбу [NUMBER] від 12 січня 1968 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 листопада 1984 року, свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03 березня 1992 року, витяг з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00013713884 від 08 квітня 2014 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11 березня 1988 року, свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 04 лютого 2014 року) та онуки - [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається з листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №2704/02.14 від 24 жовтня 2014 року , у передбачений ст. 1270 ЦК України строк, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини згідно заповіту після померлої матері [PERSON], інші спадкоємці згідно заповіту онуки померлої - [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, про що подали заяви. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Таким чином, у зв'язку з відмовою від спадщини за заповітом після смерті [PERSON] інших спадкоємців, єдиною спадкоємицею є її донька - позивач по справі [PERSON] 23 квітня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, як було видане державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 23 квітня 2014 року на спадщину, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20817896 від 23.04.2014 року). Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-1419 від 13 березня 2014 року, станом на 10 березня 2014 року на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] знаходиться частина житлового будинку, що залишилася після саморуйнування та становить 30%, сарай літ. «Б», «В», вбиральня літ. «У» колонка літ. «К», огорожа №1, що також підтверджується технічною документацією на об'єкт в зруйнованому стані, розташований за вищевказаною адресою (інвентаризаційна справа №5494). Зі змісту зазначеної довідки також вбачається, що за архівними матеріалами бюро станом на 31.12.2012 року право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на праві власності в цілому за [PERSON]. Самочинне будівництво відсутнє. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Нерухоме майно, на яке позивач просить визнати право власності не належить до видів такого майна, підстав для припинення права власності відповідно до вимог Глави 27 ЦПК України, судом не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], вчинила всі необхідні дії, спрямовані на прийняття спадщини, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, не отримала свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що були відсутні правовстановлюючі документи на частину житлового будинку, що залишилася після саморуйнування та становить 30%, сарай літ. «Б», «В», вбиральню літ. «У», колонку літ.«К», огорожу№1. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved