Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона працює у ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» з 15.04.2001 року. З лютого 2013 року по липень 2017 року заробітна плата підприємством виплачується їй нерегулярно. Заборгованість з виплати зарплати цей період часу становить 410565,34 грн. Крім того, борг з виплати їй компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 2005 року по 2016 рік становить 94463,89 грн. Разом сума заборгованості становить 505029,23 грн. грн., що підтверджується довідкою ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» від 25.07.2017 року № 140. З метою позасудового врегулювання питання щодо виплати їй заборгованості по заробітній платі листом-вимогою від 25.07.2017 року вона звернулася до адміністрації ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця». Однак, у відповіді від 01.08.2017р. № 147 голова правління ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» проінформував, що виплатити заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у загальній сумі 505029,23 грн. підприємство не має змоги у зв'язку з відсутністю обігових коштів. Позивач у судове засідання не з»явилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила її задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працює на посаді головного бухгалтера ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця». З лютого 2013 року по липень 2017 року заборгованість з виплати заробітної плати відповідача перед позивачем становить 410565,34 грн. Крім того, борг з виплати їй компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 2005 року по 2016 рік становить 94463,89 грн. Загальна сума заборгованості становить 505029,23 грн., що підтверджується довідкою ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» від 25.07.2017 року № 140 (а.с.5,6). Позивач звернулася 25 липня 2017 року з листом-вимогою до адміністрації ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» щодо виплати їй боргу (а.с.3). Однак, у відповіді від 01 серпня 2017р. № 147 голова правління ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» вказав, що виплатити заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у загальній сумі 505029,23 грн. підприємство не має змоги у зв'язку з відсутністю обігових коштів (а.с.4). Нормами ч. 4 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, а також на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст. 115 КЗпП України роботодавець зобов'язаний регулярно виплачувати заробітну плату. Положеннями ст. 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Водночас, нормами ч. 4 ст. 83 КЗпП України визначено, що за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 83, 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 43 Конституції України та

Outcome: approved