Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачі 06.11.2014 року звернулись до суду з позовом, в якому просять: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 658,20 грн матеріальної шкоди та 17450 грн моральної шкоди; стягнути з ПАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] 3000 грн матеріальної шкоди та 2550 грн моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 17450 грн моральної шкоди; стягнути з ПАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] 483 грн матеріальної шкоди та 2550 грн моральної шкоди; стягнути з ПАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] 2550 грн моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 27450 грн моральної шкоди; стягнути з ПАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] 2550 грн моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь на користь [PERSON] 7450 грн моральної шкоди. З позову виходить, що 23 вересня 2006 року [PERSON] на 21 км автодороги сполученням «Чернігів - Сеньківка», на території Чернігівського району Чернігівської області, керуючи автомобілем «Skoda Oktavia» р.н. [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2107» р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер, а позивачі [PERSON] та неповнолітній [PERSON], які знаходились у салоні зазначеного автомобіля в момент зіткнення, отримали легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад їх здоров'я та понесення в зв'язку з цим матеріальних витрат на лікування. Внаслідок смерті батька [PERSON] позивачу [PERSON] була спричинена матеріальна шкода у загальному розмірі 5848,20 грн, яка складається з витрат на придбання необхідних ліків для батька в сумі 658,20 грн та виготовлення гранітного пам'ятника, який коштував 5190 грн. Крім того, у зв'язку зі смертю батька позивачка [PERSON] пережила тяжкі душевні страждання, внаслідок чого їй була заподіяна моральна шкода оцінена нею у 20000 грн. Зважаючи на зазначені обставини та те, що відповідач на дату ДТП застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Європейський страховий альянс»», позивач [PERSON] просила стягнути зазначені вище суми з відповідачів, як у відшкодування матеріальної шкоди так і моральної шкоди, завданої тяжкими душевними стражданнями внаслідок смерті батька. Також, внаслідок смерті батька [PERSON] позивачу [PERSON] була спричинена матеріальна шкода у загальному розмірі 483 грн, яка складається з витрат на придбання необхідних речей для поховання, а крім того, у зв'язку зі смертю батька позивач пережив тяжкі душевні страждання, внаслідок чого йому була заподіяна моральна шкода оцінена ним у 20000 грн. Зважаючи на зазначені обставини та те, що відповідач на дату ДТП застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Європейський страховий альянс», позивач [PERSON] просив стягнути зазначені вище суми з відповідачів, як у відшкодування матеріальної шкоди так і моральної шкоди, завданої тяжкими душевними стражданнями внаслідок смерті батька. Крім того, внаслідок ДТП [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, а тому остання, з врахуванням душевних страждань, як від отриманих травм, так і від смерті чоловіка [PERSON], просила стягнути 20000 грн, у відшкодування завданої їй моральної шкоди. Також, внаслідок зазначеного ДТП позивач [PERSON], якому на той час було 12 років, отримав тілесні ушкодження, і будучи неповнолітнім гостро переносив фізичний біль та пов'язані від нього страждання, тому він визначив розмір моральної шкоди у 10000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник усіх позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини не явки не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності або ж відкладення судового розгляду, до суду не надходили. /а.с.52/ Представник співвідповідача - ПАТ «Європейський страховий альянс» до судового засідання надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності з письмовими поясненнями, які зводяться до того, що страхова компанія відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у випадках передбачених п.п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України, відшкодовує потерпілим моральну шкоду лише не більше 5 відсотків від ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 названого вище Закону. Крім того, у цій справі на думку страхової компанії потерплими є лише [PERSON] та [PERSON], яким в наслідок ДТП було завдано тілесні ушкодження, отже вимоги інших позивачів про стягнення зі страховика моральної шкоди є безпідставними. /а.с.56, 57/ Заслухавши пояснення сторони позивача, з'ясувавши усі обставини, на які сторони посилаються та дослідивши докази, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З досліджених судом матеріалів кримінальної справи №2523/2345/2012 та цивільної справи №748/2378/14-ц вбачається, що 23 вересня 2006 року [PERSON], керуючи автомобілем «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER], порушив правила дорожнього руху і на 21 км автодороги сполученням «Чернігів - Сеньківка» допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень помер. [PERSON] внаслідок цієї ж дорожньо-транспортної пригоди отримала струс головного мозку, забій та гематоми м'яких тканин, перелом дистального відділу хрестця. Неповнолітній [PERSON] отримав забійну рану носа та йому було накладено 5 швів. [PERSON] та [PERSON], які є дітьми померлого [PERSON], понесли витрати на лікування та поховання останнього, зокрема [PERSON] витратила на придбання ліків 658 грн та 5190 грн на гранітний пам'ятник, а [PERSON] витратив 483 грн на придбання атрибутів для поховання. Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2012 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 286 КК України, на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році», а справу закрито. /а.с.6-24, додатки: к/с №2523/2345/2012; ц/с №748/2378/14-ц / Відповідно до приписів ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. За приписами ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує самого відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р., під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). З матеріалів кримінальної справи №2523/2345/2012 вбачається, що власником автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] і на час заподіяння шкоди його цивільно-правова відповідальність, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у ПАТ «Європейський страховий альянс». Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого - 51000 грн. /а.с.25, додаток к/с №2523/2345/2012/ Таким чином, в силу положення ст.1187 ЦК України, [PERSON] повинен нести відповідальність за матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Однак, у відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Таким чином, між відповідачами виникли відносини регламентовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N1961-IV, який передбачає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортних пригод та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно положень ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як випливає зі ст.988 ЦК України, страховик ПАТ «Європейський страховий альянс» зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. З повідомлення від 25.09.2006 року видно, що [PERSON] повідомив ПАТ «Європейський страховий альянс» про свій страховий випадок. Доказів того, що позивачам було виплачено страхове відшкодування, суду надано не було. Відповідно до ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N1961-IV, в редакції норми права на дату ДТП, визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Враховуючи наведені вище норми права, з [PERSON], на користь позивача [PERSON] слід стягнути 658,20 грн, у відшкодування матеріальної шкоди - витрат на лікування її батька, адже діючим цивільним законодавством України (ст.1195 ЦК) право на відшкодування шкоди, в тому числі і на відшкодування витрат на придбання ліків, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має фізична особа, яка її зазнала, а не її родичі. У свою чергу з ПАТ «Європейський страховий альянс» слід стягнути на користь того ж позивача 3000 грн, як витрат на поховання батька - вартість гранітного пам'ятника, що визначена судом з врахуванням Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року №45 «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання». Крім того, зі страховика на користь позивача [PERSON] слід стягнути 483 грн, також як витрат на поховання батька [PERSON] Вирішуючи позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, а згідно ч.2 моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У свою чергу згідно п.22.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції норми права на дату ДТП, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Отже, оскільки відповідно до страхового полісу [PERSON] був передбачений ліміт відповідальності за моральну шкоду 51000 грн, то страховик повинен відшкодувати потерпілим шкоду у розмірі 2550 грн кожному (51000 х 5 %). Враховуючи усі обставини справи, доводи і обґрунтованість позову, з урахуванням вимог розумності і справедливості, глибини душевних і моральних страждань позивачів, які вони зазнали внаслідок смерті батька та чоловіка, внаслідок отримання тілесних ушкоджень, суд вважає, що у відшкодування завданої моральної шкоди, з [PERSON] на користь [PERSON], слід стягнути 7450 грн у відшкодування моральної шкоди, а з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» 2550 грн. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід також стягнути 7450 грн, як у відшкодування моральної шкоди, а з ПАТ «Європейський страховий альянс» у відшкодування моральної шкоди на користь цього ж позивача підлягає стягненню 2550 грн. Також, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 7450 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі її чоловіка [PERSON] та 2000 грн у відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження її здоров'я, при цьому з ПАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] необхідно також стягнути 2550 грн у відшкодування моральної шкоди. Окрім того, на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути з [PERSON] та ПАТ «Європейський страховий альянс» по 2550 грн у відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження його здоров'я. Визначені суми на думку суду першої інстанції є достатньою грошовою компенсацією моральних страждань позивачів. У світлі викладеного, з наведених вище підстав та міркувань, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Оскільки позивачів, згідно Закону України «Про судовий збір», при подачі позовної заяви до суду, звільнено від сплати судового збору, то враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави, що передбачено ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного й у відповідності із ст.ст.23, 979, 988, 1166, 1187, 1194, 1201 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N1961-IV,

Outcome: partial