Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на надання правничої допомоги в розмірі 1000 грн. Ухвалою суду від 18.07.2019 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 16.08.2019. Ухвалою суду від 16.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2019, який було відкладено до 30.10.2019 в зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте в позовних вимогах просила розгляд справи проводити без її участі. Про дату та час проведення судового засідання просить повідомити її представника адвоката Якименка О.В. Представник позивача адвокат Якименко О.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте 16.08.2019 та 09.10.2019 подав до суд письмові пояснення у справі, в яких просив позов задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] двічі в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи в силу ст. 128 ЦПК України належно повідомлений, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 8 від 12.11.2016, виданим виконавчим комітетом Северинівської сільської ради Таращанського району Київської області 16.11.2012 року. Сторони по справі у зареєстрованому шлюбі не перебували, проте спільно проживали, мали спільний побут та вели спільне господарство. Після припинення шлюбних відносин малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не відвідує свою малолітню дочку, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні. Відповідно до виконавчого листа № 2-60/2013-ц від 19.02.2013 року [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 29.01.2013 року. Проте, згідно довідки № 36926257, виданої 10.07.2019 Таращанським районним відділом ДВС, станом на 01.07.2019 за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 62 547,05 грн. Відповідно до характеристики [PERSON] , учениці 1 класу Северинівського НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ, мама завжди приділяє належну увагу вихованню дитини, цікавиться її навчанням, піклується про зовнішній вигляд, відвідує батьківські збори. Батько не цікавиться її життям та навчанням. Згідно висновку Таращанської РДА Київської області № 06-21/914 від 27.05.2019, як органу опіки і піклування, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його доньки [PERSON] , [INFO] . Указані обставини встановлено з матеріалів справи. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, суд керується наступним: Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2004 передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ч.3 ст.( Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Всупереч вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України [PERSON] не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання та матеріального утримання своєї дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Обставини справи свідчать про те, що відповідач [PERSON] , який є батьком [PERSON] фактично самоусунувся від належного утримання та виховання дитини і не бажає змінити своє ставлення до її виховання, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дочки. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved