Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом про припинення за відповідачем [PERSON] права власності на нерухоме майно, визнання за ним права власності на об'єкти нерухомості на земельній ділянці під будинком [ADDRESS]. В заяві зазначив, що житловий будинок [ADDRESS] належить його батькові [PERSON], який отримав його у спадщину після смерті бабусі позивача [PERSON] Позивач, який з народження проживає в зазначеному житлі, ще за життя спадкодавці з її згоди побудував на земельній ділянці замість старого будинку, що був підданий руйнуванню, новий житловий будинок, який зазначений в технічній документації літерою И-2 з погребом літ. пг, верандою літ.и, службовою прибудовою літ. и1, службовою прибудовою літ. и2, а також сарай К, гараж Л. Позивач постійно проживає в будинку, сплачує спожиті комунальні платежі. У зв'язку з тим, що новостворене майно зведено за кошти позивача, відповідач не заперечує проти припинення за ним права власності на зазначену нерухомість і передачу права власності позивачеві. Між тим згадане будівництво є самочинним, хоча і відбувалося на земельній ділянці, відведеній для цієї мети, тому сторони не можуть укласти договір відчуження нерухомості у встановленому законом порядку. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на перелічені об'єкти, які хоча й є самочинними, проте вони зводились на відведеній для цієї мети ділянці, їх відповідність будівельним нормам і стандартам закріплено висновком судової будівельно-технічної експертизи, вони ніяким чином не посягають на права та інтереси відповідачів та інших осіб, а оформлення їх у позасудовому порядку не сталося можливим. В судове засідання позивач не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та вирішення справи у його відсутність. Аналогічні заяви, які містять повне визнання позову, надали представник Запорізької міської ради, [PERSON] від свого імені і як представник свого процесуального співучасника - [PERSON] Зазначені обставини в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення спору без участі сторін і їх представників. Представник третьої особи, належним чином повідомленої про час та місце вирішення справи, до суду не з'явився з невідомих причин, повідомлення про згоду на участь у справі не надав, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність представника третьої особи. З письмових пояснень представника Запорізької міської ради випливає, що земельна ділянка під будинком [ADDRESS] відведена для індивідуального житлового будівництва на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 757 від 15.10.1955 року, позивач постійно з 1996 року мешкає в зазначеному житлі і сплачує комунальні послуги, господарські споруди не порушують прав власників будинків [ADDRESS]. З'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] належить право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 13). З зазначеного свідоцтва випливає, що на земельній ділянці знаходяться житловий будинок А в стадії руйнування, душ Н, вбиральня В, паркан № 3, 4, 5, 6, 8, водопровід № 7. Зазначене право зареєстроване орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а. с. 14). Земля для індивідуального будівництва відведена на підставі рішення Запорізької міської ради від 15.10.1955 року № 757 (а. с. 45). Як випливає з технічного паспорту на нерухоме майно (а. с. 6-10), на земельній ділянці самочинно побудовано жилий будинок літ. И-2 з погребом літ. пг, веранду літ. и, службову прибудову літ. и1, службову прибудову літ. и2, також сарай К, гараж Л. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється в випадку відмови власника, а в силу ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, в силу ч. 5 ст. 376 ЦК України, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. В силу положень «Порядку оформлення нового будівництва, реконструкції, переоформлення права власності на садибні, дачні, садові будинки (домоволодіння) на території м. Запоріжжя», затвердженого виконкомом Запорізької міської ради 15 жовтня 2011 року, для оформлення закінчених будівництвом будинків і споруд, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, до заяви про прийняття в експлуатацію забудовник повинен подати документ, який посвідчує право власності або користування землею, яке (право) згідно із ст. 125 ЗК України виникає після одержання користувачем документа, який посвідчує таке право та його державної реєстрації. Відповідно до п. 2.1 «Порядку встановлення меж та розміру земельних ділянок під індивідуальним житловим будинком, які є об'єктами самочинного будівництва», затвердженого рішенням сесії Запорізької міської ради № 51 від 22.06.2011 року, крім інших документів, фізична особа, яка потребує встановлення меж земельної ділянки, надає копію ухвали про відкриття провадження у справі про визнання права власності на житловий будинок. Суд враховує, що зведені позивачем споруди побудовані без отримання належного дозволу та без належно затвердженого проекту, а також не прийняті в експлуатацію у встановленому Постановою КМУ порядку, але виходить з того, що наведені правила «Порядку оформлення нового будівництва, реконструкції, переоформлення права власності на садибні, дачні, садові будинки (домоволодіння) на території м. Запоріжжя» про необхідність надання документу про право власності або користування землею суперечить «Порядку встановлення меж та розміру земельних ділянок під індивідуальним житловим будинком, які є об'єктами самочинного будівництва» і вважає, що звернення з позовом зумовлене не бажанням уникнути складної процедури оформлення самочинного будівництва, а необхідністю отримання судового захисту за наявності спору. У зв'язку з викладеним при вирішенні спору суд вважає за можливе застосувати правила наведеної частини п'ятої ст. 376 ЦК України. При цьому суд виходить з того, що самочинне будівництво здійснено на відведеній для цієї мети ділянці, тому вважає, що позивачу належить право висувати вимогу у відповідності до ч. 5 ст. 376 ЦК України. Вирішуючи питання, чи порушує самочинно збудоване нерухоме майно права інших осіб, суд виходить із змісту судової будівельно-технічної експертизи (а. с. 54-84), згідно із висновком якої порушень діючих державних будівельних норм України станом на момент огляду за своїми конструктивними характеристиками, використаним будівельним матеріалам при будівництві нерухомого майна не виявлено. Що стосується права особи відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності, суд з урахуванням згоди відповідача на припинення права власності і неможливості передати це право позивачеві у позасудовому порядку знаходить за можливе застосувати і положення ст. 347 ЦК України, припинивши право власності відповідача [PERSON] на нерухоме майно на земельній ділянці під будинком [ADDRESS] і визнавши його за позивачем.

Outcome: approved