Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої та неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а відповідач не приймає участі в утриманні спільних дітей. В судовому засіданні 15 жовтня 2015 року позивачка заявила про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а ухвалою суду від 15 жовтня 2015 року провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито на підставі ст. 205,206 ЦПК України. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що малолітня Ніколь, проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку аліменти на її утримання не надає, домовленості щодо сплати аліментів з відповідачем не досягнуто. Оскільки відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку утримувати доньку, то позивачка змушена звернутися за стягненням аліментів до суду. При цьому позивач посилається на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому на підставі ст.184 СК України, просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 167 гривень щомісячно, оскільки з 01 вересня 2015 року до в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1 167 гривень. Позивач вважає, що для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісячно необхідно здійснювати витрати не менше вказаної суми, а оскільки вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не має можливості працювати та забезпечувати дитину на достатньому рівні, то вважає, що утримання дитини повинно здійснюватися відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 15 жовтня 2015 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1 167 гривень щомісячно підтримала в повному обсязі, з підстав які зазначені в позові, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.16), в судове засіданні 15 жовтня 2015 року не звився, причини неявки суду не повідомив, а його інтереси у судовому засіданні представляла [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 15 жовтня 2015 року (а.с.17), з усіма правами, які надані відповідачу по справі. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зазначивши при цьому, що відповідач має мінливий нерегулярний дохід, а на його утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина - [PERSON], [INFO], тому просила позов задовольнити частково та сягнути з відповідача 30 % прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є мати: [PERSON], батько: [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Промінської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року №298 дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це роботи, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який не має постійного місця роботи, має на утриманні малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.19), що не заперечувала в судовому засіданні і позивач, а відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України - обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Також при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби і тому суд вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а тому мати та батько повинні примати участь в триманні дитини на рівних засадах. Посилання позивачки щодо її перебування у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною та необхідність покладення обов'язку щодо утримання дитини цілком на відповідача не приймаються судом, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України відповідач не має. Крім цього, у зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial