Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 18.10.2008 року сторони уклали шлюб, який був розірваний за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 10.12.2014 року. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно не надає допомогу на утримання неповнолітньої дочки. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] до повноліття останньої. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням. Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини сторін в розмірі 1/4 заробітку відповідача, при цьому, відповідач заперечив, що ухиляється від матеріальної підтримки дитини, вказав, що самостійно перераховував кошти на рахунок позивача. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання, але подав відзив, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 10.12.2014 року №468/1574/14-ц; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію будинкової книги по [ADDRESS] ), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі та мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та сторони не досягли домовленостей щодо способу та розміру участі батька в утриманні дитини. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням встановлених вище обставин щодо наявності у сторін малолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, та за відсутності обставин, які звільняють відповідача від його обов`язку по сплаті аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Оскільки за\~даною категорією\~справ позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору та\~позов підлягає\~задоволенню,\~тому з\~відповідача на\~підставі ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави. На підставі ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved