Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та з урахуванням уточненої позовної заяви, просить скасувати запис про накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,202 га. кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності, накладений на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно виконавчого провадження № 38487269, запис в Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 05.04.2018 року за № 25612881. Скасувати запис про накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0.2186 га. кадастровий номер 3223183801:01:034:0001, розташованої на території [ADDRESS] , що належить [PERSON] па праві приватної власності, накладений на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно виконавчого провадження ВИ №38487269, запис в Реєстрі речових прав па нерухоме майно від 08.04.2015 року за №9321548. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що є власником переліченого вище майна, в Реєстрі вказано, що арешт накладено на нерухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), тобто особи, яка є попереднім власником та на момент винесення постанови про арешт майна вже не була власником даних земельних ділянок. В січні 2021 року вона звернулась до територіального органу Державної виконавчої служби України з заявою про зняття арешту на належні мені на праві приватної власної земельні ділянки, однак листом від 19.01.2021 року за вих. № 38487269/4 за підписом головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві О. Шатохіна їй було повідомлено про відсутні правові підстави для задоволення заяви про зняття арешту з майна. У підсумку відповідач запропонував на підставі ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» звернутися з позовом до суду про зняття арешту з майна. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. 26.03.2021 року винесено ухвалу про залишення позову без руху для усунення недоліків. 19.04.2021 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкритому провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. 31.05.2021 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Просила скасувати арешт накладений на належне [PERSON] майно. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав Позивач [PERSON] на праві приватної власності є власником: - Земельної ділянки загальною площею 0,202 га, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007. розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу між мною та [PERSON] від 11 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.1. та зареєстрованим в реєстрі №1798. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право власності на земельну ділянку. Згідно п.1.4. Договору продавець по цьому договору стверджує, що земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, в спорі і під забороною арештом) не перебуває, а також прав у третіх осіб як у межах, гак і за межами України щодо неї. немає, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесена. Відсутність заборони відчуження та відсутність податкової застави земельної ділянки, що с предметом цього договору, підтверджується відповідними витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Державного реєстру обтяжень об`єктів рухомого майна про податкові застави, наданими 11 липня 2012 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. -Земельної ділянки загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер 3223183801:01:034:0001. розташованої на території [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу між мною та [PERSON] від 11 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі №1803. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право власності на земельну ділянку Згідно п.1.4. Договору продавець по цьому договору стверджує, що земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України щодо неї. немає, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесена. Відсутність заборони відчуження та відсутність податкової застави земельної ділянки, що є предметом цього договору, підтверджується відповідними витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Державного реєстру обтяжень об`єктів рухомого майна про податкові застави, наданими 11 липня 2012 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. -Житлового будинку з надвірними побудовами, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0. 202 га. кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу між мною та [PERSON] від 11 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Є.І. Право власності на житловий будинок зареєстроване Комунальним підприємством Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації» 08.08.2012 року. З метою вчинення юридично значимих дій із вищезазначеним нерухомим майном в грудні 2020 року, позивачка звернулась за правовою консультацією до адвоката та згідно отриманої і Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) мені стало відомо, що 05.04.2018 року головним державним виконавцем Маховою Д.А. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (код ЄДРПОУ: 34691374) накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер 3223183801:01:034:0001 та 07.04.2015 року державним виконавцем Магдою С.Г. відділу примусовою виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (код ЄДРГІОУ: 34691374) накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, які, як зазначалось вище, належать позивачці на праві приватної власності згідно укладеної цивільно-правової угоди між мною та [PERSON] . При цьому в Реєстрі вказано, що арешт накладено на нерухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), тобто особи, яка є попереднім власником та на момент винесення постанови про арешт майна вже не була власником даних земельних ділянок. В січні 2021 року позивачка звернулась до територіального органу Державної виконавчої служби України з заявою про зняття арешту на належні їй на праві приватної власної земельні ділянки, однак листом від 19.01.2021 року за вих. № 38487269/4 за підписом головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві О. Шатохіна їй було повідомлено про відсутні правові підстави для задоволення заяви про зняття арешту з майна. У підсумку відповідач запропонував на підставі ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» звернутися з позову до суду про зняття арешту з майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд вважає звернення позивача неправомірним. Таким чином, під час судового розгляду не встановлено порушення прав та законних інтересів позивача як власника майна, які б були допущені саме визначеним позовом відповідачем та які б підлягали судовому захисту. Так, з матеріалів справи вбачається, що посадовими особами відповідача здійснювались виконавчі дії у межах виконавчого провадження про виконання рішення суду про стягнення коштів на користь інших осіб, які не є учасниками цієї цивільної справи, обтяжувачем є орган виконавчої служби, найменування якого не співпадає із найменуванням визначеного позовом відповідача, а обґрунтованих пояснень з приводу правонаступництва тощо позивач в суді не надала, обтяження внесено до відповідного реєстру на підставі постанови державного виконавця, чинність якої у позові під сумнів не ставиться. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту її інтересів не може вважатись ефективним з огляду на приписи чинного законодавства та судову практику Верховного Суду, однак детально спростувати правове обґрунтування позову суд не має можливості з огляду на неналежний склад учасників цього спору та неконкретизованість і суперечливість формулювань позову. При цьому позивач в особі представника - фахівця в галузі права заперечила можливість залучення до участі в справі інших осіб, які б могли бути належними відповідачами чи третіми особами, незважаючи на роз`яснення суду, надання їй достатнього часу для використання свого права на правову допомогу, реалізацію своїх процесуальних прав, надання суду обґрунтованих пояснень по суті заданих їй судом питань. При цьому вона наполягала на вирішені спору в межах заявлених позовних вимог, на підставі наявних у справі доказів та між визначеними нею в позові сторонами спору. Вирішуючи спір на засадах змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, позивач всупереч вимогам ст.ст.12,13,81 ЦПК України не довів позовні вимоги належними і допустимими доказами, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає, а відтак позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав недоведеності та неналежності кола осіб, о повинні приймати участь в розгляді справи.

Outcome: dismissed