Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, який уточнила та в його обґрунтування зазначила, що з 26.03.2008 року по теперішній час вона працює касиром в ТОВ «МІК». З квітня 2014 року їй не виплачується заробітна плата, заборгованість по якій станом на 10 листопада 2014 року складає 5 085, 10 грн., яку просить стягнути з ТОВ «МІК». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача - Руденко А.П. та Островушко С.П.. в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення, пояснивши, що виплачувати працівникам заборгованість по заробітній платі підприємство не має можливості, оскільки згідно рішень судів з підприємства стягнуто великі суми та при виконанні яких на розрахункові рахунки підприємства були накладені арешти. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Судом встановлено, що 26.03.2008 року [PERSON] згідно наказу №137-к від 26.03.2008 року була прийнята на роботу до Товарства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду касира, з окладом згідно штатного розпису (а.с. 13). Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить [PERSON], згідно довідки № 154 від 10.11.2014 року виданої ТОВ «МІК» складає станом на 10.11.2014 року 5 085,10 грн., з яких: за квітень 2014 року - 1007,06 грн., за травень 2014 року - 733,20 грн., за червень 2014 року - 776,87 грн., за липень 2014 року - 815,58 грн., за серпень 2014 року - 616,85 грн., за вересень 2014 року - 424,64 грн., за жовтень 2014 року - 710,81 грн. (а.с. 16). Розмір заборгованості сторонами не оспорюється. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на оплату її праці, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 5 085,10 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач була звільнена від сплати судового збору. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, у зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved