Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Таращанської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту, посвідченого Таращанською державною нотаріальною конторою Київської області від 29.11.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2066, спадкоємцем належного їй майна, а саме будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зазначено [PERSON] Позивач звернулася до в.о. державного нотаріуса Таращанської районної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у зв`язку з пропущенням строку встановленого для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте в позовних вимогах просить розгляд справи провести без її участі. Представник Таращанської міської ради Київської області, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Таращанської міської ради. Позовні вимоги визнають та покладаються на розсуд суду. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки за № 810 від 02.07.2019, виданої Таращанською міською радою Київської області, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована в [ADDRESS] , намомент своєї смерті. Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори Київської області 29.11.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2066, спадкоємцем будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Однак, у встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , оскільки не знала про встановлений строк. При зверненні позивачем до в.о. державного нотаріуса Таращанської районної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. позивачу було відмовлено в прийнятті заяви у зв`язку з пропущенням строку встановленого для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для його продовження, що підтверджується роз`ясненням в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області від 11.07.2018 за вих. № 186/02-14. При визначенні позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд не перевіряє наявності спадкового майна у спадкодавця, оскільки предметом розгляду справи є не спадщина, а додатковий строк для прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявниця пропустила строк для подання заяви для прийняття спадщини в зв`язку з тим, що не була обізнана із встановленим строком для подання заяви про прийняття спадщини. Суд має визначити заявнику додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved