Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі з 30 липня 2013 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області,актовий запис № 267.Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час між сторонами фактично припинені шлюб\-ні відносини та ведення спільного господарства. За час шлюбу, а саме 19 серпня 2013 року, позивач з відповідачем на спільні сумісні кошти подружжя придбали: - житловий будинок з господарськими побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS], який оформлений на ім'я відповідача [PERSON]на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку,посвідченого державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Монич Н.Д. 19.08.2013 року за реєстром № 633, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 2164316. Ринкова вартість всього житлового будинку складає 1 061 180 (один мільйон шістдесят одна тисяча сто вісімдесят) гривень, згідно звіту про оцінку ТОВ «С-Тиматика» від 27.08.2015 року; - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового бу\-динку і господарчих споруд площею 0,1110 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначена земельна ділянка також оформлена на ім'я відповідача на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 19.08.2013 року державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Монич Н.Д. за реєстром №636 та зареєстрованого на праві власності в Державному реєстрі речових прав за №2165407. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 79 990 (сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто) гривень, згідно довідки Управління Держземагенства у Синельниківському районі Дніпро\-петровської області від 26.08.2015 року. Позивач запропонувала чоловікові добровільно поділити спільне майно та визнати за нею право власності на ? частину зазначеного вище майна, але від такої пропозиції відповідач відмовився. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та ? частину земельної ділянки загальною площею 0,1110 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Проти позову не заперечують. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст1 ЦПК України, встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2013 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]) та мають неповнолітню дитину - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Згідно договору купівлі-продажу від 19.08.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Монич Н.Д., [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність (купив) житловий будинок №37 з надвірно-господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Також 19.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1110 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], станом на 27.08.2015 року складає 1 061 180 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,1110 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS], становить 79990 грн. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ст. 70 СК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22,23,24 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає встановленим факт набуття сторонами спірного будинку та земельної ділянки під час перебування у шлюбі, вказане майно є сумісною власністю подружжя, а тому належить кожному з подружжя у рівних частках. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а тому приходить до висновку про їх задоволення.

Outcome: approved