Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який вподальшому уточнила та остаточно просила стягнути з відповідача суму процентів річних за фактичну кількість днів користування депозитом понад термін дії договору № 300131/165424/3-15 від 29.01.2015 року з 29.04.2015 року по 18.09.2015 року у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день введення тимчасової адміністрації в розмірі 8648,70 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми депозиту за період з 29.04.2015 року по 19.09.2015 року у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день введення тимчасової адміністрації в розмірі 2236,72 грн. Уточнений позов мотивує тим, що 29.01.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 300131/165424/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті. 25.11.2015 року відповідач повернув їй суму основноо боргу, яка становила 9 000 доларів, однак у відповідача залишилась заборгованість у виді процентів річних за фактичну кількість днів користування депозитом понад термін дії договору та трьох процентів річних від простроченої суми депозиту, яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Від позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, просила постановити заочне рішення, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Предстаник відповідача у судове засідання з розгляду даної справи повторно не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, від нього не надходила заява про розгляд справи без його участі. Від нього надійшло заперечення на позовну заяву з проханням відмовити у позові у зв'язку з тим, що постановою правління Національного Банку України від 17.09.2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 року прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит», згідно з яким у період з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію, тому згідно із ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою встановлені наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку, у позивача, як вкладника, відсутні правові підстави на виплату відповідних коштів. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 300131/165424/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті (а.с. 14-15). Згідно п. 1.1, 1.2 договору, [PERSON] вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.5.347966.002 у сумі 9000 доларів США (вклад) на строк з 29.01.2015 року по 29.04.2015 року. За час користування вкладом банк нараховує і виплачує [PERSON] проценти за ставкою 11,30% річних. Як вбачається з квитанції № 1 від 29.01.2015 року та меморіального валютного ордеру № 37450 від 29.01.2015 року (а.с. 16) позивач внесла, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті у сумі 9000 доларів США. Пунктом 4.1 вище зазначеного договору, після закінчення обумовленого строку, кошт из депазитного рахунку повертаються [PERSON] за її письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахуванням на її власний поточний/картковий рахунок або інший депозитний рахунок, а дія данного договору припиняється. В обумовлений договором строк, позивач звернулась до відповідача про повернення коштів (суми депозиту) та нарахованих процентів, однак сума внесенного позивачем депозиту була повернута тільки 26.11.2015 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку від 23.02.2016 року (а.с. 60) та підтверджено позивачем її заявою від 11.04.2016 року (а.с. 75). Таким чином, відповідач користувався коштами позивача у період з 29.04.2015 року по 18.09.2015 року - після закінчення строку дії договору, внаслідок чого у відповаідача перед позивачем виникла заборованість. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 75), така складається із суми процентів річних за 140 днів користування депозитом понад термін дії договору № 300131/165424/3-15 від 29.01.2015 року за період з 29.04.2015 року по 18.09.2015 року у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день введення тимчасової адміністрації в розмірі 8648,70 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми депозиту за період з 29.04.2015 року по 19.09.2015 року у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день введення тимчасової адміністрації в розмірі 2236,72 грн. Згідно статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором. Крім того, три проценти річних від простроченої суми нараховуються незалежно від вини боржника, оскільки вони є не санкцією, а способом захисту майнового права та інтересу При цьому, суд вважає заперечення представника відповідача безпідставним, так як наслідки запровадження тимчасової адміністрації встановлені ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився до запровадження тимчасової адміністрації, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Як вбачається з матеріалів справи, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 року прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит», згідно з яким у період з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Беручи до уваги, що строк договору № 300131/165424/3-15 від 29.01.2015 року закінчився ще до запровадження тимчасової адміністрації та враховуючи, що відповідач користувався коштами позивача понад термін дії договору також до запровадження тимчасової адміністрації (у період з 29.04.2015 по 18.09.2015 року) суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому позов слід задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. Крім того, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема відповідно до вимог ч. 3 даної статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Беручи до уваги, що позов пред'явлено до суду 16.09.2015 року, позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved