Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивачі 25 вересня 2014 року звернулися до суду з позовом, в якому вказали, що 29 серпня 2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ Літвіновою А.І., по виконавчому провадженні В16 № 310, згідно виконавчого листа № 199/2837/13-ц від 01.08.2013 р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 175 846,00 грн., було описано та накладено арешт на 7/16 частин будинку [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2010 року № 2-160/10 визнано недійсним договір дарування 7/8 частин домоволодіння [ADDRESS] від 20 грудня 2005 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Вказаним рішенням судом було визнано дійсним договір купівлі-продажу 7/8 частин домоволодіння [ADDRESS], укладеного 10 квітня 2001 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та визнано право власності за кожним на 7/8 частин вказаного будинку. Позивачі набули право власності на частину будинку на підставі рішення суду, яке набрало законної сили та обов'язкове для виконання. Позивачі просили виключити з акту опису та арешту майна від 29 серпня 2014 року, складеного державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 199/2837/13-ц, виданого 01 серпня 2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська та звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме, 7/16 частин домоволодіння [ADDRESS]. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позові. Представник Ленінського ВДВС ДМУЮ у судовому засіданні просив прийняти рішення згідно діючого законодавства. Співвідповідач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву не визнав в повному обсязі та заперечував проти її задоволення. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, письмових заяв не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали виконавчого провадження, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 12.06.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 199/2837/13, виданого 01.08.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 175 846,00 грн. (а.с.44). Постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 14.07.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на 7/16 частин будинку № 34, який розташований по вулиці Колективна в м. Дніпропетровську, належних на праві власності [PERSON] (а.с.45). В ході примусового виконання вказаного виконавчого листа 29 серпня 2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ був складений акт опису й арешту майна боржника (а.с.4). Згідно вказаного акту опису й арешту майна, державним виконавцем у присутності понятих було описано та встановлено обмеження права користування майном, заборона пошкоджувати, змінювати, відчужувати майно, а саме, 7/16 частин будинку [ADDRESS], загальною площею 57,2 кв.м., житловою - 37,3 кв.м. (а.с.4). Згідно інформації з КП «ДМБТІ» від 10.10.2014 року, вбачається, що в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] містяться відомості про накладання арешту на 7/8 частини домоволодіння, що належить [PERSON] (а.с.46). Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2010 року, яке набрало чинності, визнано дійсним договір купівлі-продажу 7/8 частин домоволодіння [ADDRESS], укладений 10 квітня 2001 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони; визнано недійсним договір дарування 7/8 частин домоволодіння [ADDRESS] від 01 липня 2004 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON]; визнано недійсним договір дарування 7/8 частин домоволодіння [ADDRESS] від 20 грудня 2005 року укладений між [PERSON] та [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON]; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 7/8 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с.5-7). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Так, за ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах, судом встановлено, що актом опису та арешту майна від 29 серпня 2014 року, складеного державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 199/2837/13-ц, виданого 01 серпня 2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, накладений арешт на 7/16 частин домоволодіння [ADDRESS], які належать на праві власності позивачам, є безпідставним. Таким чином, аналізуючи здобуті по справі докази, враховуючи, що 7/16 частин домоволодіння [ADDRESS] належать на праві приватної власності позивачам, суд вважає за можливе захистити їх право власності, задовольнити позовні вимоги та виключити з акту опису та арешту майна від 29 серпня 2014 року, складеного державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 199/2837/13-ц, виданого 01 серпня 2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом мДніпропетровська та звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме, 7/16 частин домоволодіння [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved