Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 16.09.2011 року. Від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем фактично припинилося через відсутність взаєморозуміння та поваги, постійні сварки. В зв»язку з чим, з червня 2016 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання. А тому просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак направив суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2011 року відділом державної РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 469. ( а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі , що підтверджується свідоцтвом про народження.( а.с.5). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, з червня 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. При таких обставинах шлюб сторін доцільно розірвати. Встановлено, що малолітня дитина проживає разом з матір»ю, позивачем по справі, за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її повному утриманні.(а.с.7). Відповідач проживає окремо, не виконує обовязків по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, дана обставина відповідачем не оспорюється, таким чином не потребує доказування в розумінні вимог ст.61 ЦПК України. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. . Згідно частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.141\~ Сімейного кодексу України\~ мати,\~ батько\~ мають рівні права та обов'язки щодо дитини,\~ розірвання шлюбу між батьками,\~ проживання їх\~ окремо\~ від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. На підставі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на те, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, разом з тим, він має для цього можливості, з нього можливо стягувати аліменти. Відомостей про те, що на його утриманні є інші непрацездатні члени сім'ї або неповнолітні діти, судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає, що для забезпечення належного утримання дитини, на підставі ст..ст. 182,183 СК України, з відповідача слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі заявленому позивачем 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. Позивач на підставі п.3 ст.5 Закону України „ Про судовий збір від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. \~\~\~ Згідно з п.1 ч. 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved