Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, в якому просить зобовязати відповідача надати житло у першочерговому порядку. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що вона є інвалідом 2 групи, мешкає у м. Львові, [INFO]. У 1997 році отримала однокімнатну квартиру як тимчасове житло на вул. Волинській, 31/10, яка мала неприпустимі умови для проживання, однак вона внаслідок своєї хвороби не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та погодилась на вказане житло. Станом на 2017 рік квартира вкрита цвіллю, із недопустимим освітленням, є непридатною для проживання. Покликається на ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», зокрема на те, що порушені архітектурно - конструктивні вимоги стосовно відсутності передпокою, санвузлів, внутрішньоквартирного коридору, вбудованої шафи, комори, антресолі. Вказує, що за загальним правилом площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не менше 15,0 м., натомість у її квартирі площа загальної кімнати становить 12,3 м. Вказує, що неодноразово зверталась до Львівської міської ради із проханням покращити умови проживання, однак отримувала відмовні відповіді, що вважає порушенням її права на гідні умови життя. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву з підстав, викладених у такій та просила позов задоволити. Представник відповідачів подала відзив на позов, в якому вказує, що [PERSON] проживає та зареєстрована з 1998 року у приватизованій квартирі №10, що складається з однієї кімнати (житловою площею 12,3 кв.м.. загальною площею 17,6 кв.м.), кухні, без комунальних вигод, у будинку №31 на вул. Волинській. Вказана квартира надана заявниці рішенням міськвиконкому від 31 жовтня 1997 року №654 з метою тимчасового поліпшення житлових умов, без зняття з квартирного обліку (за згодою [PERSON]С.). Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 28 квітня 2000 року №488 вказана квартира визнана такою, що не відповідає встановленим санітарно - технічним вимогам. Згідно медичного висновку, виданого 28 травня 1992 року ЛКК 3-ої міської лікарні, [PERSON] за станом здоровя не може проживати в одній кімнаті разом з членами своєї сімї та має право на першочергове надання житла. На квартирному обліку у Львівській міській раді [PERSON] перебуває з 26 листопада 1992 року за №16371, у списку громадян для першочергового надання житла (з причини хронічного захворювання) №3300, серед зазначеної пільги - №405. Громадською комісією з житлових питань при виконкомі від 30 січня 2008 року та від 09 липня 2013 року рекомендовано відмовити [PERSON] у наданні житла до підходу черги, або заміни приватизованої квартири на повноцінну. Щодо вимоги позивача про відселення з непридатної для проживання квартири вказує, що міжвідомча комісія при виконкомі Львівської міської ради 21 травня 2015 року розглянута висновок проектного інституту щодо аварійного стану квартири №10 на вул. Волинській, 31, проте, квартира аварійною не визнана, комісією підтверджений висновок міжвідомчої комісії Шевченківської районної адміністрації та розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації від 28 квітня 2000 року №488, про невідповідність зазначеної квартири санітарно-технічним вимогам, тому підстав для відселення [PERSON]ЮС. немає. Вказує, що повноцінним житлом згідно норм [PERSON] буде забезпечена у відповідності до вимог чинного законодавства при підході пільгової черги. Також покликається на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2011 року у справі №2-192/2011, яким у задоволенні позову [PERSON] до Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР, Виконавчого комітету ЛМР про надання благоустроєного житла відмовлено. Вказане рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2012 року. Просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до\~ст.ст.\~15,\~16\~ЦК України\~закріплено право\~кожної особи\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання.Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: м. Львів, вул. Волинська, 31/10 загальною площею 17,60 кв.м., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на квартиру від 31 січня 2002 року (а.с.12). В судовому засіданні встановлено, що вказана квартира надана [PERSON] рішенням міськвиконкому від 31 жовтня 1997 року №654 з метою тимчасового поліпшення житлових умов, без зняття з квартирного обліку (за згодою [PERSON]С.). Відповідно до ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна покладається на власника цього майна. Відповідно до довідки серії ЛВА-1 (078959) позивач є інвалідом ІІ групи безтерміново по загальному захворюванню (а.с.5). Згідно медичного висновку №1053 від 19 квітня 2018 року, виданого Львівським обласним клінічним психоневрологічним диспансером, [PERSON] хворіє психоневрологічним захворюванням, яке передбачене Переліком хронічних захворювань (додаток №1 до наказу МОЗ України від 08 лютого 1985 року №52) розділ V пункт 1 та по стану здоровя не може проживати в комунальній квартирі. Дане заключення видано на 1 рік для предявлення в міську раду. На квартирному обліку у Львівській міській раді [PERSON] перебуває з 26 листопада 1992 року за №16371, у списку громадян для першочергового надання житла (з причини хронічного захворювання) №3300, серед зазначеної пільги - №405. Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу України, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Суд критично оцінює наявну в матеріалах справи копію Акту №12 комплексного обстеження квартири [ADDRESS], складеного комісією Громадської по радні м. Львова при «Кризовому центрі соціальної реабілітації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, скривджених в сімї, сиріт» від 2014 року, оскільки такий складений чотири роки тому, неспеціалізованою установою, крім цього, в тексті Акту вказано прізвище власника квартири Рибак. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки позивач перебуває на обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, а черговість надання жилих приміщень таким особам визначається за часом взяття на облік, то у задоволенні позову слід відмовити, оскільки відсутні підстави надання житла позивачеві поза визначеними загальною та пільговими чергами. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2011 року у справі №2-192/2011, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2012 року, таким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про надання благоустроєного житла. Вищевказаним рішенням встановлено, що позивачу на момент отримання квартири з метою поліпшення її житлових умов було відомо про технічних стан квартири, остання на таку квартиру погодилася, проте починаючи з 2009 року зверталася до органу місцевого самоврядування з проханням покращити її житлові умови позачергово. Разом з тим, суд вважає, що позивач, володіючи приватизованою квартирою на свій розсуд, зобовязана була утримувати її в належному житловому стані, не допускати та запобігати погіршення її житлового стану. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed