Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача згідно договору банківського вкладу №771911/2014 від 10.04.2014 року відсотки за користування вкладом в розмірі 4 705,37 гривень та пеню в розмірі 20 470,53 гривень. Свій позов мотивує тим, що 10.04.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу «З любов'ю, VAB! «Щомісячний» №771911/2014. Відповідно до п. 1.1. договору вкладу, предметом договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «З любов'ю, VAB!» в національній валюті України на строк 13 місяців, з дня укладення договору з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу. Згідно п. 1.3. договору вкладу, сума початкового складу 200 000 гривень. Вказує на те, що свої зобов'язання як вкладник, позивач за договором вкладу виконала, зробивши вклад на суму 200 000 гривень, що підтверджується квитанцією. Крім того, 12.05.2014р. позивач вирішила достроково розірвати договір вкладу та повернути суму вкладу і нараховані відсотки за період дії вище вказаного договору та звернулась до відповідача із відповідною заявою, однак відповідач нараховані відсотки за вкладом не повернув. Просить позов задоволити, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» за договором банківського вкладу «З любов'ю, VAB! «Квартальний» №771911/2014 від 10.04.2014р. відсотки за користування вкладом у розмірі 4 705,37 гривень та пеню в розмірі 20 470,53 гривень. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, однак останній подав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивач не заперечив. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 10.04.2014 року укладено договір строкового банківського вкладу «З любов'ю, VAB! «Щомісячний» №771911/2014 та відсотками у розмірі 25 %. У відповідності до договору банківського вкладу «З любов'ю, VAB! «Щомісячний» №771911/2014 від 10.04.2014р., предметом договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «З любов'ю, VAB!» в національній валюті України на строк 13 місяців, з дня укладення договору з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу. Згідно з п.1.2. банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER]. П.1.3. передбачено, що сума початкового вкладу - 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 коп. Як вбачається з договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] в національній валюті від 10.04.2014р. предметом договору є відкриття на ім'я вкладника іменного вкладного рахунка на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в національній валюті України [NUMBER]. В матеріалах справи міститься квитанція №444321 від 10.04.2014р., з якої вбачається, що позивач внесла кошти в розмірі 200 000 гривень на вклад, угода №771911/2014 від 10.04.2014р. готівкою. Відповідно до заяви позивача від 12.05.2014р., вона просила відповідача повернути суму депозиту та нараховані за ним відсотки в повному обсязі згідно пункту 1.6. договору. З довідки від 19.05.2014р. вбачається, що станом на 19 травня 2014 року залишок по рахунку [NUMBER]позивача у відділенні №32 ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» залишок становить 204 705,37 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За змістом ч.2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 Кодексу). Відповідно до ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення коштів вкладу та процентів по них за договором банківського вкладу підлягає повному задоволенню. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо повернення коштів за договорами депозиту «З любов'ю, VAB! «Щомісячний» №771911/2014 від 10.04.2014 року є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. З наведених міркувань та

Outcome: approved