overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку - [PERSON], [INFO] народження. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка звернулась до суду з вимогою про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала та не заперечувала про винесення рішення у попередньму судовому засіданні. Відповідач надав заяву, де просить справу розглянути у його відсутність, із позовною заявою погодився повністю, не заперечував про винесення рішення у попередньму судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач працює, та отримує заробітну плату. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У зв'язку з наведеним, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка звернулась до суду з вимогою про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала та не заперечувала про винесення рішення у попередньму судовому засіданні. Відповідач надав заяву, де просить справу розглянути у його відсутність, із позовною заявою погодився повністю, не заперечував про винесення рішення у попередньму судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач працює, та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У зв'язку з наведеним, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка звернулась до суду з вимогою про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала та не заперечувала про винесення рішення у попередньму судовому засіданні. Відповідач надав заяву, де просить справу розглянути у його відсутність, із позовною заявою погодився повністю, не заперечував про винесення рішення у попередньму судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач працює, та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У зв'язку з наведеним, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 11.09.2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сімї, актовий запис № 2560. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося по тій, причині, що відповідач вживає спиртні напої і в нетверезому стані ображає її нецензурними словами в присутності їх дитини. З цих підстав у них часто виникали непорозуміння, які згодом суттєво вплинули на їхні подальші відносини та призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, а в кінцевому результаті до розпаду їхньої сімї. Тривалий час сторони спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Позивач просить шлюб розірвати з причин відсутності порозуміння у сімї, довіри, різних поглядів на життя, у звязку із чим між подружжям виникло повне непорозуміння один одного. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Вивчивши письмові докази, суд вважає вимоги позивачки щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним iз подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі 11.09.2010 року зареєстрованого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сімї, актовий запис № 2560, прізвища після одруження «Шевченко» та «Шевченко» (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подальше подружнє життя та збереження сімї є неможливим, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сімя розпалась з причини постійних сварок, різних поглядів на життя, відсутністю порозуміння між подружжям. Враховуючи вищевикладене та ті обставини, що позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу суд, враховуючи стійке волевиявлення направлене на розірвання шлюбу з відповідачем та обставини справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. Шлюб сторони розривають вперше. Також з відповідача, у відповідності до ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 15 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 78. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з березня 2017 року, з того часу сторони, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Позивач просить шлюб розірвати з причин відсутності порозуміння у сімї, довіри, різних поглядів на життя, у звязку із чим між подружжям виникло повне непорозуміння один одного. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на користь держави витрати по сплаті судового збору. Позивач у судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 15 листопада 2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 78 (а.с 17). Від даного шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 299340 (а.с. 5). Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, разом не проживають, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати за сплату судового збору в сумі 640 грн. Шлюб сторони розривають вперше. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 29 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 168. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, сторони, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Позивач просить шлюб розірвати з причин відсутності порозуміння у сімї, довіри, різних поглядів на життя, у звязку із чим між подружжям виникло повне непорозуміння один одного. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Позивач у судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Крім того зазначила, що інших позовних заяв про розірвання шлюбу до відповідача в других судах не має. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі,проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 29 липня 2004 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 168 (а.с 40). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 549220 (а.с. 6). Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, разом не проживають, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за сплату судового збору в сумі 640 грн. Шлюб сторони розривають вперше. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що є власником частини житлового будинку №2/6 по пров.4-ому Вишневому в м.Житомирі. В 2009 році її син [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем, яка також зареєстрована за вищевказаною адресою, але з липня 2014 року по ній не проживає, фактичне місце її проживання невідоме, тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 19.01.1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя не склалося, постійно виникають сварки, спільне господарство не ведеться, подружні відносини припинені. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач - визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.01.1991 року Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №81, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Однак внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб був розірваний рішенням суду від 12.07.2005 року та сина залишено проживати з батьком за домовленістю між сторонами по справі. Протягом останніх років дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, а тому позивач просить визначити місце проживання [PERSON] разом з матірю. Позивач та відповідач в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач визнає позов. Треті особи представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти заявлених вимог не заперечують. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.06.2000 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 12.07.2005 року шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] залишено проживати з батьком. Після розірвання шлюбу позивач відновила дошлюбне прізвище «Нестерова» (а.с. 3, 5). Як вбачається з довідки КП «ВЖРЕП №15» №1098 від 23.06.2015 року [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матірю. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 3 ст.160 СК України встановлено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом, що передбачено ч.2 ст.29 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що визнання позову відповідачем суперечить ст. 160 СК України, ст. 29 ЦК України, суд вважає за можливе відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні її позовних вимог. На підставі ст.ст. 141, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В позові позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають дочку - [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, допомоги на утримання дочки не надає. Тому просить стягувати з відповідача, аліменти в твердій грошовій сумі 2500,00 гривень щомісячно і до повноліття дочки. Від позивача надано заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Цюрупинського районного суду, причини неявки суд не повідомив та не подав до суду відзив на позов, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] року, яка проживає із [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Таким чином, оскільки є законні підстави для стягнення аліментів, позов підлягає задоволенню. Судові витрати віднести на відповідача.

Outcome: approved