Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 серпня 2014 року, позивачем, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позивач передала відповідачу грошові кошти 50 000 грн., а він зобовязався повернути їх до 01.08.2015 р. у розмірі 55 000 грн.. Гроші відповідачу були передані у повному обсязі, що підтверджується розпискою від 01.08.2013 року. На вимоги добровільно повернути борг, відповідач, посилається на відсутність коштів та уникає зустрічі, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала. Просив розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 01 серпня 2014 року, позивачем, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позивач передала відповідачу грошові кошти в розмірі 50 000 грн., а відповідач зобовязався повернути їх до 01.08.2015 р. у розмірі 55 000 грн.(а.с. 8). Відповідач жодного платежу для повернення боргу не здійснив, станом на 21.12.2015 року борг не повернув. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що відповідач умови договору не виконав та не повернув позивачу борг у встановлений строк, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення боргу, а тому задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 550,00\~грн.

Outcome: approved