Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач звернуся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що згідно з свідоцтвами про право на спадщину, виданими 26 лютого 2014 року державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області, посвідчено право власності та видані свідоцтва про право на спадщину за законом неповнолітньому [PERSON] та [PERSON] у рівних долях на 1/2 частину кожному квартири [ADDRESS] . Після одержання свідоцтв про право на спадщину позивач та його законний представник [PERSON] не можуть знайти спільну мову із відповідачем щодо порядку користування житловим приміщенням, отримати ключі від квартири. Змістом права спільної часткової власності є повноваження щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном. Згідно з вимогами частини 1 та 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою та вони можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. При цьому зазначена стаття встановлює межі реалізації вказаних повноважень - це воля інших співвласників, у зв`язку з чим здійснення власних повноважень кожен з співвласників повинен узгоджувати з іншими співвласниками і при цьому утримуватися від дій, що можуть перешкодити реалізації іншими співвласниками своїх повноважень. В порушення вищезазначених норм закону відповідачем створюються перешкоди у здійсненні позивачем своїх повноважень, як співвласника спірної квартири, а саме відповідачем без погодження із позивачем квартира передається за договором оренди [PERSON] , яка проживає разом з малолітньою дитиною, що створює явні перешкоди у користуванні майном, оскільки позивач навіть виключає будь який самостійний вхід та створення перешкод матері із дитиною користуватися майном. Позивач та батько просто змушені без будь-якого впливу спостерігати за цією обставиною. Сам відповідач у квартирі не проживає. Оскільки визначення порядку володіння та користування спільним майном є правом співвласників, а не їх обов`язком, за наявності розбіжностей між співвласниками щодо здійснення повноважень по володінню та розпорядженню спільним майном спір може бути вирішений у судовому порядку. Кожному з співвласників належить частка майна у праві спільної часткової власності, у зв`язку з цим кожен з них має право самостійно розпоряджатися своєю часткою в силу ст. 361 ЦК України. На думку позивача, оскільки має місце випадок протиправного створення перешкод з боку відповідача у здійсненні позивачем повноважень щодо користування спірним майном, врегулювання спору між співвласниками спірної квартири не можливе, у зв`язку з тривалими неприязними стосунками, які виникли внаслідок сімейних розбіжностей між батьками позивача та відповідача, тому позивач вимушений звернутися із позовом до суду для здійснення примусових заходів до вселення позивача до квартири та зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою. Позивач просив вселити неповнолітнього [PERSON] у квартиру [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неотриманий прибуток у вигляді 50% доходу від зданої в оренду квартири [ADDRESS] Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 серпня 2019 року позовну заяву представника позивача [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , законний представник неповнолітнього - [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та вселення, стягнення неотриманого прибутку в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неотриманий прибуток у вигляді 50% доходу від зданої в оренду квартири [ADDRESS] без розгляду. У зв`язку із викладеними обставинами позивач просить вселити неповнолітнього [PERSON] у квартиру [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку із чим суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Селецьким Ю.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3-115 спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1980 року народження, яка померла [INFO] є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається із 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Запісочним О.В., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області 31 січня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 250, зареєстрованого Ірпінським бюро технічної інвентаризації 18 березня 2004 року, реєстраційний номер 4452728, номер запису 109 в книзі 14-119. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.02.2014 року, індексний номер витягу 18297065 [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 3-115, виданого 26.02.2014 року державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Селецьким Ю.О. Власником іншої 1/2 частини квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . Між співвласниками спірної квартири [ADDRESS] виникають конфлікти з приводу володіння та користування зазначеним майном. Наведені обставини підтверджуються поясненнями представника позивача [PERSON] , матеріалами справи. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, прийшов до висновку, що оскільки відповідачем здійснюються перешкоди позивачу у користуванні належною йому частиною спірної квартири, а тому слід вселити неповнолітнього [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] . Таким чином, суд задовольняє заявлений позов. На підставі ст. ст. 317, 319, 321, 358, 361, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України суд:

Outcome: approved