Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що має у приватній власності будинок [ADDRESS], який належить їй на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 03.02.1987 та договору купівлі-продажу від 24.03.1995. У цьому будинку зареєстрований [PERSON], проте не проживає з 2007 року, і ця обставина перешкоджає вільному володінню, користуванню та розпорядженню позивачем її власністю, в зв'язку з чим просить визнати [PERSON], який є її сином, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], а судові витрати покласти на неї. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву в якому позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.24). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 03.02.1987, зареєстрованого в реєстрі за №133 та договору купівлі-продажу від 24.03.1995, зареєстрованого в реєстрі за №911, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.5,6-7,10-13). [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується відповідними довідками (а.с.8,9). В силу ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб. Копією будинкової книги підтверджено те, що у вказаному будинку зареєстрований, окрім інших осіб, [PERSON] (а.с.14-15). Комісійним актом від 01.08.2018, засвідченим депутатом Путивльської міської ради, зафіксовано той факт, що у зазначеному будинку з 2007 року по теперішній час [PERSON] не проживає (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки як член сім'ї власника будинку відповідач понад десять років у вказаному будинку не проживає, докази поважності причин його відсутності у справі відсутні, тому його слід визнати таким, що втратив право користування цим житлом. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved