Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 13 вересня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з матірю. Шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2013 року. На теперішній час [PERSON], який мешкає окремо, ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, в звязку із чим позивач просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно. Уточнивши позовні вимоги [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково на суму 480,00 грн. та зазначив, що він не працює з 2015 року, живе на повному утриманні своїх батьків, які отримують мінімальну пенсію, окрім того, батько відповідача переніс інсульт і потребує постійного стороннього догляду. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши доводи сторін та надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 13 вересня 2013 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 307. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ВЛ № 352664 від 01 квітня 2014 року). Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків. Обовязок щодо утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків, тобто обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У батьків рівні права й обовязки щодо утримання дитини. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Батьки дитини зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Відповідно до положень ст. 184 ЦПК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував, що не має регулярного стабільного доходу, і що останній раз він надавав грошову допомогу своїй дитині в січні 2017 року. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд враховує матеріальне становище сторін, мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, відсутність відомостей про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, хворобу батька відповідача, а також ту обставину, що суду не надано доказів, що на теперішній час відповідач має регулярний дохід. Суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі, а саме 700,00 гривень щомісячно, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати аліментів за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial