Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати її право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,39 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 128360, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON], яка померла 07 червня 2012 року. Мотивує свій позов тим, що 7 червня 2012 року померла її мама [PERSON]. Після її смерті позивач є спадкоємницею за законом першої черги, прийняла спадщину, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача в заяві до суду просить справу розглядати у відсутності представника [PERSON] сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 07.06.2012 року (а.с.5). Постановою державного нотаріуса від 20.09.2016 року №1593/02-17 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв»язку з тим, що спадкоємцем документи для видачі свідоцтва не подані в повному обсязі (а.с.12). З свідоцтва про народження [PERSON] видно, що її матірю є [PERSON], а згідно з свідоцтвом про шлюб, [PERSON] одружилася та змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.8,11). Довідкою [PERSON] сільської ради від 19.07.2016 року №428 стверджується, що заповіт від громадянки [PERSON] у сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцями після померлої [PERSON] за законом є дочка [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], та дочка [PERSON]. Спадкоємець [PERSON] вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання. Син [PERSON], дочка [PERSON] та дочка [PERSON] спадщину у шестимісячний термін не приймали (а.с.7). З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що [PERSON] після її смерті прийняла спадщину, є її спадкоємницею за законом першої черги. Інші спадкоємці спадщини після померлої [PERSON] не приймали. Судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] є спадкоємницею за законом першої черги, прийняла спадщину, будь-які інші спадкоємці спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] не приймали. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги на земельну ділянку площею 2,39 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 128360, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON], яка померла 07 червня 2012 року. В заяві до суду позивач від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської ради відмовилася. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved