Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину отримав її чоловік [PERSON] , але не встиг оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті дружини та [INFO] [PERSON] за життя залишив заповіт на ім`я позивача, згідно якого заповідав зазначений житловий будинок позивачу. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом. Приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із неможливістю виконати вимоги абз. 1 п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили задовольнити позов та розглянути справу без їх участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, просили вирішити справу нас розсуд суду. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09 вересня 2019 року відкрито провадження по справі, зобов`язано приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенко Володимира Анатолійовича надати копію спадкової справи, зведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Віктора Вікторовича надати копію спадкової справи, зведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26 грудня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1985 року, що підтверджує свідоцтво про шлюб видане 17 серпня 1985 року серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2014 року. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 березня 2015 року. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку із повторною реєстрацією шлюбу [PERSON] змінювала прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », потім з « [PERSON] » на « [PERSON] », та після з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчать надані позивачем копії свідоцтв про укладення шлюбу та розірвання серії [NUMBER] від 22.01.1962 року, серії [NUMBER] від 12.06.1984 року, серії [NUMBER] від 17.08.1985 року. За життя [PERSON] належав будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджує договір купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої ясинуватської державної нотаріальної контори 19.01.1979 року, зареєстрованого в реєстрі за №60. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входив будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, що вбачається з матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] заявив про намір прийняття спадщини після смерті дружини. Інших спадкоємців після її смерті немає. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що за життя [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини та володів спадковим майном, а саме будинком [ADDRESS] , але не отримав свідоцтво про право на спадщину. Також, після смерті дружини [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу 31.10.2014 року, на ім`я [PERSON] та заповідав житловий будинок [ADDRESS] . Позивач звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за заповітом та ним заведено спадкову справу, але позивач позбавлений можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом через неможливість виконати нотаріусом вимоги абз. 1 п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Судом встановлено, що 10.04.2015 року [PERSON] , дошлюбне прізвище « [PERSON] », звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу із заявою про намір прийняти спадщину за заповітом після смерті - [PERSON] , який помер [INFO] , до складу якої входить майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу від 11.09.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку був посвідчений Другою ясинуватською державною нотаріальною конторою 19.01.1979 за №60 та зареєстрований 07.04.1988 року Бюро технічної інвентаризації м.Донецька за №3895 та БТІ на даний час знаходиться на непідконтрольній Україні території, що унеможливлює виконати вимоги абз. 1 п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно із ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] в порядку спадкування за законом належав будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на спадкове майно перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцю - [PERSON] , яка у встановленому порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, через неможливість здійснення перевірки державної реєстрації та виконати вимоги абз. 1 п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріусом. В той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved