Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] [INFO] . Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що з самого початку спільного життя відповідач не забезпечував сім`ю та не мав стабільного заробітку, що призводило до необхідності брати численні кредити в банках. Це в свою чергу призводило до постійних сварок та напружених стосунків, що негативно впливало на дітей. В травні 2018 року вони прийняли рішення жити окремо. Також позивач вказує, що між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки та спільного господарства вони не ведуть, а подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам їхніх дітей. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 14-15). В судове засідання сторони не з`явились. Позивач до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов просить задовольнити. Відповідач до суду подав заяву у якій просить провести розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 30.07.2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1047 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, спільного господарства сторони не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с. 3)

Outcome: approved