Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. На обґрунтування позову посилається на те, що 07 березня 2003 року вони з відповідачем уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №17. В період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . 01 квітня 2020 року за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області шлюб було розірвано. Позивач зазначає, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати кошти на утримання дитини відмовляється, що змушує її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання сина. Відповідач - молодий, здоровий, на його утриманні ніхто не знаходиться, іншої сім`ї та інших дітей не має, а тому може сплачувати аліменти. Позивач просить суд взяти до уваги, що на даний час усі витрати по утриманню спільної дитини лежать виключно на ній, а тому питання стягнення аліментів стоїть особливо гостро. Вона працевлаштована - займає посаду медичної сестри приймального відділення в КНП «Слолонянська багатопрофільна лікарня» Солонянської селищної ради, а відповідач не надає в добровільному порядку кошти на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання 30 липня 2020 року не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.27). Відповідач [PERSON] , який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.26), в судове засідання 30 липня 2020 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 30 липня 2020 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84, ст. ст. 86, 88 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] (а.с. 8). Згідно довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 20 березня 2020 року за №456 та Акту обстеження житлово-побутових умов від 20 березня 2020 року (а.с.12), спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд, при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, а також враховує матеріальне становище позивачки, яка працює медичною сестрою приймального відділення в КНП «Солонянська багатопрофільна лікарня» Солонянської селищної ради, стан здоров`я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2020 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 2 218 гривень, а права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік». Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Крім цього, у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 84, 86,88, 91, 180-182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved