Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, покликаючись на те, що вона та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] відповідач зареєстрований у даній квартирі, однак з 2000 року не проживає, не цікавиться квартирою та не сплачує комунальні послуги. Просить визнати відповідача таким, що втратив право проживання та користування квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач позов підтримала, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Третя особа у судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 09 липня 1996 року, будинковою книгою квартири [ADDRESS] довідкою ЛКП «Левандівка». /а.с. 4-9, 17/ Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який без поважних на те причин, не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2000 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, що стверджується актами ЛКП «Левандівка» від 04 липня 2016 року, від 13 січня 2017 року, 12 липня 2017 року. /а.с. 11-13/ Отже, враховуючи наведене, а також те, що відповідач не надав своїх пояснень, заперечень щодо тверджень позивача, а також будь-яких інших доказів, окрім наданих позивачем, суд переконаний, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2000 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, догляду за квартирою не здійснює, спірною квартирою взагалі не цікавиться, жодних перешкод йому у користуванні квартирою не чинилось, а тому відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на проживання та користування квартирою [ADDRESS] Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Крім того, суд не бере до уваги свідоцтво про смерть [PERSON] від 02 червня 2015 року, надане позивачем, оскільки такий не відноситься до предмету спору та не може ствердити чи спростувати будь-які обставини щодо відсутності відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2000 року. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved