Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні шляхом сплати грошової компенсації, вказуючи, що вона є власницею 1/4 частини квартири № 37, загальною площею 34.7 кв.м., що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Грибоєдова, буд. 63. Крім неї співвласниками даної квартири є [PERSON] (відповідач), [PERSON], [PERSON]. Квартира перебуває у їх спільній власності (у кожного по ? частині) згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 20.10.2005 року Соснівським райвиконкомом м. Черкаси, та згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що в реєстрі прав власності на нерухоме майно ? частка кожного із співвласників зареєстрована 03.11.2005 року під номером 12644494. З 1989 року по 2007 рік вона перебувала у шлюбі із [PERSON], шлюб з яким в 2007 році було розірвано рішенням суду. Фактичного поділу спільно набутого за час шлюбу майна не відбулося. В 2007 році відповідач покинув сімю та місце свого проживання за адресою: [INFO], після чого до червня 2016 року проживав однією сімєю із іншою жінкою за іншою адресою. В червні 2016 року відповідач звернувся із позовом до Соснівського райсуду м. Черкаси про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення. Рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси у справі № 712/6775/16ц від 12.07.2016 року, залишеним в силі рішенням апеляційного суду Черкаської області у справі №22ц/793/1951 /2016 від 31.08.2016 року було задоволено позов [PERSON] та вселено [PERSON] в квартиру №37 по вул. Грибоєдова, б. 63 в м. Черкаси та зобовязано позивачку не чинити перешкод відповідачу у користуванні даною квартирою. Однак спільне проживання в даній квартирі із відповідачем неможливе, у звязку із чим вона звернулася із позовом до суду про припинення частки відповідача в спільному майні. Порядок користування даною квартирою не визначений ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Вона категорично заперечує проти проживання відповідача у даній квартирі. Просила суд припинити право спільної власності [PERSON] на ? частку квартири [ADDRESS], загальною площею 34,7 кв. м.; визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS], загальною площею 34,7 кв. м.; стягнути з неї на користь відповідача вартість ? частки квартири [ADDRESS], загальною площею 34,7 кв. м. в сумі 67700 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд позов задоволити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні відмовити, надали письмові заперечення в яких вказували, що жодного доказу стосовно того, що на даний час не є реальним проживати за вищевказаною адресою в оспорюваному житлі позивачем не надано. До цього часу нічого не перешкоджало відповідачу проживати разом з іншими співвласниками. Користування особистою власністю (часткою у спільному майні) проводилося за безумовної згоди інших співвласників, жодних підстав стверджувати протилежне відповідач не вбачає. Обєктом спору є не просто частка у майні, а це є житлом відповідача. Іншого житла він не має. Отримавши компенсацію за свою частину він не зможе на цю суму придбати собі інше житло. А разом з цим, це порушило б принцип рівності співвласників частин майна між собою. Треті особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та не заперечували проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і визначені відповідно них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 жовтня 2005 року, виданого відділом приватизації Соснівського райвиконкому [PERSON] є власницею ? частини квартири № 37, загальної площею 34,7 кв. м., що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Грибоєдова, 63. Крім позивача, співвласниками даної квартири є [PERSON] (відповідач), [PERSON], [PERSON]. Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, в реєстрі прав власності на нерухоме майно ? частка кожного із співвласників зареєстрована 03.11.2005 року під номером 12644494. Як пояснила в судовому засіданні позивач, з 1989 року по 2007 рік перебувала у шлюбі із відповідачем, шлюб з яким в 2007 році було розірвано рішенням суду. Фактичного поділу спільно набутого за час шлюбу майна не відбулося. В 2007 році відповідач покинув сімю та місце свого проживання за адресою: [INFO], після чого до червня 2016 року проживав однією сімєю із іншою жінкою за іншою адресою. В червні 2016 року відповідач звернувся із позовом до суду про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення. Рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 12 липня 2016 року, залишеним в силі рішенням апеляційного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року позов [PERSON] задоволено та вселено останнього у спірну квартиру та зобовязано [PERSON] не чинити перешкод відповідачу у користуванні даною квартирою. Відповідно до технічного паспорту на спірну квартиру №37, що знаходиться в б. 63 по вул. Грибоєдова в м. Черкаси, дана однокімнатна квартира не може бути поділена між позивачем та відповідачем в натурі, оскільки житлова кімната всього одна, її неможливо поділити із влаштуванням окремого входу в квартиру (квартира на 4 поверсі), поділ в натурі часток права власності повинен відбуватися з урахуванням санітарних норм мінімальної житлової площі на одну особу. Позивач вважає, що припинення частки відповідача на нежитлове приміщення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Останній будучи співвласником вказаного приміщення, не користується та не користувався протягом 9 років вказаною квартирою. Проживав та проживає на даний час в іншому місці, а у випадку задоволення даного позову отримає компенсацію вартості його частки у спільному майні. У відповідності до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до приписів ч. 1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Положеннями частини першоїст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено вст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1ст.365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1ст.365 ЦК України. Неможливість спільного володіння та користування майном обґрунтовується тим, що відповідач у квартирі не проживає, не приймає участі в утриманні квартири та збереженні спільного майна, не сплачує податки та збори, інтересу до квартири не проявляє. Такі обставини та дії дають достатні підстави для висновку, що спільне користування сторонами спірним нерухомим майном є неможливим, що дає підстави вважати встановленим, що в даних правовідносинах наявні умови, передбачені п. 3 ч. 1ст. 365ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права на частку в спільному майні. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині припинення права власності та визнання права власності на частку квартири. Ухвалою суду від 08 лютого 2017 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, за висновком якої встановлено ринкову вартість квартири [ADDRESS], станом на 19 червня 2017 року становить 270\~661 грн., тобто ? частини вказаної квартири складає 67700 грн. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачами вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У даному випадку даний факт підтверджується квитанцією № 0.0.861641915.1 від 02.10.2017 року про внесення на депозитний рахунок суду [PERSON] 67 700 грн., що відповідає залишковій вартості ? частини квартири [ADDRESS]. Грошова або інша майнова компенсація відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість ? частки квартири [ADDRESS], загальною площею 34,7 кв. м. в сумі 67700 грн. Вищенаведене свідчить, що обов'язкові умови для припинення права на частку, які передбачені ч. 1ст. 365 ЦК України мають місце в даних правовідносинах. Отже, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, припинення права відповідача [PERSON] на ? частку в спільному майні та визнання за [PERSON] права власності на ? частку квартири [ADDRESS], загальною площею 34,7 кв. м. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки є правові й фактичні підстави для припинення права власності відповідача на частку спірної квартири, із виплатою йому грошової компенсації та визнання права за позивачем на ? частку вищевказаної квартири. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved