Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що з 11 липня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не надає необхідних для утримання дітей коштів, позивачка просила стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] до досягнення сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , повноліття, у розмірі 33 відсотків сукупного заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 11.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надавав, причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку загального судового провадження за наявними у справі матеріалами. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справ, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до 10.04.2018 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 вересня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.05.2017 року Білокуракинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. У зв`язку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, позивачка звернулася до суду. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до їх повноліття. На підставі ч.3 ст. 181, ст. 184 СК України кошти на утримання дітей можуть бути присуджені в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2901-IV від 22.09.2005) було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. 08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017. Даним Законом внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обов`язок відповідача, який є батьком малолітніх дітей, сплачувати аліменти на їх утримання, приймаючи до уваги, що домовленості між сторонами про способи виконання обов`язку утримувати дітей не має, відповідач в судове засідання не з`явився, своїх пояснень щодо суті позовних вимог та доказів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти у розмірі, якому просить позивач, суду не надав, а також не надав інших доказів, які б спростовували доводи викладені в позовній заяві, враховуючи, що позовну заяву було подано після набрання чинності змін до Сімейного Кодексу України, відповідно до яких розмір аліментів на двох дітей становить 1/3 частину заробітку (доходу) платника аліментів, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2018 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved