Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 01 квітня 2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки В сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває у стані постійного стресу. Відповідач не бере участі матеріально у житті сім'ї, ввесь тягар забезпечення сім'ї лежить на ній. Можливості зберегти сім'ї немає. Подружні відносини між ними припинилися з квітня 2017 року. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] та залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№6629 від 17 жовтня 2017 року, в якій просить суд справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою з рекомендованим повідомлення. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутність чи перенесення розгляду справи до суду не надійшло, заперечень не подав. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 квітня 2015 року(копія свідоцтва прошлюб серії [NUMBER] від 01 квітня 2015 року(а.с.7)). Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER](а.с.8)). Сторони миритись не бажають, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не проживають однією сім'єю з квітня 2017 року, як на це вказує позивач і не спростовано відповідачем. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», заявила вимоги про зміну їй прізвища на дошлюбне, а тому суд має підстави для зміни її прізвища «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]». При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ч.1 ст.88 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 гривень згідно квитанції №48 від 11 вересня 2017 року.

Outcome: approved