Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить присудити аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з подачі позову та до закінчення навчання дитини, а також позивач просить суд стягувати з відповідача 1/2 від витрат на навчання доньки. Свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1997 по 1998 роки. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку, [PERSON], яка продовжує навчання у Вінницькому торгівельно-економічному інституті КТЕУ та не має змоги влаштуватися на роботу. Позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки позивачем необґрунтовано розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, як і не доведено підстав того, що відповідач може сплачувати аліменти до закінчення навчання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач не працює та має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей. Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено участь батьків у додаткових витратах на дитину, тобто, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України обов'язком батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. До суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськвиконкому Київської області від 17 серпня 1999 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка навчається на денній формі навчання у Вінницькому торгівельно-економічному інституті КТЕУ. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню й з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1 600 грн. щомісячно на час її навчання у Вінницькому торгівельно-економічному інституті КТЕУ до 30 червня 2019 року, починаючи з дня подання заяви (24 березня 2016 року). Позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання доньки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню відповідно до положень ст. 185 СК України та п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки вказані витрати не пов'язані з особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо). Враховуючи зазначене, суд задовольняє позов частково та стягує аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. на місяць. Також, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до статей 185, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial