Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що із 13 січня 1982 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] За рішенням суду шлюб між ними було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №176 від 14 грудня 2005 року. За час спільного проживання вони побудували за спільні кошти будинок із господарськими спорудами, що розміщений по [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок було видано 25 серпня 1987 року на ім'я відповідача. Зазначила, що із часу розірвання шлюбу вона постійно проживала та проживає у даному будинку. Чоловік має іншу сім'ю та проживає за іншою адресою. Декілька днів тому вона дізналась про те, що відповідач має намір продати будинок, в якому вона проживає і який належить їм на праві спільної сумісної власності. У добровільному порядку на розподіл домоволодіння у рівних частинах відповідач не погоджується. Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння (житлового будинку та господарських споруд) розміщеного по [ADDRESS], здійснити розподіл домоволодіння у натурі, а також стягнути понесені нею витрати. У судовому засіданні під час дачі пояснення позивач [PERSON] вказала, що на даний час вона проживає біля сина. У спірному домоволодінні проживає їх із відповідачем спільна донька, яка виганяє її із будинку. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному об'ємі, просить суд їх задовольнити. Що стосується заявленого відповідачем спливу строку позовної давності вказав, що у суду немає підстав для застосування спливу строків позовної давності, так як строк застосовується з часу коли особа дізналася про порушення свого права. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав. Вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності із зверненням до суду із даним позовом, так як шлюб вони розірвали більше восьми років тому. Зазначив, що спірний будинок він заповів спільній із позивачкою дочці [PERSON]. Не згідний на поділ майна. Вказав, що немає наміру продавати будинок, так як будинок він заповів у 2013 році доньці. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених письмових доказів - копії паспорта позивача та Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 11 грудня 2012 року судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 13 січня 1982 року по 14 грудня 2005 року. Із Свідоцтва на право власності на житловий будинок виданого 25 серпня 1987 року судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку із по господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Із довідки вих..№1255 від 21.11.2014 року та виписок вих..№1184 від 03.11.2014 року виданих виконкомом Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані у спірному житловому будинку. Із заповіту від 09 грудня 2013 року судом встановлено, що відповідач [PERSON] на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів своїй дочці [PERSON]. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що він є сином позивача та відповідача. Із батьком він перебуває у неприязних стосунках. Зазначив, що будинок батьки будували разом, він також вносив певний вклад у будівництво будинку, так як був достатньо дорослий. Вказав, що батько залишив матір ще за десять років до розірвання шлюбу. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона є рідною сестрою позивачки. Після закінчення восьми класів вона доглядала сина позивача та відповідача біля одного року, так як позивач працювала, оскільки їм необхідні були кошти на будівництво будинку. Зазначила, що позивач із відповідачем разом заробляли кошти на будівництво будинку. Відповідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Тобто, із врахуванням вище викладеного, житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача. Відповідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Тобто, позивач та відповідач мають право на поділ житлового будинку та по господарських споруд, що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто, позивач має право на ? частки майна - житлового будинку із по господарськими спорудами, які розташовані по [ADDRESS]. Відповідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Тобто, позивач має право на поділ житлового будинку із по господарськими спорудами, які розташовані по [ADDRESS]. При дачі пояснень позивачем вказано, що вона дізналася про те, що відповідач має намір продати будинок, однак доказів того, що вона нещодавно дізналася про порушення свого права суду не надано. Сторонам роз'яснені права та обов'язки щодо подання доказів у розумінні ст.ст.10, 11 ЦПК України, однак позивач [PERSON] та її представник ними не скористалися (не надано доказів того, коли саме позивач дізналася про порушення свого права), і тому суд приймає рішення на основі досліджених доказів, що є у матеріалах даної цивільної справи. Відповідно ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Оскільки шлюб між сторонами розірвано 14 грудня 2005 року, а до спірних правовідносин застосовується позовна давність у три роки, тому суд приходить до висновку про сплив позовної давності із зверненням до суду за захистом порушеного права. Відповідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом, відповідачем заявлено вимогу про застосування спливу позовної давності, тому суд приходить до висновку, що хоча позивач і має право на захист свого порушеного права, однак сплив термін позовної давності, і тому суд має підстави для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог у зв'язку із спливом позовної давності.

Outcome: dismissed