Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 10.01.1986 року по 24.04.2014 року вона перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе», було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання №160 від 29.12.2014 року їй були встановлені такі професійні захворювання: «ХОЗЛ ІІ ст. пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві». Основний діагноз. У п.16 вище вказаного акту зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. У п.17 Акту зазначено, що позивачка здійснювала проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, запиленості, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров'я позивачки. Відповідно до довідки виданої Ковпаківською МСЕК м. Суми від 04.03.2015 року ступінь втрати працездатності склав 40% безтерміново. Отримані нею професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. У звязку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивачка страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому значні моральні страждання, переживання. Позивачка не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у звязку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті та інше. Вищевказані причини не дозволяють їй нормально користуватися послугами громадського транспорту, відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти. У звязку з профзахворюванням вона постійно зазначає фізичного болю у звязку із нападами утрудненого дихання два-три рази на добу, постійна задишка, важкість та хрипи у грудях та між лопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому, зниження слуху, шум у вухах та голові. Враховуючи ступінь та тяжкість наслідків втрати здоров'я та те, що для позивачки одним з варіантів полегшення моральних страждань може бути додаткове санаторне оздоровлення та медикаментозне лікування, зміна щоденного оточення та покращення життєво-побутових умов, виходячи з принципу розумності та співмірності, та враховуючи те, що відшкодування триваючих в часі фізичних і моральних страждань є одноразовим позивачка оцінює спричинену моральну шкоду в сумі 40000грн., кожен відсоток стійкої втрати її працездатності в 1000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 40000грн. в відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з зазначених підстав. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування професійногозахворювання №27 від 27.05.2013 року Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже відсутні порушення законних прав позивача. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України, - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.74 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою КМУ від 30.11.11 року № 1232 акти розслідування професійних захворювань, складаються комісією з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання. Відповідно до п. 86 Порядку за результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 згідно з додатком 17. Акт є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні умови законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного ті епідеміологічного благополуччя населення. Товариство не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акті розслідування професійного захворювання № 160 від 29.12.2014 року складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно позивача не встановлено порушень Товариством нормативних актів про охорону праці та не визначено особи Товариства, які допустили такі порушення. Встановлювати особи, які не виконали вимог охорони праці відповідно до п. 86 Порядку, має право комісія з розслідування професійних захворювань, яка не встановила з боку Товариства порушень законодавства з охорони праці, а оскільки акт розслідування професійного захворювання № 160 від 29.12.2014 року [PERSON] не оскаржила у встановленому порядку, то відсутні належні та допустимі докази порушення Товариством його прав, а отже відсутні підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 10.01.1986 року по 24.04.2014 року перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе». 24.04.2014 року її було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.5-7). Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання №160 від 29.12.2014 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ ІІ ст. пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. Основний діагноз (а.с.9). В п.16 Акту зазначено, що професійні захворювання у позивача виникли у звязку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалою роботою в шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання згідно п.17 Акту проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму та запиленості. 04.03.2015 року позивачці на МСЕК встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності безтерміново (а.с.10). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку. Саме роботодавець зобовязаний забезпечити безпечні та нешкідливі умови праці. Робота [PERSON] в ПАТ «Сумське НВО ім..[PERSON]» в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу призвела до виникнення у [PERSON] професійного захворювання. В звязку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану її здоровя, і як наслідок, необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (повідомленням про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 від 10.12.2014 року а.с.8; актом розслідування хронічного професійного захворювання № 160 від 29.12.2014 року а.с.9; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 08-06/1209 від 16.12.2014 року а.с.11, актом огляду МСЕК від 04.03.2015 року), що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обовязків з питань охорони праці, порушено права [PERSON], їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнала у звязку з хворобою, втратою професійної працездатності на 40%. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON], виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 6000грн., яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе» на користь [PERSON] Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: partial