Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вище вказаним позовом, за яким вказала, що її батькові [PERSON] та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. 07.05.1996 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, а згодом [PERSON] помер. Позивач після смерті батька отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме, на 12 частку спірної квартири. При цьому у вказаній квартирі колишня дружина [PERSON] не проживала, а мешкала за іншою адресою до самої смерті. Позивачка вказує, що відкрито володіла та користувалась іншою 12 частиною квартири, що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та інших спадкоємців не має. В силу вимог ст. 344 ЦК України позивач просить визнати за нею право власності на вказану 12 частину спірної квартири, зважаючи на те, що вона відкрито та добросовісно користується таким нерухомим майном більше ніж 10 років. В судовому засіданні позивач та її представник на заявленому позові наполягли за вищевказаними підставами, а сторона відповідача просила справу розглядати без їх участі, проти позову заперечень не мала. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що батькові позивача [PERSON] та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS], про що їм було видано свідоцтво про право власності на житло від 03.10.1994 року. 07.05.1996 року [PERSON] та [PERSON] розірвали свій шлюб, а [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька позивачу 21.12.2011 року П'ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а саме, на 12 частку спірної квартири. Отже, спірна квартира так і має статус спільного майна. При цьому позивачу належить її 12 частина, право власності на іншу - і надалі зареєстроване за [PERSON] Позивач і після смерті [PERSON] проживала у спірній квартирі, вже більше ніж 10 років відкрито та безперервно користується нею всією, що підтверджується її показаннями як свідка та договорами про надання позивачу комунальних послуг за вищевказаною адресою. При цьому колишня дружина батька позивача [PERSON] після смерті останнього в спірній квартирі не проживала, а мешкала за іншою адресою до самої смерті, оскільки померла [INFO] в с. Троянди Вільнянського району Запорізької області, про що слідує із довідки відділу РАГС ЗОУЮ від 10.11.2003 року. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, оскільки жодна особа із заявою про це не зверталася, що підтверджується відповідними листами нотаріальних контор, як за місцем знаходження спірної квартири, так і за місцем смерті [PERSON] Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна дівність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. На підставі викладеного, у суду є всі підстави вважати, що ні власник спірного майна, ні інші особи тривалий час не виявляли наміру визнати належну власникові частку спірної квартири своєю, погодившись з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця - позивача, щодо якої судом встановлена сукупність обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривале, добросовісне, відкрите та безперервне володіння всією спірною квартирою як своїм власним майном.

Outcome: approved