Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказувала на те, що перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин є несумісність характерів, в багатьох питаннях стосовно сім'ї не можуть дійти взаємної згоди, погляди на ті чи інші речі не збігаються на підставі чого виникали сварки та непорозуміння. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально їх спільній дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає, вона сама не має можливості забезпечити дочку всім необхідним. Між нею а відповідачем на момент пред'явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач офіційно працює та має стабільний заробіток. На утриманні інших дітей та осіб не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28.04.2001 року виконкомом Мартинівської сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис №2 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до її повноліття. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить суд їх задовольнити - розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідно до віку, щомісячно і до її повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача щодо розірвання шлюбу не визнав, проти стягнення аліментів на утримання дочки не заперечує. Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами зареєстровано 28.04.2001 року виконкомом Мартинівської сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис №2, про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. (а.с.9). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, відновити подружні стосунки неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сім'ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, суд вважає, що їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Позивач сама не може утримувати дочку та нести одноособово витрати пов'язані з її вихованням, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на дочку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, малолітніх дітей або осіб похилого віку на його утриманні не має, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення. Суд вважає, що на підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, понесені нею при поданні позову до суду у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 300,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 16.08.2016 року(а.с.11) та сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією від 16.08.2016 року (а.с.1). Крім того, суд вважає, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України на відповідача також слід покласти сплату судового збору за другу позовну вимогу не майнового характеру - про стягнення аліментів на утримання дитини, в сумі 551,60 грн. на користь держави, так як позивача звільнено від цих витрат.

Outcome: approved