Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] , та зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно ордеру № 16000 серії Б від 28.04.1983 року її сім`ї у складі чотирьох осіб було надано право на заняття квартири [ADDRESS] . 14 травня 2009 року розпорядженням № 227 «Про зміну договорів найму жилих приміщень» Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації було змінено договір найму трьох кімнат жилою площею 40,10 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS] та укладено єдиний договір найму на сім`ю із трьох осіб. Вказує, що у квартирі зареєстрована вона, її син - [PERSON] та відповідач [PERSON] , який являється її племінником. Позивач стверджує, що відповідач не проживає за місцем реєстрації останні дванадцять років, веде відокремлене він них життя та постійно мешкає в Італії, а тому спільного господарства з ним не ведеться, участі у благоустрої, забезпечення належного підтримання квартири [PERSON] не ведеться, а родинні відносини не підтримуються. Внаслідок реєстрації відповідача у квартирі за нього сплачуються комунальні платежі за теплопостачання, водопостачання, вивезення твердих побутових відходів та інше. Позивач вказує, що такі платежі для неї є надмірними, внаслідок чого виникають проблеми. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 66-67). 17 березня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва від представника третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Ляхової Я.Ю. надійшли письмові пояснення на позов в який просить ухвалити у справі рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 77-79). В судовому засіданні позивач підтримала позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснила, що відповідач являється сином її сестри, яка померла. Відповідач на протязі довгого часу в квартирі не проживає та жодних витрат пов`язаних зі сплатою комунальних послуг та утриманням квартири не несе, що в свою чергу покладає на неї додаткові витрати пов`язані зі сплатою житлово-комунальних послуг. Останній раз відповідача вона бачила приблизно сім років тому, коли він приїжджав до її матері. Будь які зв`язки з відповідачем втрачені, його речі у квартирі відсутні та жодних домовленостей з відповідачем про користування квартирою немає, перешкод у проживанні відповідачу вона не чинила, житлом відповідач не цікавиться. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що особисто з відповідачем не знайомий, оскільки ніколи його не бачив, відповідач у квартирі не проживає та жодних речей відповідача у квартирі не має. Протокольною ухвалою суду від 11.05.2021 року вирішено провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення, відповідно положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та третьої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.04.1983 року на ім`я [PERSON] на сім`ю із чотирьох осіб, а саме її, доньку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано ордер № 16000 на квартиру [ADDRESS] (а.с. 14). Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.05.2009 року № 227, ЖРЕО № 415 дозволено змінити договір найму трьох кімнат жилою площею 40,10 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS] та укласти єдиний договір найму з [PERSON] , складом сім`ї із трьох осіб, у зв`язку з об`єднанням в одну сім`ю, відповідно до ст. 105 Житлового кодексу України (а.с. 13). В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] останні дванадцять років, у квартирі не з`являється, квартирою не цікавиться, майнових витрат по утриманню житла не несе. Як убачається із відповіді наданої «ГІОЦ/КМДА» від 09.02.2021 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37). На підтвердження заявлених вимог надано акт підписаний сусідами позивача, засвідчений начальником ЖЕД № 406, у якому зазначено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з дванадцяти років і до даного часу (а.с. 60). Отже, судом встановлено, що відповідач у спірній квартирі постійно не проживає, його майно там не знаходиться, спірним житлом [PERSON] не цікавиться, будь які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрати по утриманню житла відповідач не несе, перешкод відповідачу у користуванні жилим приміщенням не чинилось, наміру вселитися та проживати у квартирі не виявляє. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином судом встановлено, що відповідач постійно не проживає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин більше шести місяців. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. За викладених обставин заявлені вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. У решті заявлених вимог слід зазначити наступне. Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації. Відповідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 908,00 грн. (а.с. 50).

Outcome: partial