Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 2600 грн. щомісячно та до повноліття дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 13 грудня 2013 року по 27 квітня 2017 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що дитині потрібно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач відносно сина не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2013 року, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утримані. Шлюб між сторонами розірвано 27 квітня 2017 року, що підтверджується рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.04.2017 р. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, потрібно декілька підстав: або заява одержувача, або домовленість між сторонами (ч. 1, 2 ст. 184 СК України) та відсутність працевлаштування особи з якої стягуються аліменти. У всіх інших випадках, аліменти стягуються у частці від доходу батька або матері дитини. Враховуючи, що позивачем не надано відомостей щодо наявності чи відсутності у відповідача місця роботи, доходів чи заробітної плати. Клопотання щодо витребування таких відомостей від позивача не надходило, суд вважає не можливим визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначене, аліменти підлягають стягнення у частці заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що не порушує права дитини та є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі ст. ст. 79, 84, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved