Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою та примусове вселення в квартиру, який в процесі судового розгляду неодноразово уточняли, мотивуючи свої вимоги тим, що, [INFO] в м. Вінниці померла мати позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON], яка на момент смерті проживала у квартирі [ADDRESS]. Дана квартира знаходиться на балансі Вінницької міської ради, обслуговується ТОВ «ЖЕО» та відноситься до державного житлового фонду. Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина, яку позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли, шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини до Першої Вінницької державної нотаріальної контори. В користуванні та володінні померлої матері, позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON] знаходиться до цього часу квартира [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] фактично виросли та проживають у вищезазначеному помешканні. Позивачі [PERSON] та [PERSON] мають тимчасове місце проживання з своїми дружинами та дітьми в с. Майдан Вінницького району без права власності на житло. Позивач [PERSON] тимчасово проживає в с. Якушинці Вінницького району. Ще за життя матері позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживали періодично в квартирі [ADDRESS], щоб не чинити перешкоди важко хворій матері та у зв'язку з тим, що працювали за межами м. Вінниці, займались сімейними справами, доглядали господарство. В зазначені квартирі знаходяться речі позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме: дивани, шафа, особисті речі тощо. Однак, після смерті матері відповідачка [PERSON] самовільно поміняла замки на вхідних дверях квартири, не даючи доступу до останньої, стверджуючи, що тепер вона господарка квартири і позивачі не мають права в ній проживати. Таким чином, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] вважають, що відповідачка [PERSON] створює їм перешкоди у володінні та користуванні майном - квартирою [ADDRESS], яка являється спадщиною за законом після смерті матері. Окрім того, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] бажають проживати в квартирі разом із членами своїх сімей, а саме: [PERSON] разом із дружиною [PERSON]., сином [PERSON]; [PERSON] разом із неповнолітніми дочками [PERSON], [PERSON], [PERSON] разом із неповнолітньою донькою [PERSON], які не мають свого житла. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивачі просили відповідачів [PERSON], [PERSON] не чинити їм перешкоди у володінні та користуванні квартирою [ADDRESS]; та примусово вселити позивачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON], позивачі [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні останніх відмовити. Позивачі [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] до судового засідання не з'явились, одна від останніх в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та простять суд останні задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні спору просить врахувати законні інтереси неповнолітніх дітей. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - виконавчого комітету Вінницької міської ради до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] в м. Вінниці померла мати позивачів [PERSON], [PERSON]., [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 06.12.2013 року (а.с.11). Померла мати на момент смерті проживала у квартирі [ADDRESS], яка знаходиться на балансі Вінницької міської ради, обслуговується ТОВ «ЖЕО» та відноситься до державного житлового фонду. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, зазначена вище квартира, як об'єкт державної власності, була виділена для проживання багатодітній сім`ї в складі 6 чоловік: [PERSON], дружині [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON] та доньці [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів від 16.01.1981 року №5 (а.с.133-135) та ордеру виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13.02.1981 року (а.с.136). Згідно довідки КП «ВМБТІ» від 31.10.2013 року №6853 відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи №7318 станом на 29.12.2012 року реєстрація права приватної власності на квартиру [ADDRESS] КП «ВМБТІ» не проводилась (а.с.146). Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№3603 від 07.10.2014 року у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - донька, [PERSON] - онука, особовий рахунок відкрито на [PERSON] (а.с.226). Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№4223 від 27.08.2014 року [PERSON] зареєстрований, однак не проживає за вищезазначеною адресою (а.с.161), так як проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується довідкою Майданської сільської Ради Вінницького району Вінницької області №406 від 01.09.2013 року (а.с.167). Натомість його родина позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] у відомчому житлі, що не заперечувалось останніми в судових засіданнях. Натомість відповідачі [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації за вищезазначеною адресою за власним бажанням 04.11.1988 року та 31.03.2004 року відповідно, та за даною адресою не проживають на підставі актів (довідки ТОВ «ЖЕО» вих. №4224, 4225 від 27.08.2014 року, а.с.162-163). Як вбачається зі змісту довідки Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області №105 від 21.02.2014 року позивач [PERSON] та його сім`я, в тому числі і неповнолітні позивачі [PERSON]., [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.140). Окрім того, як вбачається з пояснень позивача [PERSON] останній разом із сім'єю зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. До того ж, вищезазначені обставини по справі також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]., яка доводиться дружиною позивачу [PERSON], та [PERSON], яка являється дружиною позивача [PERSON], які показали, що вони дійсно проживають з чоловіками та дітьми у відомчому житлі, яке їм надала держава та фактично вони житлом забезпечені. Натомість свідки [PERSON]., [PERSON], [PERSON] суду показали, що жоден із позивачів останні роки у квартирі не проживав, так як останні являються мешканцями будинку [ADDRESS], а тому жодного разу позивачів біля будинку та квартири не бачили. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні суду об'єктивно підтверджуються іншими доказами по справі. Так, згідно оборотної відомості КП ВМР «ВМТЕ» за період з 01.2011 року по 02.2014 року нарахування за утримання будинку та прибудинкової території до жовтня 2013 року здійснювалось з розрахунку на 3 осіб - померлу [PERSON], відповідачку [PERSON] та її доньку [PERSON], після жовтня 2013 року, тобто після смерті наймача [PERSON], таке нарахування здійснювалось виключно з розрахунку на 2 осіб (а.с.147-150). Окрім того, як вбачається з квитанцій, наданих відповідачкою [PERSON], усі витрати за житлово-комунальні послуги були понесені останньою (а.с.151-160). Згідно ч.1 ст.64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64 ЖК УРСР). Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року, № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Така ж правова позиція зазначена Верховним Судом України у своїй постанові від 11.07.2012 року №6-60цс12. Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлений факт проживання та реєстрації позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], та його неповнолітніх доньок [PERSON]. та [PERSON], [PERSON] та його неповнолітньої доньки [PERSON] відповідно в с. Майдан та с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, дана спірна квартира не є їх постійним місцем проживання, спільного господарства з померлим наймачем вони не вели та спільних витрат по утриманню житла не несли, а відтак відсутні достатні правові підстави для вселення їх у спірну квартиру, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню. Окрім того, суд звертає увагу, що твердження позивачів як на підставу про задоволення позову, з приводу того, що останні мають право на користування даною квартирою як на спадщину за законом після смерті матері, оскільки звернулись в передбачений шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини до Першої Вінницької державної нотаріальної контори, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №36209701 від 24.12.2013 року (а.с.19), суд не приймає до уваги, оскільки Верховний Суд України у своїй постанові від 11.12.2013 року у справі №6-121цс13 надав правовий висновок, відповідно до якого у тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ним права власності на таку квартиру. Однак, позивачі не надали суду будь-яких належних та допустимих доказів, з яких би дійсно вбачалось, що померла [PERSON] зверталась до відповідно органу приватизації з належно оформленою заявою для отримання права власності на квартиру, а відтак дані твердження позивачів є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. Що ж стосується позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні та володінні майном, шляхом вселення [PERSON], то суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає до задоволення з наступних міркувань. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22.07.2014 року у цивільній справі №127/31109/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в задоволенні позову відмовлено (а.с.126-129, 130-132). Так, мотивувальною частиною рішення Вінницького міського суду від 13.06.2014 року встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] існують неприязні відносини через конфлікти, що виникають з приводу користування спірною квартирою. [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] в користуванні останньою, оскільки змінила вхідний замок та не дала останньому ключа від квартири. Окрім того, даним рішенням суд не знайшов доказів відсутності проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад 6 місяців без поважних причин, а відтак відмовив [PERSON] у позові про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. З огляду на вищенаведене, [PERSON] не являється таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], так як останній за вказаною адресою зареєстрований, тимчасово проживає, в даній квартирі знаходяться його особисті речі, натомість відповідачі дійсно чинять йому перешкоди у користуванні майном, і дані обставини не підлягають доказуванні у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial