Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивачі 27.11.2020 звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , та відповідно бабою та дідом дітей. Відповідачка, з якою залишилися проживати діти, чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, з 2019 року обмежує батька дітей та бабу з дідом у спілкуванні та побаченнях з онуками. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, позивачі змушені звернутись до суду, оскільки в добровільному порядку не можливо врегулювати даний спір. Враховуючи викладене просили суд зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; визначити наступний спосіб спілкування: кожні перші та треті вихідні місяця з 10 години суботи до 14 години неділі; кожен вівторок та четвер з 17 години до 19 години; в дні народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 14 години до 20 години; в дні народження дітей [PERSON] , [PERSON] з 15 години до 18 години; один календарний тиждень протягом зимових канікул у дитячому закладі освіти; два календарних тижня протягом літніх канікул у дитячому закладі освіти; визначити спосіб спілкування позивачів за місцем їх проживання, у тому числі з можливістю забирати дітей з дошкільного та/або шкільного навчального закладу та здійснювати прогулянки по місту, відвідувати заклади культури, враховуючи при цьому стан здоров`я та бажання дітей. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позов, в якому зазначила, що жодних перешкод у спілкуванні позивачів з дітьми не чинить, діти не проживають разом з батьком більше чотирьох років, через свій малолітній вік прив`язані до матері, донька є дитиною з інвалідністю, приймає ліки погодинно, їй шкідливі різного роду травми, постійно займається лікувальною гімнастикою, їй необхідно притримуватися спеціальної дієти, а позивачі не притримуються здорового способу життя. Також позивачі нав`язують свої релігійні вподобання, що, на думку відповідачки, є неприйнятним. Враховуючи викладене, [PERSON] запропонувала свій графік зустрічей позивачів із дітьми: кожну першу та третю неділю місяця з 16 години до 19 години у присутності матері; кожен четвер з 17 години до 19 години у присутності матері; в дні народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 15 години до 18 години у присутності матері; в дні народження дітей [PERSON] , [PERSON] з 16 години до 18 години у присутності матері, якщо діти не бажають провести цей час з іншими родичами; у період зимових та літніх канікул - один календарний тиждень з 15 години до 19 години у присутності матері, окрім випадків, коли діти перебувають у оздоровчих таборах чи лікувально-санаторних установах. У судовому засіданні позивачі та їхній представник адвокат Тихоша Д.С. підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачка та її представник [PERSON] позов визнали частково, просили суд врахувати обставини, які докладно викладено у відзиві. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] є батьками [PERSON] та відповідно рідними бабою та дідом малолітніх [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що на даний час малолітні діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] . Малолітня [PERSON] є дитиною з інвалідністю, потребує тривалого медикаментозного лікування, спеціальної групи фізкультури, ЛФК постійно (а.с. 45-56, 86). Рішенням виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №36 від 14 лютого 2018 року визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , 2016 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н., та спілкуванні з ними за наступним порядком: перші півроку у робочі дні з 17 години до 19 години, у вихідні та святкові дні з 15 години до 19 години за місцем проживання дітей у присутності матері (а.с. 97). Як вбачається з характеристик, наданих вихователем та директором ЗДО №41 ХМР, [PERSON] відвідує даний заклад з січня 2020 року, дуже прив`язаний до мами, яка весь вільний час проводить з дитиною. Батько та дід з бабою ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) за час перебування дитини в закладі ніколи не з`являлися та не приймали участі у вихованні дитини (а.с. 98-99). [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно, як мати проявляє себе дуже добре, відповідально ставиться до виховання дітей (а.с. 99). [PERSON] відвідує групу старшого віку ЗДО №41 ХМР, [PERSON] за весь час перебування дитини в закладі не приймав участі в її вихованні (а.с. 100). Відповідач [PERSON] регулярно сплачує аліменти на утримання дітей (а.с. 131-133). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право на безперешкодне спілкування матері, батька та дитини між собою встановлене ст. 153 СК України. За приписами ст. 157 СК України питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 4 статті 157 СК України передбачена можливість укладення батьками договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, а статтею 158 СК України встановлено можливість вирішення органом опіки і піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, за заявою одного з батьків, при цьому визначено, що рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. При цьому, згідно ст. 263 СК України, спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, діюче сімейне законодавство України встановлює право батька, баби та діда на спілкування з дітьми/внуками та приймання участі у їх вихованні, батьки не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ч. 1, 2 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В частинах ч.4, 5, 6 ст.19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради надано висновок №11-34/31 від 08.04.2021 про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким вважає за доцільне надати батькові можливість спілкування з його малолітніми дітьми за місцем проживання батька без присутності матері, з можливістю забирати дітей з дошкільного або шкільного навчального закладу, здійснювати прогулянки по місту, відвідувати заклади культури, враховуючи при цьому стан здоров`я та бажання дітей, а саме: кожні перші та треті вихідні місяця з 10 години суботи до 14 години неділі; кожен вівторок та четвер з 17 години до 19 години; в дні народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 14 години до 20 години; в дні народження дітей [PERSON] , [PERSON] з 15 години до 18 години; першу половину зимових канікул у дитячому закладі освіти; два календарних тижня протягом літніх канікул у дитячому закладі освіти. Відповідно до ч.5 ст.19 СК орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК). Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. На думку суду, вказаний висновок прийнято з порушенням ч.5 ст. 19 СК України, без повного, всебічного та об`єктивного розгляду, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого висновку та рішення. При розгляді даного питання мати дітей [PERSON] присутньою не була, її думка при цьому не враховувалася. В основу висновку покладено позовні вимоги та їхнє обґрунтування, при цьому доводи та докази відповідачки взагалі не досліджувалися та не враховувалися. Також не були встановлені наявність чи відсутність перешкод з боку матері у наданні батьку, бабі та діду дітей для спілкування та прийняття участі у їх вихованні. Позивачами не надано доказів, що позивачка чинить перешкоди у спілкуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з дітьми, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідачки не чинити такі перешкоди. Разом з тим, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачів з дітьми буде перешкоджати їхньому нормальному розвитку. Навпаки, спілкування сина та доньки з батьком буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Доказів неможливості спілкування позивачів з дітьми без присутності матері, зокрема, що таке спілкування може мати негативний вплив на стан здоров`я дітей, на навчальний процес та/або участь дітей в інших виховних, розвиваючих та позашкільних заходах, відповідачем не представлено, в матеріалах справи такі відсутні. При визначенні способу участі позивачів у вихованні дітей, суд враховує малолітній вік дітей, стан їхнього здоров`я, стосунки між родинами, щотижневий розпорядок дня дітей, їхній психічний стан, а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. З урахуванням встановлених судом обставин та обговоривши варіанти можливого спілкування дітей з батьком, дідом та бабою, враховуючи баланс інтересів дітей та їх матері, суд вважає за доцільне встановити наступний порядок побачень: кожну першу та третю неділю кожного місяця з 10 години до 19 години без обмежень місця спілкування; кожен четвер з 17 години до 19 години без обмежень місця спілкування; в дні народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме: [INFO], [INFO] та [INFO] кожного року з 15 години до 18 години без обмежень місця спілкування; в дні народження дітей [PERSON] , [PERSON] , а саме: [INFO] та [INFO] кожного року з 15 години до 18 години без обмежень місця спілкування; п`ять календарних днів зимових канікул та два тижні літніх канікул у закладах освіти, окрім випадків, коли діти перебувають у оздоровчих таборах чи лікувально-санаторних установах - без присутності матері - [PERSON] . При організації побачень враховувати стан здоров`я та бажання дітей. На погляд суду, при даному способі участі позивачів у вихованні дітей буде дотриманий розумний баланс на участь у їх вихованні між позивачами та іншими членами сім`ї, яким таке право теж надано. Суд наголошує сторонам, що рішення суду не є перешкодою для визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивачів з дітьми. На підставі викладеного та

Outcome: partial