Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що в останній час їх спільного проживання стосунки між ними погіршилися. Стали виникати сварки та скандали, частіше з вини відповідача. Декілька місяців назад вона пішла від відповідача на окреме проживання, з того часу вони стали проживати окремо. Вона неодноразово просила його змінити свою поведінку, нормально ставитись до неї, але він цього не робить. Разом вони вже проживати не можуть, так як психологічно травмують один одного. Вважає, що їх подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу недоцільне. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має, однак відповідач відмовився розлучатися добровільно через органи реєстрації актів цивільного стану. В судове засідання позивач не зявилася, але в позовній заяві просить справу розглянути без її участі. Її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначивши, що позивач на примирення категорично не згодна. Крім того, як вона йому повідомила, відповідач за весь час наданий їм на примирення, жодного разу не проявив навіть будь-якого наміру щодо примирення. Під час зустрічей в їх магазині він навіть не починав розмову на вказану тему. Жити вони разом вже не зможуть, так як вона втратила до нього всі почуття. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. В судовому засіданні 24.10.2017 щодо задоволення позову заперечував та клопотав про надання строку на примирення. Вислухавши пояснення представника позивача, враховуючи пояснення відповідача, надані ним в судовому засіданні 24.10.2017, та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТП №487353 від 03.08.1985 між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб 03.08.1985 (актовий запис №13). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тобто, зі змісту вказаної норми слідує, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В п. 10 Постанови №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України розяснив, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Вони припинили спільне проживання та з лютого місяця 2017 року проживають окремо. Позивач живе в найманій квартирі. Вказані обставини не заперечувалися відповідачем в судовому засіданні. Як пояснив представник позивача конфлікти між сторонами почали виникати після того, як відповідач став займатися політикою, почав брати кредити, що на думку позивача ставить під загрозу їх бізнес. Вказані конфлікти призвели до того, що у позивача склалися неприязні відносини до відповідача, вона втратила до нього всі почуття. Вона не заперечує, що спілкується з ним, провідувала, коли він був після лікарні, але це лише почуття людяності, а не прояв шлюбних відносин. Водночас, суд врахував бажання відповідача на примирення, бажання повнолітніх синів сторін, та з метою охорони сімї надав сторонам строк на примирення терміном на 2 місяці, хоча відповідач просив «хоча б 1 місяць». Однак, за наданий судом строк на примирення сторони не примирилися. Позивач категорично не погоджується на примирення. Відповідач в судове засідання взагалі не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча як пояснив представник позивача, зі слів останньої, вона бачила відповідача напередодні та розмовляла з ним. При цьому він взагалі, жодним словом, не згадав про відновлення шлюбних стосунків між ними. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив, будь-які виключення з положень вказаних правових норм. Відповідно, суд не може покласти в основу рішення по справі хворобу відповідача, інтереси повнолітніх синів та членів сімї сина [PERSON]. Сторони з лютого місяця 2017 року, майже рік, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені. Будь-які докази, які б свідчили, що відносини між подружжям можливо покращити, можливо відновити шлюбні відносини та зберегти сімю суду не надано. Формальне ж існування шлюбу суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення, та має ознаки примушування до його збереження, що є порушенням права дружини на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, аналізуючи досліджені докази, правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. в доход держави.

Outcome: approved