Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на утримання сина - [PERSON], до досягнення ним повноліття у розмірі 2000 гривня щомісяця, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у шлюбі з відповідачем з 15 жовтня 2010 року. Як вказує позивач останні три роки вони не підтримують шлюбних стосунків та не проживають однією сім'єю. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Відповідач не цікавиться проблемами виховання та утримання дитини, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в примусовому порядку. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду. Позивач надіслав до суду лист з клопотанням слухати справу у її відсутність. Просив позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить вручення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 15 жовтня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2010 року жовтня місяця 15 числа зроблено відповідний актовий запис за № 1393 (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився 05 січня 2012 року, про що в Книзі реєстрації народжень 2012 року січня місяця 20 числа зроблено відповідний актовий запис № 122. Батьком є [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с. 4). На даний час малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON] Відомостей про те, що відповідач у справі має постійний, регулярний дохід не міститься, а так само в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved