Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України до держави Королівство Іспанія на період з 20.12.2017 року по 10.01.2018 року включно [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], у супроводі матері. Позивач посилається на те, що відповідач неодноразово надавав згоду на виїзд за кордон їхньому сину, однак останнього разу відмовився в зв'язку із поданням нею заяви про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився. Представник Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради у судове засідання не з'явилась. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного. 17 січня 2008 року шлюб між сторонами розірвано, свідченням чого є свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Як вбачається із заяви від 15.04.2015 року, посвідченої приватним нотаріусам Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] надавав згоду його малолітньому сину - [PERSON], який народився [INFO] року, на тимчасовий виїзд за кордон з України до Іспанії, Франції та інших країн Шенгенської угоди, мета поїздки - (туризм та відпочинок) з 01 травня 2015 року по 01 травня 2016 року, у супроводі матері - [PERSON] У відповідності з заявою від 25.07.2016 року, посвідченої приватним нотаріусам Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали згоду на тимчасову поїздку за кордон до Королівства Іспанія в період з 01.08.2016 року по 01.08.2017 року їхньому сину - [PERSON], самостійно та/або в супроводі його матері [PERSON]. [PERSON] разом із сином [PERSON], [INFO], неодноразово виїжджали до Королівства Іспанії, що підтверджується відмітками у їх паспортах громадян України для виїзду за кордон. Позивач отримала два запрошення до Королівства Іспанії від її матері - [PERSON], терміном дії з 20.10.2017 року по 10.01.2018 року. Позивач у позові зазначила, що відповідач відмовився від надання згоди на тимчасовий виїзд сина до Королівства Іспанії, оскільки позивач подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Зазначене підтвердила у судовому засідання представник позивача. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Положеннями частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно із ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей визначено Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (далі - Правила). Пунктом 3 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. За змістом п. 4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, чинним законодавством передбачена можливість в судовому порядку вирішити питання щодо надання дозволу на виїзд з України за кордон дитини, якій не виповнилося 16 років, із зазначенням конкретної країни та періоду перебування в цій країні, з метою дотримання вимог за ст. ст. 153, 157 Сімейного кодексу України з приводу безперешкодного спілкування з дитиною та спільного вирішення питання щодо виховання дитини. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення її повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати, згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог. На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. ст. 141, 153, 157 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved