Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті спадщину прийняла його дружина, [PERSON], яка продовжувала проживати у спірному будинку, повністю володіла та користувалася спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої спадщину прийняла [PERSON], якій [PERSON] заповіла все своє майно. [PERSON] проживала разом на час смерті спадкодавця, чим прийняла спадщину, а тому позивач просить суд визнати [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно, залишене після смерті її чоловіка, [PERSON], померлого [INFO]. Встановити факт, що має юридичне значення, той факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті її чоловіка, [PERSON], померлого [INFO]. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS]. Визнати [PERSON] спадкоємцем за заповітом. Визнати [PERSON] такою, що прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS], залишеного після смерті [PERSON] [INFO]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Перевальської державної нотаріальної контори Луганської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Представник реєстраційної служби Перевальського районного управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, заяви про згоду на участь в справі не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1964 року, довідки № 948 від 09 жовтня 2013 року державним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації, житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] /а.с.58,59/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07 липня 2003 року виконавчим комітетом Бугаївської селищної ради Перевальського району Луганської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с.66/. Відповідно до посвідки про шлюб [NUMBER] від 05 листопада 1946 року, виданої Бугаївською селищною радою, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі /а.с.56/. Згідно ст. 529 ЦК України /1963р./ при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Зважаючи на викладене, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер [INFO], відповідно до цивільного законодавства України вона є спадкоємцем за законом першої черги, а тому немає необхідності в додатковому визнанні її спадкоємцем після смерті чоловіка, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в цій частині. На підставі ст. 549 ЦК України /1963р./ визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] проживала разом з чоловіком, [PERSON], за однією адресою, після смерті останнього продовжувала користуватися спадковим майном. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] проживала разом з нею за однією адресою. Оформити право на спадщину [PERSON] не має змоги, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірне нерухоме майно після смерті [PERSON]. Зважаючи на викладене, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично проживала з [PERSON] на час відкриття спадщини, після смерті останнього повністю володіла та користувалася майном, розпорядилася ним, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому суд вважає за необхідне встановити даний факт. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25 липня 2011 року виконавчим комітетом Бугаївської селищної ради Перевальського району Луганської області, [PERSON] померла [INFO] /а.с.67/. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України /1963р./ прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 560 ЦК України /1963р./ передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Проте нормами цих статей, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків невикористання такого права спадкоємцем у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON], прийнявши спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], стала власником житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS], а після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS]. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. А тому, підстав для визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS] за [PERSON], на думку суду, немає, у зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Згідно заповіту від 21 березня 2008 року, посвідченого 21 березня 2008 року секретарем виконавчого комітету Бугаївської селищної ради Перевальського району Луганської області, зареєстрованого в реєстрі за № 94, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] /а.с.57/. Ст. 534 ЦК України /1963р./ передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його /не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку/ одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], суд вважає, що остання відповідно до чинного законодавства України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], проте оскільки даний факт не оспорюються сторонами, встановлений діючим законодавством України, суд відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині. Актом від 10 січня 2014 року, складеним депутатом Бугаївської селищної ради Перевальського району Луганської області, підтверджується, що [PERSON] фактично проживала разом з [PERSON] на час відкриття спадщини /а.с.62/. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку, він не заявив про відмову від неї. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що на час відкриття спадщини, тобто на день смерті [PERSON], [PERSON] мешкала разом з нею, тому вона є такою, що прийняла спадщину після померлої [PERSON] згідно вимог ЦК України, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки [PERSON] повністю володіє і користується набутим майном, її дії не суперечать закону, нею обрано спосіб захисту свого права, передбачений діючим цивільним законодавством України, оскільки одержати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вона не має змоги, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що було підтверджено в судовому засіданні, а право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації відповідно до ст. 182 ЦК України, але тільки за заявою осіб, визначених в ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», де зазначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом, і іншого способу зареєструвати нерухоме майно не існує, суд вважає, що згідно зі ст. 328 ЦК України можливо визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право власності на житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS].

Outcome: partial