Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з тих підстав, що на підставі Свідоцтва про право власності та Свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі значиться зареєстрованою, однак понад один рік не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей її в будинку немає, будинком не цікавиться і залишила його добровільно, в зв`язку з чим реєстрація відповідача створює їй перешкоди в користуванні майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Посилаючись на ці обставини, позивач просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві позов підтримала повністю, просила слухати справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Оскільки відповідач, відповідно до п. 3 ч. 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) вважається повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 02.04.1991 р. та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.1991 р. належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ДП «БТІ Регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради (а.с.5). Спільного господарства позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] не веде. У зазначеному будинку, крім позивача, значаться зареєстрованими її син [PERSON] та невістка [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради № 14.03-08/82985 від 20.07.2021 року (а.с.8), але фактично відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає понад один рік і по теперішній час. [PERSON] добровільно залишила будинок, місцезнаходження якої невідомо, її особисті речі у домоволодінні відсутні, витрат по його утриманню не несе. Як вбачається з Акту підтвердження факту не проживання, складеним старостою Стецьківського старостинського округу Верніченком І.М., разом зі свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає (а.с.7). Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірному будинку понад один рік. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивач їй не чинила, вона добровільно покинула житло, не проживає і не цікавиться ним, комунальні рахунки не сплачує. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved