Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та повернення безпідставно набутих коштів, покликаючись на те, що вона уклала з ТзОВ «АЙПІЄ-Л» попередній договір №3/163 від 11 вересня 2008 року, згідно якого відповідач зобовязувався продати, а вона купити нежитлове приміщення у Торговому центрі «Калина» №24 пов. 1 на вул. Щирецькій, 36 у м. Львові. На виконання такого договору вона сплатила грошові кошти в сумі 130650,00 грн., проте відповідач свої зобовязання не виконує та відмовляється повернути сплачені грошові кошти. Окрім цього, попередній договір не укладений у належній формі, оскільки підлягав нотаріальному посвідченню, а тому вважається нікчемним. Просить стягнути з відповідача 130650, 00 грн. безпідставно набутих коштів та 21448,43 грн. трьох відсотків річних за користування чужими грошовими коштами. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно попереднього договору №3/163 від 11 вересня 2008 року ТзОВ «АЙПІЄ-Л» зобовязалось продати, а позивач [PERSON] купити у строк до 31 грудня 2017 року нежитлове приміщення у Торговому центрі «Калина» №24 пов. 1 на вул. Щирецькій, 36 у м. Львові, загальною площею 21,3 кв.м. Покупець повинен сплатити 130650,00 грн. /а.с. 8/ Згідно квитанцій №АІРІ/12541 від 07 жовтня 2009 року, №АІРІ/11735 від 12 вересня 2008 року, №АІРІ/14251 від 12 листопада 2008 року позивач [PERSON] сплатила на виконання попереднього договору №3/163 від 11 вересня 2008 року сплатила ТзОВ «АЙПІЄ-Л» 130650,00 грн. /а.с. 9/ У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.\~ Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України едійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536\~цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. А також, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач не повертає отриманих від позивача [PERSON] коштів, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з ТзОВ «АЙПІЄ-Л» 130650,00 грн. набутих на підставі укладення нікчемного правочину та 21448,43 грн. трьох відсотків річних за користування грошовими коштами. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved