Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області, третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, площею 7,5937 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 765744, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 01 січня 2003 року. На даний час вищевказаний державний акт був втрачений, про що свідчить оголошення в засобах масової інформації щодо втрати державного акту. На даний час право власності на обєкти нерухомого майна підтверджується свідоцтвом про право власності, але вона не має можливості отримати свідоцтво в звязку з втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. В звязку з чим просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 7,5937 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер 6323985500:02:000:0026, розташовану на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка була надана їй для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації Харківської області № 568 від 10.12.2002 року. Позивач в судове засідання не зявилася, але раніше надавала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих нею письмових доказах. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, але раніше надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але раніше на адресу суду надавала свої пояснення, в яких просила прийняти рішення згідно чинного законодавства, проти позову не заперечує та просить розглянути справу без участі представника. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання представником відповідача позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі є власником земельної ділянки, площею 7,5937 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка була надана їй для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 765744, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 01 січня 2003 року, на підставі розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 10.12.2002 року № 568, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 306, кадастровий номер 6323985500:02:000:0026. На даний час оригінал Державного акту на право приватної власності на землю від 01 січня 2003 року, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області втрачений, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» за № 106 (152156) від 22.09.2015 року. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У звязку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, оскільки вони були втрачені, вона не має можливості отримати копію даного державного акту. Позивач зверталася до Управління Держкомзему в Лозівському районі Харківської області з заявою про видачу копії державного акту, але їй в цьому було відмовлено, оскільки, згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрації права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводилася територіальними органами земельних ресурсів. З 1 січня 2013 року систему органів державної реєстрації прав становить: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, які здійснюють видачу документів, що посвідчують право на нерухоме майно. Так, з 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно підтверджує свідоцтво про право власності на таке майно. Матеріали справи свідчать, що позивач по справі не має можливості отримати дублікат державного акту на право приватної власності на землю. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності їй на праві власності спірної земельної ділянки, унеможливлює розпорядження даною землею, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі відповідно до ст. 392 ЦК України. Право позивача [PERSON] на спірну земельну ділянку ніким не оспорене. Таким чином визнання сторонами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved