Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірання шлюбу, зареєстрований 28.06.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 76, з тих підстав, що починаючи з 2019 року подружні стосунки стали погіршуватись, спільне сімейне життя стало нестерпним, що в кінцевому результаті привело до розпаду сім`ї. На даний час проживають окремо, так як чоловік залишив її і без пояснень виїхав додому в Черкаську область, сказавши, що не має наміру зберігати сім`ю та повертатись назад. Мають різне бачення сімейних відносин та плани на майбутнє. Переконалася, що збереження шлюбу, сімейних стосунків неможливе. До судового засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені належно. Позивач клопотала про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, та просить задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, за відсутності підстав для відкладення розгляду, приймає рішення про слухання справи, та вивчивши доводи позову, врахувавши думку позивача, відповідача, вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. У разі визнання відповідачем позову, суд, за нормами ч.4 ст.206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За нормами ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. 28.06.2014 року [PERSON] , позивач по справі, та [PERSON] , відповідач по справі, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області, зареєстрували шлюб, актовий запис №76, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб, Серія [NUMBER] . Шлюб, за нормами ст.24 СК України, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Чоловіки і жінки, за нормами ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористалась наданим правом, звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. За нормами ст.24 СК України, п.10 постанови ПВС України від 21.12.2007 №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Охорона сім`ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечите інтересам одного з них чи інтересам дітей. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть. Питання про примирення не ставиться. За нормами ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Позивач вказує, що збереження сім`ї суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Суд приймає до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Відмова буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимо. Шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідач позовні вимоги визнає. Суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також вбачаючи відсутньою морально-правову основу шлюбу, приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved