Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначила, що 15.12.2018 року з вини [PERSON] , який керував маршрутним автобусом «I-VAN», д.н.з. [NUMBER] , була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивач та її донька отримали тілесні ушкодження. Постановою Московського районного суду м.Харкова від 27.02.2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Позивач звернулася до ПАТ СК «Країна», але досі не отримала страхового відшкодування. Сума невідшкодованої шкоди становить 7334,31 грн. Моральні страждання позивач оцінює у 5000,00 грн. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ПАТ СК «Країна». Також, зазначає, що внаслідок спричиненої ДТП та подальшої реабілітації у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, неможливістю працювати та вести звичний спосіб життя, їй завдано моральної шкоди, яку позивач визначає у розмірі 30000,00 гривень, яку просить стягнути з [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 20.05.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача- ПАТ СК «Країна» про розгляд справи у прядку спрощеного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідачем [PERSON] у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову. Представник відповідача - ПАТ СК «Країна», надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2019 року по справі № 641/1664/19 встановлено, що 15.12.2018 року о 20 годині 00 хвилин, [PERSON] керуючи транспортним засобом автобусом «І-VAN», держномер [NUMBER] в районі будинку №76 по пр.Ювілейному в м.Харкові перед початком руху, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого сталося травмування у салоні автобусу пасажирів [PERSON] , [PERSON] при закриванні дверей, в результаті чого [PERSON] , [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження. Вказаною постановою суду від 27.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вищевказана постанова набрала законної сили 11.03.2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2019 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Суд звертає увагу на те, що обставини, які входять до предмета доказування у даному спорі - заподіяна шкода, її розмір, причинний зв`язок між шкодою і ДТП, а тому, останні, мають бути доведені належними та допустимими доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України) Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. ( ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України) Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Натомість, із повного обсягу наданих позивачем копій фіскальних чеків та інших фінансових документів, а також призначеного лікування лікарем, згідно виписок із медичної картки, не може бути констатовано про те, що всі витрати позивача на придбання медичних товарів та послуг були здійснені на підставі призначення лікаря та документально підтверджені відповідним закладом охорони здоров`я. Окрім того, значна частина копій фіскальних чеків, та медичних довідок, які містяться у матеріалах справи - поганої якості та є неможливим встановити їх зміст. Такі докази не є достовірними та належними у розумінні ст.ст. 77, 79 ЦПК України, а тому судом до уваги взяті бути не можуть. Крім того, доказів причинно-наслідкового зв`язку між хворобами позивача та її дитини (ознаки диспластичного остеохондрозу нижньо-грудного та попереково-крижаного відділів хребта з протрузіями дисків L4-L5, L5-SI у позивача та реактивні зміни в печінці у дитини) та ДТП, яка сталася 15.12.2018 року, суду не надано. Також, відповідно до п.31.1 ст.31Закону України «Про страхування», розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акту чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Разом з цим, доказів пошкодження одягу внаслідок ДТП позивачем не надано. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди зі страхової компанії не підлягає задоволенню. Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення зі страхової компанії моральної шкоди, так як вони є похідними від вимоги про стягнення матеріальної шкоди. Стосовно стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] , суд зазначає наступне. Виходячи з приписів ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнала позивач у зв`язку із ушкодженням її здоров`я та здоров`я дитини, суд враховує, що потерпіла беззаперечно зазнала тривалих душевних страждань, пов`язаних із зміною її сталого способу життя, соціальних зв`язків. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Разом з цим, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд задовольняє позов в цій частині частково та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial