Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати Приазовський районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] відповідачів [PERSON] та [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS]. Крім позивачки, у вказаному будинку зареєстроване місце проживання відповідачів - її дочок [PERSON] та [PERSON] Починаючи з травня 2011 року відповідачі виїхали з будинку та не повертаються туди вже більше трьох років, участі в утриманні житла не приймають, в будинку відсутні їх особисті речі. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачі відмовляються посилаючись на постійну зайнятість. Те, що відповідачі не проживають в будинку, але залишаються та зареєстрованими порушує права позивача як власника. Позивач в судове засідання не з'явилася, у поданій позовній заяві звернулася до суду з проханням розглядати справу за відсутності позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповідач і в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, судові повістки направлялись відповідачам на адресу їх зареєстрованого місця проживання і були повернуті підприємством поштового зв'язку у зв'язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою. Таким чином, на підставі ч.5 ст.74 ЦПК України, відповідачі вважаються повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд сп рави за відсутності відповідачів і за наявними у справі доказами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.01.2007 року. Згідно даних домової книги, у вказаному будинку зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], [INFO], починаючи з 2007 року, та відповідача [PERSON], [INFO], починаючи з 2009 року. Відповідно до акту обстеження складу сім'ї, складеного комісією Приазовської селищної ради 18.06.2014 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку [ADDRESS], але зі слів мешканців будинку не проживають там з травня 2011 року. Статтею 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною 2 вказаної статті окремо передбачено, що ч лен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі без поважної на те причини вже більше року не проживають в будинку [ADDRESS], то позовні вимоги в частині визнання їх такими, що втратили право користування житлом, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Водночас, суд відхиляє позовні вимоги про зобов'язання Приазовський РВ УДМС України в Запорізькій області зняти відповідачів з реєстраційного обліку. Вказані позовні вимоги були заявлені позивачем до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а не до відповідачів, що є недопустимим. Крім того, суд наголошує, що згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких умов, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування вже є підставою для зняття міграційною службою такої особи з реєстраційного обліку, а спір з цього питання може бути предметом оскарження або окремого судового розгляду в порядку адміністративного судочинства. На підставі викладеного та

Outcome: partial