Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 01 серпня 2019 року між нею та відповідачем було укладено договір найму житлового приміщення для проживання її сина та його товариша [PERSON] . За даним договором орендна плата складала 4500,00 грн. на місяць, комунальні послуги за фактом та єдиноразова заставна сума в розмірі 4500,00 грн. Відповідно до договору термін оренди був зазначений з 01 серпня 2019 року по 01 серпня 2020 року. 01 серпня 2019 року позивачем було сплачено 9000,00 грн.(місячна плата-4500,00грн. та заставна сума-4500,00 грн.).За домовленістю в подальшому, орендна плата та оплата комунальних платежів в рівних частинах сплачувалась батьками [PERSON] та позивачем. В зв`язку з тим, що Орендодавцем було перекрито воду внаслідок поломки труби в стелі ванної кімнати, позивач та батьки [PERSON] , який відповідно до договору оренди був прописаний як проживаючий, 27 січня 2020 року, звернулися до Орендодавця з проханням вирішити питання щодо постачання води, однак всупереч п.6.4. Договору, Орендодавець почав виселяти їх з орендованого приміщення. По даному питанню Орендарями було викликано поліцію. Після цього [PERSON] на примірнику договору написала розписку про те, що зобов`язується в термін до 10.02.2020 року повернути заставну суму. В порушенні умов договору Орендодавцем та його вимогою покинути приміщення, вимушені були шукати нове житло, та діти були вимушені проживати у м. Каховка і кожен день їздити до коледжу ХДМА на заняття і назад ( що призвело до додаткового витрачання коштів на дорогу)аж поки не знайшли нове житло. До цього часу [PERSON] вказану суму та суму, яка була раніше оплачена за ті дні, коли лишили права на проживання з 27 січня по 31 січня 2020 року ,не повернула, вирішити питання мирним шляхом не вдається. Позивачем надіслано претензію [PERSON] з проханням повернути борг на її адресу, але до цього часу вона борг не повернула. Внаслідок неправомірних дій Орендодавця діти взимку, 27 січня 2020 року о 17.00 опинилися на вулиці чужого міста без даху над головою. Позивачці, як матері, прийшлось привезти їх до себе додому в м. Каховку, яке знаходиться в 100 км від міста їх щоденного навчання. Кожен день підліткам приходилось добиратись до Херсону і у зворотньому напрямку після закінчення пар до Каховки. Були витрачені зайві кошти на дорогу, недосипання, втома, стрес завдали моральної шкоди та призвели до моральних страждань та інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, ми остались без грошей , тому що Орендодавець не повернула нам заставну суму та суму оренди, якою ми не скористались. Позивач вимушена витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права, що викликає додаткових, непередбачених раніш, зусиль. Просить стягнути з відповідача суму застави 4500,00 грн. та суму надлишково сплаченої оренди 725,81грн., моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.06.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву. 03.09.2020 року згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач вказує на те, що 01.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди житлового приміщення, згідно якого позивач прийняла у тимчасове платне користування житлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу відповідач отримала орендну плату у розмірі 4500 грн. за перший місяць і 4500 грн. застави, усього 9000( дев`ять тисяч) грн. Строк дії договору визначений не був. 27 січня 2020 року позивач та члени її родини звільнили квартиру по обоюдній домовленості з відповідачем, повернувши власнику ключі. Відповідач оглянувши квартиру встановила, що в квартирі зламаний кран в ванній кімнаті, на шпалерах, меблях на килимах наявні сліди залиття та гару, квартира перебуває в антисанітарному стані, і не придатна для житла ( підтверджується актом). На відновлення стану квартири відповідачем було витрачено наступні кошти: покупка крану - 1250 грн., покупка шпалер, клею, багетів - 7750 грн., покупка краски для стелі - 473,80 грн., чистка двох килимів - 335 грн., разом:- 9808,80 грн. Крім того позивач заборгувала відповідачу за користування комунальними послугами за лютий 2020 року 1908,50 грн. ( підтверджується розрахунком). Відповідач з вини позивачки та її членів родини понесла витрати на відновлення належного стану житлового приміщення, а тому вважає що завдаток повинен бути залишений в неї. Тому вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди, є необґрунтованими, документально не підтверджені, а тому не підлягають задоволенню. 23.09.2020 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшла відповідь позивача на відзив, з якої вбачається незгода позивача з відзивом на позовну заяву. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2020 року постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач та її представник - адвокат Сачаєва І.О. підтримали свій відзив, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши зібрані по справі докази, матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. У ч. 1 ст. 77 ЦПК України зазначено, що належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, що зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Свідок [PERSON] пояснила, що в січні 2020 року підвозила позивача до квартири, де проживав син позивача, в квартирі був запах цвілі. Хотіла помити руки, але вода була тільки у ванні, з крану на кухні не було води, потім свідок поїхала у своїх справах. Свідок раніше в квартирі не була. Також свідок пояснила, що позивач бажала з`їхати з даної квартири, оскільки її не влаштовували умови. Свідок [PERSON] пояснила, що особисто не укладала договір оренди, але її син проживав в даній квартирі, вона сплачувала половину рахунків. При укладанні договору оренди не була присутня, квартиру до його укладання не бачила. 01.08.2019 року між [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар) був укладений договір оренди житлового приміщення, згідно якого позивач прийняла у строкове платне користування житлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (п.1.1 Договору). Відповідно до п.1.4 Договору, орендодавець також передає Орендарю на тимчасове зберігання майно, яке знаходиться у житловому приміщенні, яке орендується і належить Орендодавцю, згідно опису майна, який є невід`ємною частиною цього договору на строк дії Договору. Відповідальність за збереження цього майна несе Орендар згідно вимог діючого законодавства. Згідно п.1.5 Договору стан житлового приміщення, що орендується, на момент передачі його в оренду: придатне для використання у відповідності до мети оренди, визначеної у п.2.1 цього Договору. За згодою сторін розмір орендної плати за орендне користування приміщення, що орендується, складає 4500 грн. за місяць та заставна сума - 4500 грн., всього 9000 грн., що передбачено п.4.1. Договору. 27.01.2020 року квартиранти, які проживали на підставі договору оренди від 01.08.2019 року, виїхали з місця проживання. Позивачем в змісті позовної заяви вказано про звернення до поліції по факту виселення з квартири в примусовому порядку, однак дане твердження не підтверджено будь-якими доказами. Відповідачем складено розписку, зі змісту якої вбачається, що вона повертає суму в 2000 грн. 27.01.2020 року, оплачену 13.09.2019 року. Заставну суму 4500 грн яка була сплачена при здачі квартири 01.08.2019 року, буде повернута після вирахування комунальних платежів і підсумку заподіяної шкоди проживаючими, за мінусом до 10.02.2020 року. Дану розписку долучено до позовної заяви позивачем, заперечень щодо наявності збитків та необхідності підрахування комунальних платежів, позивачем не зазначено в даній розписці. Наведене вказує на наявність підстав вважати, що є збитки, які потребують підрахування. Відповідно до акту обстеження житлового приміщення №1, складеного ОСББ «І.Кулика, 29» 28.01.2020 року, обстежена квартира [ADDRESS] , на предмет пошкодження майна у вище розташованій квартири [ADDRESS] . На день обстеження комісія встановила: під час обстеження квартири [ADDRESS] ,у ванній кімнаті був зламаний кран,(фото додається),були наявні сліди залиття ванної кімнати, на шпалерах, меблях в кімнаті, кухні і коридорі наявні сліди гару, на килимах наявні сліди залиття та гару. Квартира перебуває в антисанітарному стані. При обстеженні квартири були знайдені кілька фрагментів пластикових труб зі слідами підпалу (фото додається). Необхідно провести відновлювальний ремонт: заміна крана в ванній кімнаті, шпалери в кімнаті, кухні, коридорі потребують заміни, стеля у кімнаті, кухні та коридорі потребує перефарбування. Винуватець шкоди при обстеженні присутній не був. Даний акт складено на наступний день після написання розписки відповідача. На відновлення стану квартири відповідачем було витрачено наступні кошти, як зазначено у відзиві: покупка крану - 1250 грн.; покупка шпалер, клею, багетів - 7750 грн.; покупка краски для стелі - 473,80 грн.; чистка двох килимів - 335 грн.; разом:- 9808,80 грн. На підтвердження даного розрахунку долучено до відзиву товарні чеки. Відповідач стверджує, що позивач заборгувала відповідачу за користування комунальними послугами за лютий 2020 року 1908,50 грн. на підтвердження надано розрахунок. Суд даний розрахунок не бере до уваги, оскільки він виготовлений особисто відповідачем й не підтверджений іншими доказами. Позивачем долучено до позовної заяви дублікати квитанції про перерахунок на ім`я відповідача коштів. Оскільки не зазначено призначення платежу - неможливо встановити за які послуги перераховано кошти. Враховуючи, що судом встановлено наявність збитків на час виселення з квартири, то витрати на відновлення належного стану житлового приміщення перевищують суму надлишково сплаченої оренди та суму застави. Щодо тверджень позивача, що акт не вказує на того, хто заподіяв збитку, то суд оцінює факт заподіяння збитків під час дії договору оренди від 01.08.2019 року. Пунктом 4.4. Договору встановлено, що орендар зобов`язаний протягом 10 днів з моменту прийняття орендованого житлового приміщення перерахувати орендну плату за 1 місяць проживання та суму у розмірі сплати оренди заставу (яка є разовою, на випадок пошкодження майна або що). Усі витрати за користування комунальними послугами, телефонами, послугами інтернет оплачуються Орендарем самостійно за розрахунками, наданими орендодавцем (п.4.5. Договору). Відповідно до п. 6.1.3 Договору найму житлового приміщення Орендар зобов`язаний утримувати орендоване житлове приміщення в належному технічному стані та в порядку передбаченому санітарними правилами та правилами експлуатації, встановленого в житловому приміщенні санітарно-технічного та інженерного обладнання, дотримуватися протипожежних правил, правил користування тепловою та електричною енергією. Відповідно до п. 6.1.4 Договору найму житлового приміщення Орендар зобов`язаний усувати пошкодження в орендованому приміщенні, що виникли з його вини. Відповідно до п. 6.1.5 Договору найму житлового приміщення Орендар зобов`язаний виконувати обов`язки щодо збереження прийнятого за актом передачі майна Орендодавця, яке знаходиться в приміщенні, переданому йому в оренду. Орендарем умови договору були порушені, а саме комісією виявлені пошкодження в орендованому приміщенні, що виникли з вини орендаря, а також не оплачені в повному обсязі комунальні послуги. Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (непоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд,-зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Статтею 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст.571ЦПК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося звини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку бо його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість)завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Отже, відповідач понесла витрати на відновлення належного стану житлового приміщення, які заподіяні під час дії договору оренди від 01.08.2019 року, а тому вимоги позивача про повернення заставної суми не підлягають задоволенню. Так позивачем не доведено факт відсутності пошкоджень майна відповідача на час виселення її сина з квартири [ADDRESS] . Щодо відшкодування моральної шкоди, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, є необґрунтованими, документально не підтверджені, доказів вини в діях відповідача не встановлено, а тому не підлягають задоволенню. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими в повному обсязі та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed