Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 08.02.2012 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передала [PERSON] 29.03.2012 року грошові кошти в сумі 45000,00 грн та 10.04.2012 року грошові кошти в сумі 30000,00 грн, що підтверджується власноручно написаними [PERSON] розписками, а [PERSON] зобов»язався повернути позивачу готівкою грошові кошти в строк до 31.12.2013 року. Однак, [PERSON] повернув лише частину боргу в розмірі 10000,00 грн., що підтверджується тим, що розписки знаходяться у позивача, відповідно до умов укладеного договору. А тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 65000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Також просив залишити без розгляду подану ним в судовому засіданні , що відбулося 30.09.2016 року , заяву про визнання мирової угоди та долучену до неї саму мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON]. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, згідно неодноразово поданих суду клопотань вбачається , що розгляд справи просить здійснити без його участі. Крім того у всіх поданих клопотаннях відповідач зазначає , що позов визнає. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 08.02.2012 року між [PERSON], як позикодавцем та [PERSON], як позичальником укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого [PERSON] зобов»язується в порядку та на умовах, визначених договором надати позичальнику позику в розмірі 300000,00 грн (одноразово або частинами), а позичальник зобов»язується прийняти, використати та повернути надану позику позикодавцю в порядку та строки визначені даним договором. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником, в момент передачі йому суми позики. Згідно п. 2 договору позики [PERSON] зобов»язався повернути [PERSON] грошові кошти в строк до 31.12.2013 року. Вказаним пунктом договору також визначено, що після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку. У разі неможливості повернення розписки позикодавець повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність розписки у позичальника підтверджує виконання ним свого обов»язку. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні досліджено, власноручно написані [PERSON] розписки, а саме від 29.03.2012 року, відповідно до якої [PERSON] засвідчує отримання ним від [PERSON] на виконання договору позики від 08.02.2012 року, грошових коштів в розмірі 45000,00 грн., а також від 10.04.2012 року відповідно до якої [PERSON] засвідчує отримання ним від [PERSON] на виконання договору позики від 08.02.2012 року, грошових коштів в розмірі 30000,00 грн. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] лише частково повернув борг у сумі 10000,00 грн. Таким чином встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо повернення позики належним чином не виконує. Про факт наявності заборгованості та визнання позовних вимог, [PERSON] особисто зазначає у своїх клопотаннях надісланих на адресу суду, у заяві про визнання мирової угоди від 29.09.2016 року та долученої до неї мирової угоди укладеної між [PERSON] та [PERSON], які долучені до матеріалів справи. В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 509 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні вправі вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Враховуючи наведене та те, що у судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню позики не виконує, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 65000,00 грн. за укладеним договором підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved