Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в сумі 3000 гривень на місяць, що підлягає індексації відповідно до закону, з дня звернення з позовом до суду і до виповнення дочкою повноліття. В обґрунтування позовних вимог, які вона і її представник підтримали в судовому засіданні, посилається на те, що відповідач відмовляється надавати кошти на утримання доньки та забезпечувати потреби останньої в одязі, харчуванні, навчанні, лікуванні і загальному розвитку. Зазначає, що відповідач отримує пенсію та займається підприємницькою діяльністю, від якої має дохід в розмірі близько 20000 гривень. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він є пенсіонером і щомісячно отримує пенсію в розмірі 1520 гривень. Крім того, він займається підприємницькою діяльністю, від якої має нерегулярний, мінливий дохід в розмірі близько 1500 гривень на місяць. На його утриманні перебуває повнолітній син [PERSON], який навчається в медичному закладі за його кошти. З викладених підстав просив визначити розмір аліментів, які мають стягуватися з нього на утримання доньки, в сумі 1000 гривень. В подальшому відповідач, посилаючись на різке погіршення стану здоров'я, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності за участі його представників, в якій вказав про згоду сплачувати на утримання доньки аліменти в сумі 650 гривень. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. ст. 180, 181 ч. 3 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про народження відповідач є батьком малолітньої доньки позивачки [PERSON],[INFO]. Відповідач є пенсіонером і отримує пенсію за вислугу років працівникам охорони здоров'я в сумі 1520,83 гривень, що підтверджується довідкою управління пенсійного Фонду України в Красилівському районі Хмельницької області за №259 від 12.02.2015 року. Крім того, відповідач перебуває на податковому обліку в Красилівській ОДПІ як суб'єкт господарської діяльності фізична особа-підприємець. Згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку сума його доходу за 2014 рік становить 17650 гривень, що підтверджується довідкою Красилівської ОДПІ № 287/10/17-02-15 від 10.02.2015 року Наданою відповідачем копією книги доходів платника єдиного податку підтверджується, що в січні 2015 року ним отримано дохід в сумі 1300 гривень, в лютому 2015 року за три місяці - 200 гривень. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №335897 від 10.04.2003 року та договором купівлі продажу від 02.01.2003 року підтверджується, що за вказаним договором купівлі-продажу відповідач купив приміщення, площею 75,2 кв. м., яке знаходиться в [ADDRESS], загальною вартістю 30080 грн., яке реконструював під профілактично - діагностичний лікувальний кабінет «Здоров'я», що підтверджується розпорядженням Красилівської РДА від 02.02.2004 року №40/2004-р, і в якому надає медичні послуги як фізична особа-підприємець. Дитина відповідача [PERSON] є малолітньою, здоровою, проживає разом з позивачкою, яка перебуває на податковому обліку в Красилівській ОДПІ як суб'єкт господарської діяльності фізична особа-підприємець. Згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку сума її дохід за 2014 рік становить 58040 гривень, що підтверджується довідкою Красилівської ОДПІ № 389/10/17-22 від 17.02.2015 року. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з пенсії на утримання членів сім'ї (аліменти) може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру. Враховуючи викладене, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дочки аліменти в розмірі 1000 гривень на місяць. Твердження позивачки на те, що відповідач згідно наданих нею виписок з його записника має набагато більші доходи від підприємницької діяльності, чим він задекларував у 2014 році, суд не приймає до уваги, оскільки жодних належних доказів на підтвердження того, що вказані записи належать відповідачу і свідчать про його доходи від підприємницької діяльності [PERSON] суду не надала, як і оригіналів цих записів, і не могла пояснити, як вона одержала ці записи. Згідно з частинами 1, 2 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, від сплати яких позивач була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial