Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача 24 273 грн. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди, завданої в результаті вчинення злочину. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 11 грудня 2014 р. у справі №464/11824/14-к [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.358 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу - 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Даним вироком встановлено, що відповідач з метою заволодіння майном потерпілої [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою, увійшла в довіру до неї та заволоділа її грошима на загальну суму 24 273 грн. В результаті вчинення вказаного злочину їй було завдано моральної шкоди, яка спричинена тим, що змушена займатись пошуком відповідача по справі, постійно телефонувати, звертатись до Сихівського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області із заявою про вчинення злочину, що потягло за собою постійні відпрошування із роботи, прохання про надання відгулів, душевні страждання спричинені втратою усіх накопичених заощаджень, що повністю відбилось на її і так дуже поганому здоров'ї, а також повністю підірвало її авторитет та довіру перед роботодавцем та колегами по роботі. Моральну шкоду оцінює в розмірі 5 000 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином в порядку ст.ст.75-76 ЦПК України викликалася до суду, а тому згідно із ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу заочно у її відсутності за наявності у справі достатніх матеріалів, проти чого позивач у поданій заяві не заперечила. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке. Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 11 грудня 2014 р. по справі 464/11824/14-к [PERSON] визнано винуватою за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та встановлено, що вона шляхом обману та зловживання довірою заволоділа майном потерпілої [PERSON] на загальну суму 24 273 грн. У судовому засідання при розгляді кримінального провадження [PERSON] винуватою себе у вчиненні інкримінованих злочинів визнала повністю та зобов'язувалась відшкодувати шкоду усім потерпілим; [PERSON] у кримінальному провадженні цивільний позов не заявляла. Згідно з ч.4 ст.61 КК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, відповідач спричинила позивачу матеріальну шкоду, доведену судом при розгляді кримінального провадження, в розмірі 24 273 грн., а відтак дана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Щодо відшкодування 5000 грн. моральної шкоди, то суд враховує наступне. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Одночасно з вказаним, враховуючи те, що факт порушення прав позивача знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, з огляду на доведеність вини [PERSON], тривалість порушення майнових прав [PERSON], суд визнає встановленим той факт, що позивач зазнала душевних страждань та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 3000 грн. Більший розмір відшкодування моральної шкоди позивачем не доведений та в такому слід відмовити. Крім цього, згідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути 262,73 грн. судового збору та в користь позивача 146,16 грн. судового збору (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди). На підставі ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України та

Outcome: approved