Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. Вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2013 року, та є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство подружжям не ведеться, припинили проживати однією сім'єю. Спору щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між ними не має. На даний час син проживає з матір'ю та потребує матеріальної допомоги, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважаючи, що сім'я розпалася, позивач просила розірвати шлюб між сторонами, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася надала заяву про розгляд справи за її від-сутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягає, проти заочного роз-гляду справи не заперечує. Відповідач до суду повторно не з'явився, оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 24). Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 29 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 289. Після одруження [PERSON] змінила своє прізвище на «Мастарова» (а.с. 9). Неприязні стосунки призвели до розпаду сім'ї подальше подружнє життя неможливе. Відповідно до свідоцтва про народження 12 листопада 2013 року у подружжя народився син [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки, виданої Коробківською сільською радою Каховського району за №300/02-45 від 21.06.2017 року [PERSON] проживає разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с.12). Кожний з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до при-пинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивіль-ного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що подружжя має дійсне прагнення до розірвання шлюбу, внаслідок цього не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Відповідач в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечення дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібнос-тей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток ди-тини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклу-вання. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійсню-ватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру алі-ментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника алі-ментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружи-ни, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі позивачем не доведена, як усними доводами, так і документально - не надано доказів про те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, у зв'язку з чим вимога позивача в цій частині є необґрунтованою, тому підстави для застосування ч. 1 ст. 184 СК України, відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. Враховуючи вищенаведене та виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, враховуючи вік дитини, з урахуванням принципу співмірності, забезпечення достатніх потреб дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі - 1/4 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial