Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання дитини -[PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини, що проживає разом з позивачем. Представник позивача [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається із матеріалів справи, 23.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року було розірвано. Від зареєстрованого шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробіткувідповідача щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Окрім цього, представник позивача звернувся до суду із клопотанням про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.. На підтвердження понесених позивачем витрат, надав відповідні докази. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу в тому розмірі, про який просить сторона позивача посилаючись на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, значних затрат часу адвоката на надання послуг затрачено не було, і така вимога не є співмірною із обсягом наданих послуг адвокатом та виконаних робіт. Вказував на те, що не заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу в розумному розмірі, який становить близько 1500 грн. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, її складності та часу, витраченому адвокатом на виконання робіт, враховуючи точку зору відповідача, прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 2500 грн., оскільки саме невиконання відповідачем своїх обов'язків стало підставою для звернення позивача до суду і понесення ним відповідних затрат, які підлягають відшкодуванню враховуючи приписи ч.4 ст. 137 ЦПК України. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved