Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності покликаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за заповітом. Вона звернулась до Другої Львівської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину земельної ділянки на [ADDRESS], однак у зв'язку з тим, що у неї відсутній документ, який би визначав частку померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на цю земельну ділянку, не можливо видати нотаріусом таке свідоцтво. Просить визнати за не. Право власності на 1/6 частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] та заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і те, яке буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] /а.с. 10, 11/ Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05 серпня 1999 року земельна ділянка площею 0,1000 га на [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності. /а.с. 14/ Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Суд враховує позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладену у абз. 12 п. 1 Листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Згідно ч. 3, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. На підставі наведеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач [PERSON] може успадкувати 1/6 частину земельної ділянки, що знаходиться на [ADDRESS] після смерті [PERSON] шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину та позивачем чи її представником не надано суду належних та допустимих доказів щодо відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину земельної ділянки, що знаходиться на [ADDRESS], так як не надано суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed