Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, та просить суд постановити рішення яким позбавити батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON] [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.12.2009 р., від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON] [INFO] . Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 17 травня 2011 р. шлюб між сторонами розірвано. Як вказує позивач, з липня 2010 р. сторони проживають окремо, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги не надає, участі у виховані дитини не приймає, станом на 01.04.2017 р. у нього виникла заборгованість по аліментах у розмірі 103730,48 грн., син знаходиться на повному утриманні її - позивача. Враховуючи те, що відповідач фактично самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, не вихованням не утриманням дитини не цікавиться, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити посилаючись при цьому на обставини справи, викладені в позовній заяві. Вказувала, що з літа 2010 р. відповідач жодного разу дитину не бачив, з днями народження, святами дитину не вітав, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, станом її здоров`ям не цікавиться. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Отже судом були вчинені усі допустимі заходи з належного повідомлення відповідача за підтвердженою адресою його проживання та місця реєстрації про дату, час і місце судового засідання, у зв`язку з чим суд визнає неявку останнього без поважних причин та на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник 3-ої особи - Виконкому Київської районної у м.Полтаві ради, як орган опіки та піклування в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків [PERSON] , [PERSON] , суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.12.2009 р. Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON] [INFO] . Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 17 травня 2011 р. шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 06 жовтня 2011 р з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] . Згідно з актом від 12.11.2018 р. встановлено, що [PERSON] залишив дружину з дитиною в 2010 р., з вказаного часу дитину не бачив та не відвідував. Відповідно до довідки № 14-02/128 від 18.09.2018 р. [PERSON] відвідував Полтавський дошкільний заклад «Теремок№ з 2011 р. по 2014 р., за час перебування дитини в дошкільному навчальному закладі батько дитини жодного разу дитину не відвідував. Згідно характеристики КЗ Полтавська ЗШ І-ІІІ ступеню на учня 3-А класу [PERSON] , батько дитини жодного разу не приходив до школи, успіхами дитини не цікавився. Згідно довідки розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] , розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 103730 грн. 48 коп. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час не спілкується з сином, не цікавиться його життям, розвитком і вихованням, дитина проживає разом зі своєю матір`ю яка займається його вихованням та утриманням. Допитані судом в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , вказували суду на те, що є подругами позивача, добре знають і її і її сина, можуть стверджувати, що відповідач з 2010 р. жодним чином не опікується дитиною та не цікавиться життям та забезпеченням дитини. У п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Як вбачається з висновку Виконкому Київської районної у м.Полтаві ради, як орган опіки та піклування затвердженого рішенням №40 від 26.02.2019 р. є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] . За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з`ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved