Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернулася з позовом в суд до відповідача, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 33% з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, в якому народилися двоє доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив та просить у задоволенні такого відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє доньок - [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.01.2012 року (зроблений запис №195) та [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.04.2010 року (зроблений запис №2117), котрі проживають разом з матір'ю [PERSON] Сторони проживають окремо. Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, таким чином не виконує свого прямого батьківського обов'язку. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч.9 СК України). Крім того, ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом, при цьому якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу), яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому такі слід стягувати з дня звернення позивачки до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України), та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини, нормальний стан здоров'я та матеріальне становище як платника, так і одержувача аліментів. Так, позивач [PERSON] перебуває на обліку у Франківському відділі соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР та отримує матеріальну допомогу на дітей. Між тим, позивач користується пільгами, передбаченими законодавством для багатодітних сімей, що стверджується посвідченням№[NUMBER], виданого 06.02.2012 року із строком дії до 30.05.2018 року. Як вбачається із довідки до акту огляду медико-соціального експертної комісії від 16.01.2014 року, відповідачу [PERSON] призначено ІІІ групу інвалідності загального захворювання та згідно довідки Львівського міського центру зайнятості №4346 від 23.06.2014 року останній на обліку у центра зайнятості не перебуває і виплати допомоги з безробіття не отримує. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач не змогла представити докази платоспроможності відповідача у зазначеній нею частці, зокрема постійного джерела прибутку останнього, а тому суд вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти у розмірі лише 30% з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З наведених міркувань та

Outcome: partial