Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивачі 24 грудня 2015 року звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому згідно уточнень вказали, що 21 квітня 2006 року між сторонами було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 2-669. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору відчужувачі передають, а набувач отримує у власність на умовах цього договору домоволодіння № 15, розташоване на земельній ділянці 384,0 кв.м., що знаходиться в м. Дніпропетровську вул. Сталеварівська. Матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватися відчужувану, оцінюється в розмірі 700 грн. Відразу після укладання договору відповідач виконував його умови, а потім через декілька місяців перестав виконувати взяті на себе зобовязання, не звертав уваги не потреби позивачів і стан здоровя, не забезпечував харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою. Останнім часом відповідачі часто хворіють та потребують особливого догляду. Просили розірвати договір довічного утримання, укладений 21 квітня 2006 року між ними та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 2-669. Від представника позивачів надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Від представника відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення. Від третьої особи надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутінсть Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 21 квітня 2006 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 2-669 (а.с.5-6). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, відчужувачі передають, а набувач отримує у власність на умовах цього договору домоволодіння № 15, розташоване на земельній ділянці 384,0 кв.м., що знаходиться в м. Дніпропетровську вул. Сталеварівська. [PERSON], у свою чергу, зобовязався матеріально забезпечувати позивачів з утриманням (доглядом), який щомісячно має надаватись у розмірі 700 грн., забезпечуючи їх харчуванням, надання побутових послуг, щомісячно забезпечувати відвідування громадських заходів, забезпечувати належними лікувальними засобами. Однак, у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує умови договору довічного утримання, не забезпечує позивачів продуктами харчування, доглядом, необхідною допомогою та матеріально не забезпечує їх. Крім того, суд враховує також той факт, що представник відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. У відповідності до ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає, що у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання від 21 квітня 2006 року, укладений між сторонами має бути розірваний, у звязку з невиконання відповідачем своїх обовязків по договору. На підставі викладеного,

Outcome: approved