Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовом, в якому просять суд усунути їм перешкоди у здійсненні права власності квартирою 10 по вул. Довгалівського, 26 в м.Харкові, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою, та зняття з реєстраційного обліку в ньому, та просили зобовязати Ленінський РВ ДМС в Харківській області зняти з реєстраційного обліку відповідача за адресою [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог посилалися на те, що відповідач з 2011 року не проживає у квартирі, місце проживання його на даний час не відоме. Порушення прав власника та інших осіб, що зареєстровані у квартирі, полягає у наявності реєстрації у квартирі відповідача, який був зареєстрований у квартирі за домовленістю на час роботи у м. Харкові, він не є членом сімї власника, тривалий час у квартирі не проживає, за комунальні платежі витрати несуть позивачі, при цьому платежі нараховуються на усіх зареєстрованих осіб, що тягне за собою додаткові витрати за особу, яка у квартирі не проживає. Відповідач - [PERSON], у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача\~ \~\~\~\~суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ \~ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, зазначив що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів [PERSON], [PERSON], суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319. 321 ЦК України). Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як свідчать матеріали справи, позивачі є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.10.2005 року. В зазначеній квартирі зареєстрований, в тому числі - відповідач, яка не є власником, та з 2011 року не проживає у квартирі, місце проживання якого на даний час не відоме. .Факт непроживання відповідача за місцем реєстрації з 2011 року підтверджується актом від 10.04.2015 року, засвідченим дільницею № 25 КП Жилкомсервіс. Факт не проживання відповідача у вищезазначеній квартирі також підтвердила сусідка позивачів: [PERSON], допитана в судовому засіданні у якості свідків. Відповідно до ст. 71 ЖК України право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач без поважних причин понад шість місяців не мешкає в квартирі [ADDRESS], однак в добровільному порядку він не знявся з реєстрації, чим порушує право власників на вільне володіння користування та розпорядження майном, а саме вказаною квартирою. За викладених обставин позовні вимоги про визнання [PERSON] особою, такою що втратила право користування житловим приміщенням знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в звязку з чим підлягають до задоволення. Що стосується позовної вимоги про зобовязання Ленінський РВ ДМС в Харківській області зняти з реєстраційного обліку відповідача за адресою [ADDRESS], то суд зазначає наступне. Позивачами заявлені позовні вимоги про зобовязання вчинити певні дії орган, який не має статус відповідача у даній справі, а\~зобовязувати вчинити певні дії третіх осіб, процесуальним законодавством не передбачено. Виходячи зі змісту ст. 30,35,36,118 ЦПК України, а також загальних засад цивільного судочинства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору не можуть бути зобовязанні до вчинення певних дій. Положення третьої особи у цивільному процесі визначено ст.ст. 34,35 ЦПК України і суттєво відрізняється від правового положення сторін у процесі, зокрема відповідача. При цьому суд зазначає, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобовязувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд не позбавлений права на визначення порядку виконання рішення, що дозволить виконати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 р., відповідно до якої права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, суд в порядку ст.217 ЦПК України, вважає за необхідне встановити порядок виконання рішення суду, зазначивши, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації. На підставі викладеного та

Outcome: partial