Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, з врахуванням заяви (а.с. 54-57), про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі; зобовязання відповідача звільнити належну [PERSON] на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20.05.2016 року позовну заяву в частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі, залишено без розгляду. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником квартири № 59 по вулиці Жовтневої революції, в будинку № 1 у місті Кіровограді. Крім позивача, у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] донька, [PERSON] донька та [PERSON] колишній чоловік позивача. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися у 2012 році. Відповідач 04.06.2012 року на ґрунті зловживання спиртними напоями, застосовуючи до [PERSON] фізичну силу, вигнав останню з двома спільними дітьми зі спірної квартири, в звязку з чим позивач вимушено проживає у своєї матері. Разом з тим, [PERSON] змінив вхідні замки в квартирі, чим обмежив [PERSON] доступ до вказаної квартири та позбавив дітей користуватися своїм майном. Неодноразові прохання позивача звільнити спірну квартиру, залишені відповідачем без реагування. Отже факт реєстрації місця проживання відповідача за вищевказаною адресою, порушує права позивача, як власника житлового приміщення та позбавляє [PERSON] можливості в повній мірі реалізувати її право власності. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні 27.07.2016 року та 31.08.2016 року проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні. В судове засідання, призначене на 27.09.2016 року та 20.10.2016 року відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 121, 133). В судове засідання 11.11.2016 року [PERSON] також не зявився, до суду повернувся конверт з повісткою для відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 149). Причини неявки суду не повідомив. Адвокат відповідача, [PERSON] неналежним чином здійснював свої повноваження. Був присутнім лише в одному судовому засіданні, правового обґрунтування по суті позову не надав, в подальші судові засідання не зявлявся, а лише вчиняв дії, направлені на затягування розгляду справи, подаючи клопотання про відкладення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON], відповідача та його представника адвоката [PERSON], оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 330 від 16.03.2007 року надано квартири громадянам міста згідно з додатком на 3 аркушах, зокрема, [PERSON], який з 2001 року перебував на квартирному обліку, до складу сімї якого входять: дружина [PERSON], дочка [PERSON] та дочка [PERSON], надано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 86-87). На право зайняття житлового приміщення, що знаходиться за вищевказаною адресою [PERSON] Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 26.03.2007 року видано ордер на жиле приміщення № 59 (а.с. 89). Згідно архівної довідки № 15297 від 11.11.2015 року Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.05.2007 року за № 44745, видане Кіровоградською міською радою (а.с. 5). Таким чином власником спірної квартири є позивач. Право власності набуто внаслідок приватизації. Разом з тим, в квартирі залишились проживати та є зареєстрованими діти позивача та чоловік, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області, наданими на запит суду, який здійснений у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України, згідно яких [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] з 18.06.2008 року (а.с. 10), а також довідкою № 3126 від 03.10.2015 року, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 1 Кіровоградської міської ради» в квартирі № 59 по вулиці Жовтневої революції, в будинку № 1 у місті Кіровограді зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22.10.2015 року, яке набрало законної сили 16.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 31.08.1996 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 623, розірвано (а.с. 7). Позивач вважає, що оскільки її шлюб з відповідачем розірвано, він не є на даний час членом її сімї, а тому втратив право користування належною їй на праві власності квартирою. Частиною першою статті 156 Житлового кодексу Української РСР визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини першої статті 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 Житлового кодексу Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням (частина четверта статті 156 Житлового кодексу Української РСР). Згідно частини четвертої статті 9 та частини першої статті 109 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що факт розірвання шлюбу із [PERSON] не є підставою для звільнення ним квартири, зайнятої правомірно, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відмовляючи у задоволення позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], суд відмовляє і в задоволені вимог про зобовязання відповідача звільнити належну [PERSON] на праві власності квартиру, оскільки в даному спорі вони є похідними. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed