Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони зареєстрували шлюб 24.04.2014 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №162. У шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років стосунки розпалися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частіше сваритися. Вже тривалий час сторони проживають окремим життям, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження сімї є неможливими. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про слухання справи своїй відсутності, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №162. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією дубліката свідоцтва про народження серії 1-СГ №573147, виданого 16.02.2018 року Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №45. Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 24 квітня 2014 року франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №162 На підставі викладеного та

Outcome: approved