Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебувала, однак має з ним спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Зазначає, що їй невідомо, чи працевлаштований відповідач офіційно та чи наявні у нього на утриманні інші особи. Згідно з даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу належить на праві власності земельна ділянка. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, участі у вихованні сина не бере, не провідує малолітнього сина та не цікавиться станом його здоров'я. Відтак просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 02.05.2018 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів передано на розгляд Сихівського районного суду м.Львова. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 01.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов заперечив у повному обсязі. Просить суд врахувати те, що офіційно не працює та має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу. Зясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обовязок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.181\~Сімейного кодексу\~України способи\~виконання батьками\~обов'язкуутримувати\~дитину визначаються\~за домовленістю\~між ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи із зазначеного положення у разі відсутності домовленості між батьками щодо способу утримання спір з приводу стягнення аліментів вирішується судом. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Як вбачається із пояснень відповідача такий не працює. Доказів протилежного позивачем не надано. Згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,2042 га, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Дрогобицький район, с.Бистриця (Бистриця-Гірська с/р), що стверджується довідкою №120106700від 10.04.2018. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає із матір'ю, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім?ї та прописки №2309 від 04.04.2018, та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання малолітнього сина. Відповідно до\~ч.ч.\~1,2\~ст.184\~Сімейного кодексу\~України суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоров'я, матеріальне становище сторін та малолітньої дитини, те, що відповідач не працює, хоча є працездатним, має задовільній стан здоров'я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, спільна син сторін проживає та перебуває на утриманні позивача. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] офіційно не працює, можливість для нього сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3\~500 грн., щомісячно, позивачкою не доведена. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення частково, а саме, слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 780 грн. щомісячно, що на даний час становитиме більш, ніж половину суми необхідної для забезпечення першочергових потреб малолітнього сина (більш, ніж половина прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку), починаючи з 13 квітня 2018 року і до досягнення ним повноліття. Суд вважає необгрунтованою вимогу в частині стягнення аліментів у розмірі 3500 грн., оскільки позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про щомісячні витрати на утримання дитини у зазначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.\~141,\~180, 181,\~182,\~184,\~191,\~192 СК України\~та

Outcome: partial