Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» договору №500272231 від 25.04.2012 відповідач отримав кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у розмірі 49999,00 грн. з кінцевим строком погашення до 27.04.2015. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання. ПАТ «Альфа-Банк» у звязку з простроченням повернення чергової частини кредиту вимагав дострокового повернення кредитних коштів, що залишилися, та сплати процентів. 23.12.2013 між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу №2013-1 відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь позивача своє право вимоги за вказаним кредитним договором. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором №500272231 від 25.04.2012,\~станом на 23.12.2013 відповідач має заборгованість\~у розмірі 72777,08грн., яка складається з наступного: 66577,08грн. прострочена заборгованість по кредиту; 6200,00грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до копії укладеного договору №500272231 від 25.04.2012 (а.с.37) відповідач отримав кредит у розмірі 49999,00грн., зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 25,00%, шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника. Відповідач отримав платіжну картку у непошкодженому стані та запечатаний конверт з ПІН-кодом, що підтверджується копією підписаної відповідачем розписки (а.с. 41) Договором факторингу №2013-1 від 23 грудня 2013 року (далі Договір факторингу), копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5-14), передбачено, що ПАТ «Альфа-Банк» відступило позивачу право вимоги до боржників, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору на умовах вказаних Основними Договорами, за виключенням прав нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних Договорів. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу, ПАТ «Альфа-Банк» передало позивачу [PERSON] Вимоги до Боржників за договорами, перелік, яких міститься в додатку №1-1 до Договору. Згідно з п.1.1 Договору факторингу реєстр боржників погоджена сторонами форма реєстру боржників з переліком їх особистих даних, розмірів грошових зобовязань кожного з боржників, а також іншої інформації, форма реєстру боржників наведена в Додатку №1-1 до цього Договору. Отже, Договором факторингу передбачено, що Додаток №1-1 до Договору містить інформацію, зокрема, про розмір грошових зобовязань кожного з боржників з переліком їх особистих даних. Позивач на підтвердження своїх вимог, викладених в позовній заяві надав суду витяг з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 (а.с. 15). Однак, вказаний витяг завірений представником позивача за довіреністю, [PERSON], який відповідно до копії довіреності №07/08-01 (а.с. 4), на підставі якої він діяв на момент звернення з позовною заявою до суду в інтересах позивача, не мав право завіряти витяги на їх відповідність договорам, які укладалися від імені позивача, в тому числі додатків до них. Тому суд не може прийняти цей доказ, як достовірний. Суд не має можливості встановити юридичний звязок витягу з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 (а.с. 15) з реєстром боржників, який наведений в Додатку №1-1 до Договору факторингу, який був би належним доказом наявності в позивача права вимоги до відповідача за договором №500272231 від 25.04.2012, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Отже, в суду є обґрунтовані сумніви, що вказаний витяг дійсно відповідає положенням Додатку №1-1 до Договору факторингу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що окрім витягу з\~реєстру передачі\~прав вимоги\~до Договору\~факторингу №2013-1\~від 23.12.2013\~(а.с.\~15)\~позивачем не\~надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту наявності у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №500272231 від 25.04.2012 та на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі, який позивач вказав в своїй позовній заяві. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно положень\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Ст. 79 ЦПК України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду\~на вищенаведене,\~позивачем не\~доведено факт\~наявності в\~нього право\~вимоги до\~відповідача за\~договором №500272231\~від 25.04.2012,\~та наявності\~у відповідача\~заборгованості перед\~ПАТ «Альфа-Банк»\~за вказаним\~договором. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є не обґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed