Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути на свою користь: зі [PERSON] (відповідач 2) 1 123 600,00 грн заборгованості за договором позики; солідарно з відповідача 2 та [PERSON] (відповідач 1) 500 грн заборгованості за договором поруки та договором позики; з відповідача 2 три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 101 396,52 грн; з відповідача 2 судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що 28.01.2012 між позивачем та відповідачем 2 був укладений договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач 2 прийняв в борг грошові кошти в сумі 48 000,00 доларів США, які зобов'язувався повернути до 01 березня 2012 року. Однак до зазначеного договором строку відповідач 2 взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав і борг не повернув. Таким чином, сума боргу відповідача 2 перед позивачем складає 48 000,00 доларів США (станом на момент подачі позовної заяви згідно з офіційним курсом НБУ 1 125 600,00 грн) та три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 101 396,52 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Договором позики від 28.01.2012 між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір поруки 10.03.2015, згідно умов якого відповідач 1 зобов'язувався солідарно в обсязі 500,00 грн відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань відповідачем 2, що виникли з Договору позики від 28.01.2012. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, її представник надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28.01.2012 між позивачем та відповідачем 2 був укладений договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач 2 прийняв в борг грошові кошти в сумі 48 000,00 доларів США, які зобов'язувався повернути до 01 березня 2012 року (а.с.8). Однак до зазначеного договором строку відповідач 2 взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав і борг не повернув. Таким чином, сума боргу відповідача 2 перед позивачем складає 48 000,00 доларів США (станом на момент подачі позовної заяви згідно з офіційним курсом НБУ 1 125 600,00 грн) та три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 101 396,52 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Договором позики від 28.01.2012 між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір поруки 10.03.2015, згідно умов якого відповідач 1 зобов'язувався солідарно в обсязі 500,00 грн відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань відповідачем 2, що виникли з Договору позики від 28.01.2012 (а.с.11). Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з цих окремо, солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Щодо позовних вимог у частині стягнення витрат на правову допомогу, відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надавання безоплатної правової допомоги. Прохання позивача відшкодувати витрати на правову допомогу не знаходить свого обґрунтування, та не підтверджено фактами реального надання правової допомоги саме по цій цивільній справі, не надано погодинного розрахунку наданої правової допомоги, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні відшкодувати витрати на правову допомогу. Беручи до уваги наведене та те, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань згідно умов договору, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення зі [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 3 654,00, які підтверджуються долученими до справи квитанціями про їх оплату (а.с.30). Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 543, 553, 554, 599, 610, 612, 625, 634, 1046-1048, 1049 ЦК України та

Outcome: partial