Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про розірвання\~шлюбу,\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~та аліментів\~на особисте\~утримання дружини\~до досягнення\~дитиною трьохрічного\~віку,\~в якому\~зазначила,\~що 16.09.2017 року у Тишківській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис № 10. Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем . Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, оскільки вони мають різні погляди на життя, а тому з 24.08.2018 року не проживають разом та не підтримують сімейних відносин . За таких обставин, [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Крім того, враховуючи ті обставини , що [PERSON] не виконує належним чином свого обов'язку по утриманню дитини та позивача, остання вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на особисте утримання. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі . Не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи по суті, в порядку визначеному п.4 ч.8 ст. 128, ч.9 ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з'явився. Доказів про наявність поважних причин своєї неявки, відзиву та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ № 106311 від 16.09.2017 року, виданого Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що сторони 16.09.2017 року у Тишківській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис № 10 ( а.с.7 ). Із свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 216249 від 06.12.2017 року, виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, встановлено, що від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON],[INFO] ( а.с.8). \~ \~ \~ \~ З обґрунтувань позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що у зв'язку із втратою взаєморозуміння та взаємоповаги, між подружжям стали виникати сварки . В кінцевому результаті сторони припинили спільне проживання з 24 серпня 2018 року . \~ \~ \~ \~З поданої позивачем заяви, встановлено, що остання не бажає примиритися з відповідачем. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитиниінваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, тому позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судом приймаються до уваги наступні обставини справи : З обґрунтувань позивача, встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу ) другого з подружжя і ( або ) у твердій грошовій сумі . Згідно ч.2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходиться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останнього аліментів на утримання дитини та на особисте утримання, а відповідач, який ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов'язку, зобовязаний їх сплачувати. Водночас, судом звертається увага на ті обставини, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами вимогу про стягнення аліментів на її особисте утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму. Суд вважає, що вказана вимога підлягає задоволенню частково, в розмірі 1000 гривень щомісячно. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача . Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць . На підставі ст. ст. 80, 84,104, 105, 110, 111, 112, 180-183 СК України , ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року,

Outcome: approved