Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення їй перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відповідача з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником зазначеної квартири, яку вона 18 квітня 2018 року купила у відповідача. Нею в повному обсязі були виконано умови договору купівлі-продажу квартири, сплачено її вартість, але відповідач ухиляється від виконання умов договору купівлі-продажу квартири. Так відповідач протягом 8 місяців не виконує найголовнішу умову договору, а саме не передає їй ключі від квартири та до цього часу не звільнив її. \~ \~ \~ \~Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Додатково в судовому засіданні пояснив, що відповідач відмовляється передавати позивачу ключі від проданої квартири, бо не хоче виселятися добровільно. В примусовому порядку замінювати замки не хочуть, бо там можуть бути особисті речі відповідача, може виникнути конфліктна ситуація. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Вислухавши представника позивача [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. 18 квітня 2018 року позивач купила у відповідача квартиру [ADDRESS] та є власником даної квартири (а.с.10-13,19-24). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та її донька [PERSON] (а.с.5-7,13). 21 лютого 2019 року позивачем в присутності [PERSON] та [PERSON] складено акт про не допуск до житла, де вказано, що з моменту придбання позивачем квартири [ADDRESS] з 18 квітня 2018 року по теперішній час 21 лютого 2019 року колишній власник відповідач, перешкоджає позивачу та її доньці в користуванні приватною власністю шляхом не допуску до вказаної квартири (а.с.37) Також 25 лютого 2019 року позивач викликала поліцію з приводу того, що колишній власник квартири [ADDRESS] не допускає позивача до вказаної квартири, яку вона придбала згідно договору купівлі-продажу (а.с.38). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є знайомим позивача та 21 лютого 2019 року о 18-00 годині він прибув до квартири [ADDRESS] , вони дзвонили та стукали в двері, але їм ніхто не відчинив, скоріш за все через те, що там нікого не було. Сусіди сказали, що відповідача давно там не бачили, але вони думають, що він приходить вночі до квартири. Потім приїхала поліція, якій також ніхто не відчинив. В цілому свідок знаходився біля квартири 21 лютого 2019 року близько 1,5 години, в будь-який інший день свідком будь-яких інших подій щодо обставин викладених позивачем у позові він не був. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його знайома та попросила його 21 лютого 2019 року бути свідком того, що її не впускають в її квартиру [ADDRESS] . Так 21 лютого 2019 року свідок, позивач та її адвокат приїхали до даної квартири, але їм ніхто не відкрив. Потім викликали поліцію, стукали і знову ніхто не відкрив. Свідок [PERSON] вважає, що в квартирі нікого не було, сусіди сказали, що нікого там не бачили, але думають, що відповідач приходить туди вночі. В цілому свідок знаходився біля квартири 21 лютого 2019 року близько 1,5 години, в будь-який інший день свідком будь-яких інших подій щодо обставин викладених позивачем у позові він не був. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так позивачем та її представником [PERSON] в судовому засіданні не доведено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю та не бажає виселятися з проданої ним позивачу квартири. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що були біля квартири [ADDRESS] лише один раз близько 1,5 години 21 лютого 2019 року, де відповідача вони не бачили та їм ніхто не відчинив. Однак такі покази свідків є лише доказом того, що 21 лютого 2019 року їм ніхто не відчинив двері до квартири позивача, скоріш за все через те, що там нікого не було на той час, та не доводять факт чинення відповідачем позивачу перешкод. З наданої позивачем копії висновку про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини від 26 лютого 2019 року встановлено лише факт повідомлення позивачем поліції про те, що колишній власник квартири [ADDRESS] не допускає позивача до вказаної квартири, яку вона придбала згідно договору купівлі-продажу. В ході проведеної перевірки Чечелівським ВП ДВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області було лише встановлено, що питання зазначені в заяві відносяться до цивільно-правових відносин та потребують вирішення в судовому порядку. Факт перешкоджання відповідачем позивачу в допуску до вказаної квартири таким висновком встановлено не було (а.с.38). Позивач та її представник [PERSON] своїми процесуальними правами скористувалися на власний розсуд та клопотання про допит в якості свідків інших осіб, у тому числі й сусідів по квартирі [ADDRESS] , на які вказували свідки [PERSON] та [PERSON] , не заявили. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні лише послався на відсутність необхідності допиту в якості свідків сусідів по вказаній квартирі. Складений самим же позивачем акт про не допуск до житла від 21 лютого 2019 року не є належним доказом доводів позивача, викладених в позовній заяві, та не може бути належними та допустим доказом у справі. Будь-яких інших належних та допустимих доказів позивач та представник позивача [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог суду не надали. Відповідно до частин 6 та 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі через недоведеність. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed