Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточнень від 19 жовтня 2015 року, звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у звязку з переїздом на інше постійне місце проживання. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі та визнано [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у належному на праві приватної власності [PERSON] житловому будинку №51 по вул.Кірова в с. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області у звязку з вибуттям на інше постійне місце проживання. Пунктом 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення повинно бути зазначено про розподіл судових витрат, проте в резолютивній частині рішення суду від 18 листопада 2015 року не було вирішено питання про їх розподіл. Пунктом 4 ч.1 ст.220 ЦПК України передбачено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі в разі якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Позивач [PERSON], відповідачі [PERSON]. А. О., [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Солонянська районна державна адміністрація (як орган опіки та піклування), які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення (а.с.115-118), в судове засідання не зявились. Згідно поданих заяв позивач та Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, просили вирішити питання про ухвалення додаткового рішення без їхньої участі (а.с.119,122). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, оскільки відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін під час ухвалення додаткового рішення не є обовязковою та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі в разі якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що в провадженні суду знаходилась цивільна справа № 192/1081/15-ц, провадження № 2/192/400/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] та в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Солонянська районна державна адміністрація (як орган опіки та піклування) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції на час звернення з позовом до суду, розмір судового збору за вимогами не майнового характеру становив 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки судом під час ухвалення рішення було задоволено позовні вимоги, то з відповідача [PERSON], яка також діє в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з позовом до суду.

Outcome: approved