Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 25701, 58 грн. 24.06.2019 року зменшивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів присуджених за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2010 року в сумі 9355,65 грн.. Відповідачем надано відзив по справі, яким просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки вважає що сума пені, що підлягає стягненню не може перевищувати 8149,52 грн., адже згідно розрахунку заборгованості станом на 01.01.2019 заборгованість складає 8149,52 грн., а відповідно до норм ст.196 СК України, яка встановлює обмеження щодо нарахування пені то її розмір не може перевищувати 100 відсотків від заборгованості. У судовому засіданні сторони підтримали свої позиції згідно поданих заяв по суті справи. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 15 вересня 2000 року. 30.03.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яка після розірвання шлюбу залишилися проживати із позивачем. (а.с.13) Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва у цивільній справі №2-4957/2010 від 27.09.2010 р. з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, починаючи з 10.08.2010 р. Рішення суду виконується в примусовому порядку Інгульським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, починаючи з 27.10.2010 року номер провадження ВП № 22205874, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження. (а.с.11) З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач сплачує аліменти не в повній мірі, тому утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Згідно розрахунків заборгованості станом на 01.08.2017 року заборгованість становить 2958,34 грн.; заборгованість станом на 01.03.2018 становить 4073,81 грн.; заборгованість станом на 01.04.2018 року становить 4031,81 грн.; заборгованість станом на 01.10.2018 року становить 5719,81 грн.; заборгованість станом на 01.01.2019 року становить 8149,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень ч.1ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Верховний Суд України (далі - ВСУ) неодноразово змінював підхід до порядку розрахунку пені. Так, відповідно до постанов від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13, від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-2022цс15 пеня обчислювалася «виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення». Згодом, ВСУ дещо відступив від зазначених висновків та вказав, що «пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались» (постанови від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16). Відповідно до зазначених правових позицій ВСУ, раніше пеня за один місяць розраховувалася так: заборгованість по аліментах за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума пені визначалася шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів за кожен місяць. У 2018 році Велика Палата Верховного Суду суттєво змінила існуючий підхід та своєю постановою від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц відступила від усталеної практики ВСУ, запропонувавши новий порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів. Так, Постанова містить правовий висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Позивачем надано розрахунок пені, однак суд перевіривши його не погоджується, тому здійснено власний розрахунок з урахуванням наданих розрахунків державного виконавця щодо наявності заборгованості. З наданих розрахунків вбачається що відповідач сплачував аліменти але не в повній мірі нараховані аліменти за відповідний місяць, тому для розрахунку пені суд не може встановити кількість прострочених днів за які не сплачено аліменти, та застосувати для розрахунку пені вище зазначену формулу, відповідно для розрахунку пені суд бере ті місяці де оплата взагалі не здійснювалась. Липень 2017 - нараховано 1303,80 грн. х 1% х 31 день = 404,17 грн. Січень 2018 - нараховано 930,00 грн. х 1% х 31 день = 288,00 грн. Лютий 2018 - нараховано 930,00 грн. х 1% х 28 днів = 260,40 грн. Квітень 2018 - нараховано 930,00 грн. х 1% х 30 днів =279,00 грн. Червень 2018 - нараховано 930,00 грн. х 1% х 30 днів = 279,00 грн. Серпень 2018 - нараховано 972,00 грн. х 1% х 31 день = 301,32 грн. Вересень 2018 - нараховано 972,00 грн. х 1% х 30 днів = 291,60 грн. Жовтень 2018 - нараховано 1684,66 грн. х 1% х 31 день = 522,24 грн. Всього сума пені за прострочення сплати аліментів складає 2625,73 грн. відповідно вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст. ст. 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial