Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2003 року. Від вказаного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між сторонами постійно виникали сварки, крім того вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини були фактично припинені з 2015 року, сторони проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. На теперішній час сім'я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально. Примирення не можливо. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утримані. Матеріальну допомогу на утримання доньки в достатній мірі відповідач не надає, хоча зобов'язаний це робити. Позивачу судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2003 року. Від вказаного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між сторонами постійно виникали сварки, крім того вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини були фактично припинені з 2015 року, сторони проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. На теперішній час сім'я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально. Примирення не можливо. Суд вважає, що сім'я між сторонами розпалася остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо. На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утримані. Матеріальну допомогу на утримання доньки в достатній мірі відповідач не надає, хоча зобов'язаний це робити. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3. ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] складно однієї утримувати неповнолітню дитину, що потребує значних матеріальних затрат, а відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року), кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Отже, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, [PERSON] має можливість та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини [PERSON] Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги, щодо стягнення аліментів задоволено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного ст. ст. 7, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, -

Outcome: approved