Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди завданої її майну та моральної шкоди, спричиненої пошкодженням її майна, внаслідок пожежі. В тексті позову позивач вказала, що є власником квартири по [ADDRESS] , де проживає разом з родиною (сином). Квартира знаходиться на другому поверсі багатоквартирного будинку, а на першому під нею знаходиться магазин «[INFO]», який належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] та використовується орендарем відповідачем ФОП [PERSON] Вночі 23.02.2019 року в даному магазині внаслідок короткого замикання електромережі сталась пожежа, внаслідок якої сажа, кіптява та продукти горіння через вентиляцію потерпли до квартири позивача, забруднивши приміщення, меблі та речі. У зв`язку з цим позивач була змушена провести ремонт та очищення в квартирі, певний час не могла проживати в даній квартирі та винаймала житло. Вказує, що на усунення наслідків пожежі та відновлення квартири і речей вона фактично витратила 77507,43 грн., які просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів на її користь. Крім того, внаслідок пошкодження її майна, що змусило позивача вживати тривалих заходів на відновлення становища, яке існувало до пожежі, їй була заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінила в 10000 грн. та просила стягнути їх на свою користь з відповідачів в солідарному порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON]. заперечив проти задоволення позову в частині вимог про стягнення з ФОП [PERSON] шкоди, оскільки відповідач при користуванні майном, що належить іншому відповідачу [PERSON] , не допускав порушень пожежної безпеки, пожежа сталась не внаслідок дій чи бездіяльності співвідповідача ФОП [PERSON] та відповідно до умов укладеного між відповідачами договору оренди приміщення магазину капітальні ремонти здійснює власник, а не орендар, та при передачі об`єкта оренди власник не вказував на наявність технічних проблем в електрообладнанні (електропроводці). Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи двічі повідомлялась за вказаним в позові останнім відомим місцем її проживання (до суду повернулись поштові відправлення з відмітками, що відповідач за даною адресою не проживає). Відповідно до повідомлень відділу державної реєстрації виконавчого комітету Баштанської міської ради (а.с. 55) та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області (а.с. 71) відповідач [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання ані в м. Баштанка, ані в Миколаївській області. Оскільки зареєстроване місце проживання та місце перебування відповідача [PERSON] невідоме, вона відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України двічі повідомлялась про час та місце судового розгляду шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв`язку з цим, відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, та у зв`язку з участю у справі другого співвідповідача (що відповідно до ч.2 ст. 280 ЦПК України унеможливлює заочний розгляд справи), суд ухвали про розгляд справи за відсутності співвідповідача [PERSON] Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши наявні у справі матеріали (копію акта обстеження квартири від 24.02.2019 року; копію дефектного акта; копію зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва від 15.03.2019 року; копію кошторисного розрахунку №П-137; копію пояснювальної записки; копію локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1; копію підсумкової відомості ресурсів; копію заяви [PERSON] від 11.03.2019 року; копію заяви [PERSON] від 26.02.2019 року; копію повідомлення ГУ ДСНС у Миколаївській області від 29.03.2019 року; копію повідомлення Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 27.02.2019 року; копію повідомлення Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 11.03.2019 року; копію повідомлення Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.03.2019 року; копію заяви [PERSON] від 26.02.2019 року; копію повідомлення виконавчого комітету Баштанської міської ради від 14.03.2019 року; копію претензії [PERSON] від 28.02.2019 року; копію відповіді на претензію ФОП [PERSON] ; копії накладних, квитанцій та чеків про придбання товарів; копію довідки ЦРЛ про звернення за медичною допомогою [PERSON] 24.02.2019 року; копію довідки ЦРЛ про звернення за медичною допомогою [PERSON] 24.02.2019 року; копію договору купівлі-продажу №1-201 від 07.11.2000 року; розрахунок сум майнової шкоди; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.06.2019 року щодо квартири позивача; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.06.2019 року щодо приміщення магазину [PERSON] ; копію довідки КП «Баштанське РБТІ» від 04.06.2019 року №94; копію накладної №5 від 14.03.2019 року; копію договору оренди від 01.07.2018 року; матеріли ЄО №515 від 24.02.2019 року; кримінальне провадження №12019150140000112 за ч.1 ст. 270 КК України), переглянувши в судовому засіданні надані позивачем в електронній формі фотознімки, суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої по [ADDRESS] , де проживає разом з родиною. Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення магазину, площею 90 кв. м., розташованого по [ADDRESS] . З показань свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що квартира позивача знаходиться на другому поверсі багатоквартирного будинку, який перебуває в приватній власності мешканців та обслуговується спілкою співвласників багатоквартирного будинку, а магазин відповідача [PERSON] знаходиться на першому поверсі під квартирою позивача. Відповідно до договору оренди від 01.07.2018 року [PERSON] передала в оренду фізичній особі-підприємцю [PERSON] частину нежилого приміщення загальною площею 58 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . 23.02.2019 року приблизно о 02.35 хв. сталась пожежа в підсобному приміщенні магазину по [ADDRESS] . Відповідно до акту про пожежу від 23.02.2019 року та звіту про причину пожежі, яка сталася 23.02.2019 року (що містяться в матеріалах кримінального провадження №12019150140000112), пожежа сталась у приміщенні магазину, що орендує [PERSON] , загальною площею 58 кв. м. Магазин розташований на першому поверсі багатоквартирного п`ятиповерхового будинку. Про пожежу повідомив телефоном [PERSON] Орієнтовною причиною виникнення пожежі є коротке замкнення електромережі. З акту обстеження квартири [PERSON] по [ADDRESS] від 24.02.2019 року, складеному депутатом Баштанської міської ради [PERSON] , та з наданих в суді показань свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що саме внаслідок пожежі, яка сталась в магазині на першому поверсі, в квартиру позивача через вентиляцію проникли дим, кіптява, чадний газ, які через свою концентрацію унеможливлювали тривале знаходження в приміщенні квартири. Внаслідок пожежі сажа осіла на стінах, речах та меблях, особливо у кухні, ванній та туалетній кімнатах. Щоб усунути наслідки пожежі позивач була змушена провести ремонт та очищення в квартирі. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач просила про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди, вважаючи, що шкода їй завдана спільними діями відповідачів. Проте погодитись з такою позицією позивача неможливо, оскільки відповідачі жодної спільної діяльності внаслідок якої могла статись пожежа, не здійснювали. При цьому, як слідує з відповідних акту про пожежу та звіту, пожежа сталась внаслідок короткого замкнення електромережі, а не внаслідок будь-якої діяльності співвідповідачів, за такого, відсутні підстави для солідарної відповідальності відповідачів. Вирішуючи питання про те, хто з відповідачів має нести відповідальність за завдану позивачу шкоду та спричинені збитки, суд виходить з наступного. Згідно з ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За такого, обов`язок відшкодування шкоди покладається на винну особу, яка у відповідності з договором або законом несе відповідальність за дію чи бездіяльність, якою було завдано шкоди. Як встановлено судом з наданих сторонами доказів шкода була завдана майну позивача внаслідок події - пожежі, що сталась в магазині, який на праві власності належить відповідачу [PERSON] та перебуває в оренді відповідача ФОП [PERSON] , внаслідок короткого замкнення електропроводки в магазині. За такого, відповідальність в даному випадку виникає внаслідок бездіяльності особи, яка не забезпечила належний стан протипожежної безпеки загалом та належний і безпечний стан електропроводки в приміщенні магазину зокрема. Матеріалами справи підтверджено, що нежитлове приміщення магазину, в якому сталась пожежа, розміщений в багатоквартирному житловому будинку, квартири в яких належать громадянам на праві приватної власності. При цьому, відповідно до ч.6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями покладається на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. За такого, з вказаної норми слідує, що, за загальним правилом, відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки в жилих приміщеннях та інших спорудах (в тому числі в магазині, що розташований в жилому будинку) несе власник приміщення, отже такий власник несе відповідальність і за порушення таких правил та за наслідки таких порушень. Виключенням з цього правила є випадок, коли протилежне вказане в договорі найму, який прямо покладає такі обов`язки на наймача, а не власника. З тексту укладеного між відповідачами договору оренди від 01.07.2018 року слідує, що сторони не передбачили обов`язку орендаря з дотримання правил пожежної безпеки, а тому в даному випадку за описаним вище загальним правилом обов`язки по дотриманню правил пожежної безпеки та відповідальність за їх порушення і негативні наслідки таких порушень покладені виключно на відповідача [PERSON] , як власника приміщення, а тому і відшкодовувати завдану позивачу шкоду має саме вказаний відповідач. Крім того, відповідно до ст. 780 ЦК України шкода, завдана третім особам у зв`язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах. Шкода, завдана у зв`язку з користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати. Як вказано вище, пожежа сталась внаслідок короткого замикання електропроводки в магазині, при цьому відповідно до звіту про причину пожежі проводка виконана закритим способом, натомімть, в укладеному між відповідачами договорі оренди від 01.07.2018 року нічого не вказано про особливості чи особливі вимоги щодо електропроводки в магазині та її експлуатації, тому відповідно до процитованої вище ч.2 ст. 780 ЦК України завдана позивачу шкода має відшкодовуватись саме власником магазину відповідачем [PERSON] . Як наслідок цього, вимоги про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної з відповідача ФОП [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Що стосується вимог позову про стягнення з відповідача [PERSON] то матеріалами справи підтверджено, що внаслідок пожежі на об`єкті вказаного відповідача позивачу була заподіяна шкода. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За такого на усунення заподіяної шкоди позивач понесла відповідні витрати, які є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Позивачем на підтвердження понесення витрат надані копії відповідних чеків, квитанцій та накладних і наданий зведений розрахунок понесених витрат на загальну суму 77507,43 грн. (а.с. 60). В переважній більшості вказані в розрахунку суми дійсно є витратами позивача на усунення заподіяних її майну збитків, тому мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача, за виключенням наступних. Вказані в розрахунку під №3 та дефектному акті від 15.03.2019 року 32248 грн. на роботу будівельників не підлягає стягненню, оскільки позивачем не надано даних, що така сума дійсно була сплачена позивачем, що позивач при розгляді справи в суді заперечила. Не підлягають стягненню кошти вказані в розрахунку під №9 та рахунку №16 від 16.04.2019 року на придбання пральної машинки в сумі 9300 грн., оскільки позивачем не надано суду доказів того, що внаслідок пожежі наявна в позивача пральна машинка знищена чи непридатна до її використання за цільовим призначенням, натомість позивач це заперечила, крім того, відповідно до переглянутих фотозображень в електронному вигляді слідує, що лише кришка пральної машини вкрилась осадом, чого не достатньо для стягнення вартості нової пральної машинки. Не можуть бути стягнуті витрати вказані в розрахунку під №11 на придбання плінтуса на суму 915,98 грн., оскільки суду в супереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надано копії чеку, на який посилається позивач в розрахунку, тому понесення витрат на вказану суму не підтверджене доказами. Не підлягають стягненню витрати позивача на придбання ліків на суму 222 грн., вказані в розрахунку під №23, оскільки з позову слідує, що позивач просив про стягнення на її користь майнової шкоди відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, тобто, шкоди, завданої майну, до якої не можна віднести ліки, оскільки вони стосуються шкоди, завданої здоров`ю. При цьому, факт понесення витрат на лікування можуть свідчити про заподіяння позивачу моральної шкоди. Що стосується витрат на придбання будівельних матеріалів на суму 1293 грн. (№35 в розрахунку позивача, товарний чек від 13.03.2019 року), то відповідно до наданої позивачем копії товарного чека від 13.03.2019 року (а.с. 38) відомості про придбання частини вказаних матеріалів в кількості 30 штук по 8 грн. на загальну суму 240 грн. закреслені, тобто в загальну суму не мають входити, отже за даним товарним чеком підлягає стягненню вартості решти вказаних в ньому товарів на суму 1053 грн. Підсумовуючи викладене, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути на відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до наданого позивачем розрахунку 34581,45 грн., у зв`язку з чим позов про відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Внаслідок пожежі майну позивача потребувало ремонту та очищення та позивач не могла тривалий час використовувати власну квартиру для проживання, крім того була змушена звертатись за медичною допомогою, за такого, їй була завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна. З врахуванням вказаних обставин та з врахуванням передбачених ст. 23 ЦК України вимог розумності і справедливості суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди. У зв`язку з цим, позов загалом підлягає частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути в рахунок відшкодування майнової шкоди 34581,45 грн. та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. При цьому, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з відповідача ФОП [PERSON] . слід відмовити. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. При цьому, оскільки загальна ціна позову становила 87507,43 грн., то позивач загалом сплатив судовий збір в розмірі 875,27 грн. за двома квитанціями, що перевищувало визначену п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Проте, оскільки загалом з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 39481,45 грн., то з не на користь позивача має бути стягнуто судовий збір, визначений мінімальними ставками за п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 768,40 грн., оскільки в незалежності від ціни позову позивач при зверненні до суду з позовом майнового характеру мав би сплатити саме вказану суму судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial