Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 24 листопада 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Приблизно через рік, після одруження, сімейне життя між ними поступово стало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Так з липня 2016 року шлюбні відносини з відповідачем остаточно припинилися через непорозуміння та втрату почуття поваги та любові один до одного, в наслідок діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім'ю, а також частих сварок в сім'ї на побутовому ґрунті через поведінку відповідача. Відповідач виїхав проживати в Дніпропетровську область, спроби примирення та збереження шлюбу з відповідачем ніяких результатів не принесли, оскільки до остаточного припинення шлюбних відносин, а саме з жовтня 2013 року вони не одноразово розходилися на певні проміжки часу, навіть до півроку, та все ж таки намагалися зберегти їхню сім'ю. Зараз, як вже зазначалося, вони живуть кожен окремо своїм життям, спільне господарство не ведуть, мають кожен окремий бюджет, більш того, вона не має наміру докладати будь-яких зусиль для збереження їхнього шлюбу, та взагалі за своїм глибоким переконанням вважає, що їхню сім'ю зберегти вже неможливо. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому як фактично створила нову сім'ю, проживає з чоловіком з яким має намір одружитися. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище Саєнко. До початку відкритого судового засідання позивач надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Тому суд, з урахуванням думки позивача, яка дала згоду на заочний розгляд справи, вирішив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №347686 від 13.09.2016 року, актовий запис про шлюб №24 від 24 листопада 2012 року, зроблений Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ №427485 від 07.02.2013 року, з якого вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved