Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнення, позивач посилалася на те, що 10.09.1994 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який в подальшому був розірваний 29.06.2019 року. Від шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення проживає з нею і тому вона несе весь обсяг витрат на її утримання. На даний час донька навчається на другому курсі денної форми навчання в Університеті митної справи та фінансів за спеціальністю журналістика на контрактній основі, згідно договору про надання освітніх послуг вона зобов`язана сплачувати за кожний рік навчання суму грошових коштів з урахуванням рівня інфляції, на 2019/2020 рік навчальний рік ця сума склала 13 700,00 грн. Після розірвання шлюбу, згідно їх з відповідачем домовленості , деякий час він надавав матеріальну допомогу, проте з липня 2019 року став ухилятися від покладеного на нього законодавством обов`язку. Відповідач не працює офіційно, проте їй відомо, що він має доходи від ведення підприємницької діяльності та тимчасових підробітків, тому він може утримувати доньку, яка продовжує навчання, сплачуючи аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку. Враховуючи те, що донька навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів і знаходиться на її утриманні, вона потребує матеріальної допомоги. Позивач також зазначає, що в жовтні 2019 року доньці були потрібні послуги стоматолога в зв`язку з чим вона була змушена звернутися в стоматологічну клініку, за надані стоматологічні послуги їй довелося сплатити всього 11 370,00 грн., тому вона вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй Ѕ суми, витраченої на додаткові потреби дитини в зв`язку з її хворобою та лікуванням. Посилаючись на зазначене, позивач просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання в Університеті митної справи та фінансів, або досягнення нею 23 років, починаючи стягнення від дня подачі позову; та про стягнення з [PERSON] на її користь понесені додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5685 грн. 00 коп. та понесені витрати по справі - витрати на правову допомогу у розмірі 2800,00 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач дає половину грошей на навчання, але дитина потребує інших додаткових витрат, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та половини додаткових витрат на лікування доньки. Проте заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на послуги адвоката. Пояснив також, що матеріальну допомогу на утримання донька надав в період з серпня 2018 по грудень 2019 року в сумі 2400,00 грн. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач надавав кошти на її утримання до липня 2019 року, після чого надав лише Ѕ частину коштів за навчання. Вислухавши сторони, третю особу, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4). Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Лише за наявності усіх передбачених ст. 199 СК України, умов, суд за приписами ст.ст. 182, 200, СК України, має визначити розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, при такому визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено в судовому засіданні, 10.09.1994 року між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між сторонами розірваний 29.06.2019 року. Від шлюбу сторони повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 774. Після розлучення батьків [PERSON] проживає з позивачкою, яка несе весь обсяг витрат на її утримання. Донька сторін - [PERSON] , [INFO] , навчається на 2-ому курсі факультету управління Університету митної справи та фінансів денної форми навчання, термін навчання в Університеті за ступенем вищої освіти «бакалавр» до 01 липня 2022 року, що підтверджується довідкою № 527 від 23.10.2019 року та Договором про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів від 09.08.2018 року № 684. [PERSON] , [INFO] , стипендію за місцем навчання не отримує. Відповідач [PERSON] працює продавцем непродовольчих товарів у ФОП [PERSON] , розмір йому нарахованої заробітної плати щомісячно складає 4900,00 грн., інших осіб на утриманні не має, за станом здоров`я не має перешкод для виплати аліментів на утримання повнолітньої доньки. Оцінюючи надані сторонами докази та враховуючи, що батьки несуть обов`язок щодо утримання дитини рівноцінно, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та вважає необхідним ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] , на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання в Університеті митної справи та фінансів, або досягнення нею 23 років, починаючи стягнення від дня подачі позову - з 11.11.2019 року. Також, судом встановлено, що в жовтні 2019 року доньці сторін були необхідні послуги стоматолога, в зв`язку з чим позивачем на лікування доньки в стоматологічній клініці було сплачено 11 370,00 грн., що підтверджується наданими доказами - відповідними квитанціями, та не спростовувалося відповідачем. Згідно з ч.1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половини понесених нею додаткових витрат на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5685 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 2 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч.2 цієї статті - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно до ч.6, 8 цієї статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Встановлено, що позивачем в зв`язку зі зверненням до суду із даним позовом понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2800,00 грн., що підтверджується Договором про надання правової допомоги/юридичних послуг від 09.10.2019 року, Розрахунком-фактурою на оплату наданих послуг № 09101901 від 21.10.2019 року, Актом прийому наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 21.10.2019 року, Актом приймання-передачі наданих послуг № 09101901/1 від 21.10.2019 року, квитанцією Дніпровського центру правового захисту від 21.10.2019 року, і ця сума підлягає стягненню з відповідача її користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 840,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі,

Outcome: approved