Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1 056 201,59 гривень, з яких: 498 808,37 гривень - сума грошових коштів, отриманих [PERSON] за земельну ділянку за договором та не сплачених [PERSON], 51 247,44 гривень - 3% річних, 506 145,78 гривень - інфляційні втрати. Позов мотивує тим, що 28 серпня 2014 року [PERSON], було видано довіреність на ім'я [PERSON], у відповідності до якої відповідачу від імені позивача надавались всі необхідні повноваження щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 3,384 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: територія Григорівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, цільове призначення: для ведення селянського (фермерського) господарства. Вказану довіреність було посвідчено 28 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С, та зареєстровано в реєстрі за № 2869. 11 жовтня 2014 року було укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 229, який від імені продавця підписано [PERSON] на підставі зазначеної вище довіреності, а від імені покупця [PERSON] Згідно з умовами вказаного договору позивач передає у власність [PERSON], а остання приймає у власність земельну ділянку площею 3,384 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: територія Григорівської сільської ради, Обухівського району, Київської області. Продаж земельної ділянки провадиться за ціною 498 808,37 гривень, які покупець сплатив продавцю повністю до підписання договору. Позивач при укладенні договору присутня не була, розрахунки з нею по договору не проводились, а про договір довідалась вже після його укладення. Це зумовило необхідність звернення позивача до суду з позовом до покупця земельної ділянки та відповідача у даній справі, про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу земельної ділянки, справа № 761/22641/15-ц. Під час розгляду вказаної справи позивачу стало відомо про справу № 372/2416/15-ц в Обухівському районному суді Київської області про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, і рішенням вказаного суду позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 229, укладений між [PERSON], і [PERSON] Оскільки під час розгляду зазначених вище справ ні відповідачем у вказаній справі, ні покупцем по договору купівлі-продажу земельної ділянки не було представлено доказів здійснення розрахунків за земельну ділянку, [PERSON]. було подано заяву про залишення без розгляду позову в справі № 761/22641/15-ц. В подальшому [PERSON] було ініційовано судовий спір про стягнення з позивача у даній справі коштів за договором, сплачених за купівлю земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 216, 237, 526, 610, 625, 1000, 1004, 1006 ЦК України. 23 квітня 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено таку в підготовче засідання. 30 травня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов, поданий представником відповідача адвокатом [PERSON], який діяв на підставі ордера серії КС № 286040 від 18 травня 2018 року, яким в задоволені позову просив відмовити, виходячи з наступного. Не погоджується з розрахунком 3% річних і суми інфляційних втрат, оскільки такий розраховано за 1250 днів, хоча за період часу з 12 жовтня 2014 року по 14 березня 2018 року минуло 1249 днів. Обґрунтування інфляційних втрат вважає, що здійснено за очевидно хибною формулою. Між сторонами у справі не укладався письмовий договір, а здійснене представництво на підставі довіреності відповідачем позивача вважає таким, що повністю відповідає умовам укладеного між сторонами усного договору, а тому будь-якої заборгованості у відповідача перед позивачем не виникло. Розгляд вказаної справи вважає неможливим до розгляду інших справ і витребування матеріалів таких, а саме про стягнення з позивача коштів за договором, сплачених за купівлю земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER]. Вказаний спір було ініційовано у зв'язку з визнанням договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Кошти по договору купівлі-продажу земельної ділянки безпосередньо отримала позивач, що вказано у договорі. Вважає, що сплив строк позовної давності. Крім того, цього ж числа разом з відзивом представник відповідача [PERSON] подав клопотання про витребування та долучення до матеріалів справи цивільних справ № 372/2416/15, яка знаходиться в Обухівському районному суді Київської області та № 756/11485/17, яка знаходиться в Севєродонецькому міському суді Луганської області, в задоволені якого ухвалою суду від 19 липня 2018 року було відмовлено. 4 липня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 29 серпня 2017 року, відповідно до якої просив позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Розрахунок 3% річних вважає коректним, оскільки заборгованість не погашена і на день подання відповіді на відзив і сам факт такої заперечується відповідачем. Інфляційні втрати розраховано з врахуванням рекомендації Верховного Суду України (лист від 3 квітня 1997 року № 62-97), вважає такий коректним і зазначає, що відповідачем не представлено контррозрахунку. Крім того, вказує, що позивач при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки присутня не була, розрахунки по договору з нею не здійснювались. Відповідач коштів по договору позивачу не передав, розписки від позивача відповідач про виконання свого зобов'язання не отримував. Пред'являючи позов про стягнення з [PERSON] коштів [PERSON] стверджує, що в повному обсязі розрахувалась з [PERSON]. за договором. Крім того, посилається на постанову Правління Національного Банку України від 6 червня 2013 року № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою», якою було встановлено граничну суму розрахунків для фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню у розмірі 150 000 гривень, а розрахунки понад вказану суму мали здійснюватись безготівковим шляхом. Щодо неможливості розгляду вказаної справи до вирішення справи № 756/11485/17 зазначає, що дана справа може бути вирішена тільки після отримання коштів позивачем від відповідача. Строк позовної давності просить поновити, оскільки при укладенні договору присутньою позивач не була, розрахунки з нею не проводились, довідавшись про договір у серпні 2015 року звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення коштів за договором купівлі-продажу земельної ділянки, а тому вважає поважними причини пропуску строку. 14 червня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про виклик свідка [PERSON], яке ухвалою суду від 19 липня 2018 року було задоволено. Крім даного клопотання було подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 19 липня 2018 року було задоволено та витребувано від [PERSON] та [PERSON] оригінали (для огляду в судовому засіданні) та копії (для долучення до матеріалів справи) відповідних документів з відмітками банківської установи про здійснення безготівкового розрахунку на земельну ділянку, загальною площею 3,384 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: територія Григорівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, цільове призначення: для ведення селянського (фермерського) господарства, за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 229. Крім того, витребувано в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], докази, на підставі яких він переконався, що сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 229, дотримано вимогу про проведення у безготівковій формі розрахунків за земельну ділянку, загальною площею 3,384 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: територія Григорівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, цільове призначення: для ведення селянського (фермерського) господарства. На виконання вказаної ухвали суду представником відповідача адвокатом [PERSON] подано письмові пояснення відповідно до яких відповідач не може надати витребовувані ухвалою суду докази, оскільки він не був стороною договору, а діяв як представник, вважає, що жодних зобов'язань у відповідача перед позивачем не виникало та не могло виникнути. Договором купівлі-продажу землі не передбачено, що покупець передає продавцю документи, що підтверджують виконання останнім його обов'язку зі сплати грошових коштів. Вважає витребувані докази такими, що не мають відношення до предмета доказування. 24 жовтня 2018 року на виконання зазначеної ухвали суду про витребування доказів від представника приватного нотаріуса адвоката [PERSON], яка діяла на підставі ордера серії КС № 472715 від 23 жовтня 2018 року надійшли письмові пояснення проте, що чинним законодавством не передбачено обов'язку нотаріуса здійснення перевірки дотримання сторонами договорів купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, обмежень розрахунків готівкою в межах граничної суми. В підготовчому засіданні 19 липня 2018 року представником відповідача адвокатом [PERSON] подано клопотання про допит в якості свідка приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], в задоволенні якого ухвалою суду від 19 липня 2018 року було відмовлено. Крім того, в підготовчому засіданні вказаний представник відповідача заявляв клопотання про допит в якості свідка позивача у справі, в задоволені якого ухвалою суду від 19 липня 2018 року також було відмовлено. 6 листопада 2018 року ухвалою суду підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], який діяв на підставі ордера серії ЛВ № 108556 від 22 жовтня 2018 року позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Крім того, заявив клопотання про не допит в якості свідка в судовому засіданні [PERSON], яке ухвалою суду від 21 січня 2019 року було задоволено. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснення надав аналогічні викладеним у відзиві, просив в задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. 28 серпня 2014 року [PERSON] видала довіреність на ім'я [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., щодо розпорядження, належній [PERSON], земельною ділянкою, яка розташована: [ADDRESS], площею 3,384 га, кадастровий номер [NUMBER], в тому числі з правом представляти інтереси в органах нотаріату, укладати та підписувати будь-які дозволені законом правочини стосовно вищезазначеного майна, в тому числі договори купівлі-продажу, отримувати належні їй гроші, що стверджується копією довіреності (а.с. 7, 8). 11 жовтня 2014 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за номером 229 (а.с. 9-12). З копії договору вбачається, що такий укладено між [PERSON]., від імені якої діяв [PERSON] з однієї сторони продавця та [PERSON] покупця. Згідно з п. 1.1, 1.2 договору [PERSON] передає у власність [PERSON] земельну ділянку, а [PERSON] приймає у власність земельну ділянку площею 3,384 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: територія Григорівської сільської ради, Обухівського району, Київської області. У відповідності до п. 2.1 договору продаж земельної ділянки проводиться за 498 808,37 гривень, які покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього договору. Рішенням Обухівського районного суду Київської області в справі № 372/2416/15-ц від 8 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 жовтня 2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 229. При ухвалені рішення судом не застосовано наслідків недійсності правочину. Сутність та правова природа загально-цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (частина перша статті 1004 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1006 ЦК України повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладався від імені продавця, позивача у справі, відповідачем у справі, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності та які у відповідності до умов договору іменувались - продавцем. Згідно з договором кошти по такому сплачено продавцю до укладення договору покупцем. Оскільки договір укладався повіреним, а тому суд приходить до висновку, що кошти покупцем також сплачувались повіреному - відповідачу у справі . Доказів протилежного стороною відповідача не представлено і такі судом не здобуто. Крім того, з ухвали Оболонського районного суду м.Києва від 27 березня 2018 року, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в справі № 756/11485/17,вбачається, що вказаним судом 5 жовтня 2017 року було відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, який поступив до суду у серпні 2017 року. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва накладено арешт на нерухоме майно [PERSON], а саме: земельну ділянку, площею 3,384 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення: для ведення селянського (фермерського) господарства. Окрім цього, справу надіслано за підсудністю до Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Дані обставини свідчить про наявність спору з приводу розрахунків між сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки з приводу оплати вартості землі. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про підставність стягнення з відповідача в користь позивача вартості земельної ділянки в сумі 498 808,37 гривень. Частина друга статті 635 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком 3% річних в розмірі 51 247,44 гривень та інфляційних втрат в розмірі 506 145,78 гривень (а.с. 29, 30). При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо неправильного розрахунку 3% річних, оскільки станом на день розгляду справи відповідачем не виконано грошового зобов'язання перед позивачем, а тому строк прострочення виходить за межі визначенні в позові прострочених днів 1250, а суд в свою чергу при ухвалені судового рішення не може виходити за межі позовних вимог (частина друга ст. 264 ЦПК України). Крім того, стороною відповідача не представлено альтернативного розрахунку та не спростовано наданого стороною позивача, втому числі інфляційних втрат. Враховуючи наведене вище, з відповідача в користь позивача слід стягнути 3% річних в розмірі 51 247,44 гривень та інфляційних втрат в розмірі 506 145,78 гривень, оскільки відповідач користується коштами позивача навіть після визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним і крім того, відповідачем не представлено доказів виконання ним вимог частини першої статті 1006 ЦК України та не представлено жодного доказу не отримання від покупця по договору коштів за землю, яка була предметом договору. Судом не беруться до уваги заперечення сторони відповідача щодо не укладення між сторонами письмового договору, що став наслідком видання від імені позивача довіреності на відповідача щодо розпорядження земельною ділянкою, оскільки з наявної в матеріалах справи довіреності вбачається, що відповідачу було надано право відчужити земельну ділянку та отримати за неї кошти та можливість вчиняти інші необхідні дії для відчуження земельної ділянки. Відповідач на підставі вказаної довіреності від 28 серпня 2014 року уклав договір купівлі-продажу землі. Вказаною довіреністю чітко були визначені права відповідача, а в свою чергу обов'язки відповідача по довіреності визначенні положеннями статті 1006 ЦК України. Також суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності перед позивачем зобов'язань, що виникли після укладення договору купівлі-продажу, оскільки такі виникають в силу положень статті 1006 ЦК України, а відповідачем не представлено доказів виконання таких. Також судом не можуть бути взяті до уваги доводи сторони відповідача про неможливість розгляду даної справи до завершення розгляду справи № 756/11485/17 так як предметом спору є різні правовідносини та між іншими суб'єктами. Крім того, стороною відповідача не заявлялось клопотання про зупинення провадження у справі. Щодо строку позовної давності, то сторонами не представлено доказів, що позивач довідалась про договір купівлі-продажу земельної ділянки в період його укладення. З копії довіреності вбачається, що така дійсна була до 28 серпня 2017 року. Суд виходить з письмових доказів наданих сторонами про час, коли позивач могла довідатись про порушене своє право, зокрема представлених стороною позивача даних щодо наявності спору між [PERSON]. з одного боку та [PERSON], [PERSON] з іншого про стягнення боргу, а саме з ухвали про відкриття провадження між вказаними сторонами Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року в справі № 761/22641/15-ц, з якої вбачається, що [PERSON] звернулась з вказаним позовом 10 серпня 2015 року. З позовом до [PERSON] про стягнення коштів до Личаківського районного суду м. Львова [PERSON] звернулась 20 березня 2018 року, в межах трьох річного строку з дати виявлення її порушеного права. Крім того, відповідачем не представлено доказів повідомлення позивача про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки у відповідності до положень статті 1006 ЦК України в термін, що передує серпню 2015 року. Таким чином, з відповідача слід стягнути в користь позивача 1 056 201,59 гривень, з яких: 498 808,37 гривень - сума грошових коштів, отриманих [PERSON] за земельну ділянку за договором та не сплачених [PERSON], 51 247,44 гривень - 3% річних, 506 145,78 гривень - інфляційних втрат. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 8 810 гривень судового збору.

Outcome: approved