Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів, просила встановити піклування над неповнолітньою дитиною [PERSON] та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що вона є рідною бабусею неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . [INFO] 2003 року відповідач [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після одруження було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04.08.2004 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції Україна, актовий запис №111. На початку літа 2007 року шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] фактично було припинено. Донька [PERSON] разом з онуком [PERSON] , [INFO] , залишились проживати разом з позивачем, а батько дитини [PERSON] покинув сім`ю та виїхав за невідомою мені адресою. Суперечок стосовно місця проживання дитини не було, батько не заперечував, що син [PERSON] буде проживати з матір`ю. З цього часу дитина [PERSON] , [INFO] , якому на той час ще не виповнилось 4 роки, не бачив відповідача 2 рідного батька [PERSON] , [INFO] , жодного разу. Після цього відповідач більш не намагався зустрітися, поспілкуватися з дитиною та встановити з сином зв`язок, не вітав з днем народження, святами та ухилявся від усіх зобов`язань щодо дитини, зовсім не цікавився станом здоров`я, розвитком сина та не виявляв бажання приймати участь у його вихованні, не спілкується з дитиною в тому обсязі, котрий необхідний для дитини; життям, здоров`ям та навчанням сина не цікавиться, не забезпечує необхідного харчування, ухиляється від усіх зобов`язань щодо дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тобто більш 12 роки. Згодом в 2007 році відповідач [PERSON] , [INFO] , почала налаштовувати своє особисте життя, зустріла іншого чоловіка. У вересні 2007 року відповідач [PERSON] переїхала на постійне проживання до чоловіка, з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Повну адресу свого нового місця проживання не називала, тільки сказала що буде проживати разом із чоловіком в с. Укромне, Симферопольського району, Автономної республіки Крим, Україна. Сина [PERSON] , [INFO] , відповідач залишила проживати з позивачем. Так, з вересня 2007 онук [PERSON] , [INFO] , якому на той час виповнилось повні 4 роки, проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. [INFO] шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.04.2008 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №10. З позовом про стягнення аліментів з батька на утримання сина донька [PERSON] відповідач не зверталась до суду. З вересня 2007 року відповідач [PERSON] , двічі приїжджала на декілька днів, зустрічалась з сином, періодично телефонувала позивачу, питала про розвиток та здоров`я сина [PERSON] , подарувала сину планшет, ноутбук, цукерки, однак систематичну матеріальну допомогу на утримання сина не надавала, розповідала про те, що розійшлася з тим чоловіком, до якого вона переїхала та проживає вже з іншим чоловіком, повертатись до дому чи забрати сина до себе не бажала. На початку 2011 року, позивач зателефонувала доньці [PERSON] та попросила її приїхати для подачі документів сина [PERSON] для зарахування до 1 -го класу школи, оскільки потрібна була згода одного із батьків дитини. Відповідач [PERSON] погодилась та приїхала наприкінці березня 2011 року на два дні вже з іншим чоловіком. Заявою [PERSON] , дала згоду на здійснення догляду за її малолітнім сином - гр. [PERSON] , позивачці [PERSON] , а також дала згоду - гр. [PERSON] вирішувати будь-які питання стосовно освіти, виховання, піклування про збереження здоров`я та життя, фізичний розвиток та умови життя малолітнього сина - гр. [PERSON] , посвідченою приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Запорізької області Спірідоновою М.А. від 23.03.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №990. З квітня 2011 часу дитина [PERSON] , [INFO] , якому на той час виповнилось повні 6 роки, більш не бачив відповідачку рідну мати [PERSON] , [INFO] , жодного разу. Після цього відповідач 1 більш не намагалась встановити з сином зв`язок, не виявляла бажання особисто з ним спілкуватись та приймати участь у його вихованні, не намагалась зустрітися з дитиною, не спілкується з дитиною в тому обсязі, котрий необхідний для дитини; життям, здоров`ям та навчанням сина не цікавиться, не забезпечує необхідного харчування, ухиляється від усіх зобов`язань щодо дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тобто більш 8 роки. До 2017 року донька [PERSON] , [INFO] , дуже рідко телефонувала позивачу, однак номер її телефону був скритий та місце проживання (перебування) вона не повідомляла. В останній раз позивач розмовляла з нею по телефону в 2016 році. Місце знаходження (перебування), проживання відповідачів позивачу не відомо, засоби зв`язку з відповідачами: донькою матір`ю дитини [PERSON] , та батьком дитини [PERSON] , позивачу також не відомі, стосунків між собою не підтримуємо. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2018 року по справі №333/6173/17, усунуто [PERSON] , перешкоди в праві власності на квартиру [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Запоріжжя такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності. Батьки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не були позбавлені інформації стосовно місця проживання позивачки та дитини, оскільки позивач фактично постійно з дитиною проживає за вищевказаною адресою, місце проживання не змінювала. Вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість відповідачів: батька [PERSON] , [INFO] , та мати [PERSON] , [INFO] , але вольове небажання виконувати свої батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] , покладені на них законом. У зв?язку з викладеним позивач змушена звернутися з позовом до суду. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не приймають участі в житті сина [PERSON] , навіть не цікавляться його життям та розвитком, не відвідують сина вдома, в школі. Вихованням дитини позивач займається самостійно. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Представник відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Омельчук В.А. у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] , та [PERSON] , актовий запис № 111. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданим 17.10.1980 року Комунарським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №1384, де в графі мати вказано [PERSON] . Згідно свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 01.02.1983 року Комунарським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №68, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 01.03.1985 року Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №172, позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 09.08.2005 року за адресою [ADDRESS] , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи за № 04-28/3-1223 від 16.01.2020 року. Згідно заяви, зареєстрованої в реєстрі за № 990 від 23.03.2011 року та посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Спірідоновою М.А., [PERSON] , надала згоду на здійснення догляду за її малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] його бабусі [PERSON] , [INFO] , а також надала згоду гр. [PERSON] вирішувати будь-які питання стосовно освіти, виховання, піклування про збереження здоров?я та життя, фізичних розвиток та умови життя малолітнього сина гр. [PERSON] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2018 року по справі №333/6173/17, усунуто [PERSON] , перешкоди в праві власності на квартиру [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Запоріжжя такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності. Відповідно довідки Запорізької гімназії №6 Запорізької міської ради Запорізької області від 10.09.2019 року №01-22/313, [PERSON] навчався у Запорізькій гімназії №6 з 01.09.2011 року по 03.08.2018 року. [PERSON] , класний керівник 1-А класу (2011-2012 н.р.). [PERSON] , класний керівник 7-а класу (2017-2018 н.р), стверджують, що батьки учня [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за час навчання сина у Запорізькій гімназії №6 школу не відвідували, з класними керівниками та адміністрацією навчального закладу не спілкувалися. Всі батьківські збори відвідувала лише бабуся [PERSON] . [PERSON] постійно підтримувала зв`язок із класними керівниками, вчителями предметниками, забезпечувала належні умови для навчання та виховання свого онука - [PERSON] . Адміністрація навчального закладу вважає, що [PERSON] та [PERSON] , за час навчання з 01.09.2011 року по травень 2018 року, не виконували свої батьківські обов`язки. Відповідно довідки Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №84 Запорізької міської ради Запорізької області від 13.01.2020 року №01-13/04, [PERSON] , класний керівник 9-Б класу, стверджує, що батьки учня 9-Б класу, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за час навчання сина у Запорізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №84 (з 01 вересня 2018 року) не відвідували школу, не спілкувалися із класним керівником та адміністрацією закладу. На всі батьківські збори приходила лише бабуся [PERSON] ,яка підтримує постійний зв?язок із класним керівником та забезпечує належні умови для проживання та навчання онука. Адмністрація навчального закладу вважає, що [PERSON] та [PERSON] не виконують свої батьківській обов?язки. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 68,25 кв.м., жилою площею 45,2, корисною площею 66,1 кв.м., на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ [NUMBER] 519063, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради від 08.06.2007 року. Право власності зареєстровано Орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 19.06.2007 року, номер витягу 14956466, внесені зміни про власника в технічний паспорт. Згідно акту обстеження умов проживання від 27.04.2020 року складеного начальником відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] та головним спеціалістом відділу Шепель Т.О., проведено обстеження умов проживання у квартирі [ADDRESS] , для виховання та розвитку дитини створені всі необхідні умови. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованою Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 12.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Частиною 2 ст. 152 СК України передбачено, що дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Згідно ч.1, ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Після з`ясування всіх обставин справи, суд вважає, що поведінка батьків дитини, суперечить вимогам ст.ст. 150, 152 СК України, та порушує право дитини на належне батьківське виховання, фізичний, духовний та моральний розвиток. У статті 155 СК України, закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Частиною 4 ст. 155 СК України регламентовано, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі п.2) ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень п.15) Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зі змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16) зазначеної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків. На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Відповідно до висновку за № 0869/01-37/05 від 22.05.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , спеціалісти відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , 1980 року народження та батька [PERSON] , 1979 року народження, відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідачів щодо ухилення від виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до синаАль- [PERSON] , які з дитиною не спілкується, не забезпечує її матеріально, ухиляється від виконання обов`язків по її вихованню, не проявляє батьківської турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дитини, що встановлено висновком органу опіки та піклування. На думку суду позбавлення відповідачів [PERSON] , та [PERSON] батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини. Таким чином позовна заява [PERSON] в частині позбавлення відповідачів батьківських прав, щодо неповнолітньої дитини, підлягає задоволенню. Згідно ст. 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Верховний Суд України в Узагальненні від 11.12.2008 р в «Практиці розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки і піклування над дітьми» наведене вище положення роз?яснив, що слід розуміти таким чином, що коли при розгляді справи суд встановить, що особа позбавлена батьківського піклування, то це є достатньою підставою для порушення і розгляду судом питання про встановлення опіки чи піклування над дитиною і призначення піклувальника, навіть у тих випадках, коли таку вимогу не було заявлено. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень частин З, 4 ст. 60 ЦК , суд призначає опікуна або піклування за поданням органу опіки та піклування. Вбачається, що замість подання у матеріалах справи може бути наявний офіційний висновок чи інший документ органу опіки та піклування, який свідчить про згоду цього органу на призначення певної особи опікуном або піклувальником. Згідно ст. 166 ч. 3 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до висновку про доцільність (недоцільність) встановлення опіки , піклування та відповідність інтересам дитини, служба у справах дітей Запорізької міської ради вважає доцільним встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , та ставить [PERSON] як кандидата в опікуни/піклування. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , яка являється бабусею неповнолітньої дитини, слід призначити їх опікуном, адже це буде в найкращих інтересах дитини. Також суд вважає за доцільне вищначити місце проживання дитини з позивачкою. Одночасно позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, на її користь. Згідно ч.2, ч.3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved