Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,0408 га, що розташована в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та в обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 27.09.2006 p., який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.11.2006 р. продала відповідачу - [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88. В подальшому відповідач - [PERSON] згідно з договором дарування від 06.08.2015 p., за реєстром №722 та договором дарування від 06.08.2015 р., за реєстром №724, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.08.2015 р. подарувала позивачу - [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88. Тобто, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88 20.11.2006 р. перейшло до відповідача - [PERSON], 06.08.2015 р. перейшло до позивача - [PERSON]. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.10.2015 р. право власності на земельну ділянку, площею 0,0408 га, що розташована в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88 зареєстроване за відповідачем - [PERSON]. Зі змісту абз. 2 п. 1 договору купівлі-продажу від 27.09.2006 р. вбачається, що цей житловий будинок ... розташований на земельній ділянці площею 401,4 кв. м.». п. З договору дарування від 06.08.2015 р., за реєстром №722 та договору дарування від 06.08.2015 р., за реєстром №724 вбачається, що «житловий будинок ... розташований на земельній ділянці площею 401,4 кв. м.». Тобто, цивільно-правові угоди щодо земельної ділянки, площею 0,0408 га, що розташована в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88 не укладалися. Стверджується , що позивач [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0408 га, що розташована в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88 набула у встановленому законодавством України порядку (ст. ст. 11, 328, 377 ЦК України, ст. 120 ЗУ України). Відповідач [PERSON] позов визнала повністю. Представник відповідача [PERSON] власності та приватизації Комунального майна Кіровоградської міської ради в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом (а. с.89 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 27.09.2006 p., який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.11.2006 р. продала відповідачу - [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88. В подальшому відповідач - [PERSON] згідно з договором дарування від 06.08.2015 p., за реєстром №722 та договором дарування від 06.08.2015 р., за реєстром №724, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.08.2015 р. подарувала позивачу - [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.10.2015 р. право власності на земельну ділянку, площею 0,0408 га, що розташована в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88 зареєстроване за [PERSON]. Розмір земельної ділянки та її належність підтверджується копією державного акту ( а.с. 81). Зі змісту абз. 2 п. 1 договору купівлі-продажу від 27.09.2006 р. вбачається, що цей житловий будинок ... розташований на земельній ділянці площею 401,4 кв. м.». п. З договору дарування від 06.08.2015 р., за реєстром №722 та договору дарування від 06.08.2015 р., за реєстром №724 вбачається, що «житловий будинок ... розташований на земельній ділянці площею 401,4 кв. м.». Цивільно-правові угоди щодо земельної ділянки, площею 0,0408 га, що розташована в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88 не укладалися. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкоємці після смерті [PERSON] до нотконтори не звертались, спадкова справа не заводилась ( а.с. 38-40). Відповідно до ч. 1, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, згідно з ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, згідно з ч. 3, ст. 10, ч. 1, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~Згідно п.18 ґ)\~\~постанови Пленуму Верховного Суду\~\~України №7 від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» ( з змінами ) при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14\~\~) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі\~\~та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод,\~\~а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК ( 435-15 ), а з часу внесення змін\~\~до\~\~статті\~\~120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Тобто, протягом останніх двох десятиліть законодавець неодноразово змінював норми закону , що регулюють підстави та умови набуття права власності на земельну ділянку в разі відчуження розташованої на ній будівлі або споруди. Тому повинен застосовуватися закон, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.10.2015 р. право власності на земельну ділянку, саме площею 0,0408 га, що розташована в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88 зареєстроване за померлою [PERSON] ( а.с. 69). [PERSON] померла 17.08.2015 року , що підтверджується актовим записом про смерть № 2189 від 19.08.2015 року (а. с. 26) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00016029694 від 20.11.2015 року (а. с. 27-28). [PERSON] згідно з договором дарування від 06.08.2015 p., за реєстром №722 та договорам дарування від 06.08.2015 р., за реєстром №724, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.08.2015 р. подарувала - [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 88, тобто перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. Так, лише при відчуженні\~\~нерухомого майна в період з 01.01.2002 року по 20.06.2007 року ( під час дії ст..120 ЗК України в редакції від 25.10.2001 року )\~\~не тягло автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності на земельну ділянку, захистити своє порушене право не може , то суд вважає за можливе визнати за нею право власності на земельну ділянку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.88 ЦПК України суд вирішує судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами. \~\~\~\~

Outcome: approved