Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася з даний позовом до суду, обґрунтовуючи який зазначила, що 02.04.2009 р. [PERSON] позичила у неї під розписку гроші в сумі 26175 грн. Вказана розписка не містить кінцевої дати повернення боргу і є безстроковою. При цьому вказані кошти відповідач зобов'язувалася повернути за першою вимогою. На її вимогу відповідач повернути борг відмовилася, а тому вона вимушена була направити на її адресу вимогу про повернення боргу, але остання не відреагувала. Тому просить стягнути з відповідача всю суму боргу. Крім того просить стягнути на її користь суму судового збору в розмірі 261,75 грн. Витрати на правову допомогу, яку зменшила з 6000 грн. до 4500 грн., витрати на копіювання документів 20 грн. В судовому засіданні вона та її представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судому засідання заперечила наявність боргу та повідомила, що дійсно вказану суму отримала в борг та засвідчила це письмовою розпискою. Але на сьогоднішній день борг відсутній, так як вона його повність повернула за два рази. Перший раз в розмірі 10000 грн. вона передала позивачу в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], але відповідної розписки у позивача не взяла. Залишок суми 16500 грн. вона передала сину позивача [PERSON] в присутності трьох свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в магазині останньої, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON], так як [PERSON] на той час перебувала у лікарні і вона сказала передати гроші її сину. Таким чином вона повністю розрахувалася з позивачем і її вимогу вважає повторним стягненням боргу, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засідання дав показання про те, що [PERSON] є його мамою. Дійсно отримав від [PERSON] в присутності свідків гроші в сумі 16500 грн., які їй особисто давав в борг, про що і написав в письмовій розписці. Про боргові зобов'язання [PERSON] перед його мамою, йому мало що відомо. Розписку про отримання від нього коштів [PERSON] він порвав після отримання суми боргу. Свідок [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що в їх присутності [PERSON] передала [PERSON] гроші в сумі 10000 грн., але розписку не вимагали. Потім в присутності [PERSON] та в магазині останньої, [PERSON] передала сину позивача [PERSON] 16500 грн., що останній завірив розпискою. Свідок [PERSON] підтвердила дані обставини та додала, що текст розписки створювали всі разом, а [PERSON] його власноручно писав. Суд заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідив та проаналізував письмові докази, які є в матеріалах даної справи та прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дана цивільна справа розглядалася на підставі ст.11 ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, який підтверджується розпискою відповідача (а.с.3). Дані обставини відповідачем не оспорюються. [PERSON] на вимогу [PERSON] не повернула отримані кошти, що змусило останню направити відповідачу письмову вимогу про повернення суми боргу в розмірі 26175 грн. (а.с.4). Отримання вказаної вимоги підтверджується листом Центру поштового зв'язку (а.с.5). Суд критично оцінює показання свідка [PERSON] щодо отримання ним від [PERSON] суми боргу за договором позики 16500 грн., так як останній не довів належними доказами сам факт існування даного правочину між ним та [PERSON], який остання заперечує. Але дослідивши розписку написану [PERSON] щодо отримання від останньої вказаної суми (а.с.18), суд не вважає її такою, що підтверджує факт повернення [PERSON] вказаної суми саме [PERSON] в якості повернення боргу, так як з тексту розписки дані обставини не вбачаються. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Зважаючи на дану норму Закону, суд не приймає до уваги як доказ показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про підтвердження передачі коштів [PERSON] безпосередньо [PERSON] та її сину [PERSON], так як єдиним доказом виконання зобов'язань по договору позики, є письмова розписка про отримання суми коштів кредитором від боржника, якщо даний правочин укладений між фізичними особами. Позивач заперечує обставини отримання нею від відповідача як суми 10000 грн. так і 16500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого виду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пункт 2 ч.1 вказаної статті передбачає, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. Оскільки відповідач добровільно повернути борг не бажає, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України не спростувала наявність боргу належними та допустимими доказами, суд приходить до переконання, що права позивача щодо отримання суми боргу підлягають задоволенню та захисту в судовому порядку. Вимога щодо стягнення суми 4500 грн. за сплату правової допомоги також підлягає задоволенню, так як дані обставини підтверджуються Договором про надання правової допомоги (а.с.8) та Актом приймання-передачі виконаних робіт (а.с.36). Вимога щодо відшкодування 20 грн. позивачу за оплату виготовлення копій документів, не підлягає задоволенню в зв'язку з недоведеністю. Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 261 грн. 75 коп., які підтверджені квитанцією (а.с.11).

Outcome: partial