Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок №48 по вулиці 11 Лінія в місті Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 14 січня 2006 року. Позивач посилається на те, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті її чоловіка, діти померлого відмовились від прийняття спадщини на її користь, зараз не може оформити свої спадкові права на житловий будинок у звязку із виділенням частки житлового будинку в окрему адресу, а тому змінилась частка власності на житловий будинок, що підлягає спадку. Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. [PERSON] на праві спільної часткової власності належало 59/100 частки житлового будинку №48 по вулиці 11 Лінія в місті Миколаєві на підставі договору дарування від 22.01.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №6-176. Вказане підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2017 року. Інша 41/100 частки вказаного будинку належало брату [PERSON]М - [PERSON] (відповідач у справі). Довідкою комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.11.2017 року №3079 повідомлено, що станом на 28.12.2012 рік за адресою: м. Миколаїв, вул. 11 Лінія, 48, право власності зареєстровано за [PERSON] 59/100 часток на підставі договору дарування від 22.01.1996 року, зареєстровано БТІ 12.12.2000 року. Водночас повідомлено, що за даною адресою відбувся виділ (41/100 часток) в окрему адресу: м. Миколаїв, вул. 11 Лінія, 48/1. 14 січня 2006 року помер [PERSON], свідченням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП №020659. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2012 року державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок №48 по вулиці 11 Лінія в місті Миколаєві, оскільки виділено 41/100 частки цього житлового будинку в окрему адресу, змінилась частка у власності на житловий будинок, що підлягає спадку, а саме: фактично спадкодавцю на теперішній час належить цілий житловий будинок, а у правовстановлюючому документі зазначено, що спадкодавцю належить 59/100 частки житлового будинку. Відповідно до довідки Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 15.11.2017 року №2751/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 09.11.2017 року, заповіт від імені [PERSON], який помер 14.01.2006 року, не посвідчувався. Як вбачається із спадкової справи №578/2006 рік до майна померлого 14 січня 2006 року [PERSON], спадкоємцем за законом першої черги є лише [PERSON], оскільки діти померлого [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки спадщини на користь [PERSON] Таким чином, позивач є єдиною спадкоємицею за законом першої черги, інших спадкоємців за законом та за заповітом не має. Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності з ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки заповіт спадкодавцем не складався, діти відмовились від належної їм частки спадщини за законом на користь позивача, то позивач є єдиною його спадкоємицею за законом, а тому має право на спадкування після смерті її чоловіка у порядку спадкування за законом першої черги як його дружина. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зміну частки у власності на житловий будинок, то спадкуванню підлягає цілий житловий будинок. З огляду на те, що позивач не може оформити свої спадкові права після смерті її чоловіка, та зважаючи на те, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті спадкодавця, то позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved