Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою №72 в будинку 28 корпус 2 по вул. Генерала Жадова в м. Кропивницькому. В обґрунтування позову зазначено, що є власником квартири №72 в будинку 28 корпус 2 по вул. Генерала Жадова в м. Кропивницькому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.08.2005 року. В даній квартирі крім позивача зареєстровані донька [PERSON], 06.09.1980р. н., онук [PERSON] 16.05.2008р., дочка [PERSON] 10.04.1990 р. н. та онука [PERSON], [INFO], зареєстровані, але не проживають, оскільки донька вийшла заміж , зареєстрована та проживає [INFO] Федерація. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі створює перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю, а тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. До судового засідання позивачем надано клопотання про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог (а. с. 39 ). Відповідач в судове засідання не з»явився та надала заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову (а. с.40). Згідно ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] є власником квартири №72 по вул. Генерала Жадова в буд. 28 корпус 2 в м. Кропивницькому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.08.2005 року. (а. с. 12) . В даній квартирі крім позивача зареєстровані донька [PERSON], 06.09.1980р. н., онук [PERSON] 16.05.2008р., дочка [PERSON] 10.04.1990 р. н. та онука [PERSON], [INFO]. Останні донька [PERSON] 10.04.1990 р. н. та онука [PERSON], [INFO] зареєстровані але не проживають, що підтверджується довідкою № 64, виданої ОССБ « Гарант-28» від 22.12.2016 року (а. с. 6). Відповідно до ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно приписів ст. 64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з v договору найму жилого приміщення. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст.405 ЦК України, а саме ч. 2 член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст. 8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому економ порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, дата підписання 10.12.1948 р., дата набрання чинності 10.12.1948 р. Прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки реєстрація відповідача та її малолітньої дитини у вказаній квартирі створює позивачу перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю , вони без поважних причин понад рік не проживають у вказаному житлі, що підтверджується актом №487 від 24.11.2016 року (а. с. 9) Суду надано заяву про їх реєстрацію в Російській Федерації , м. Воронеж,, вул.. Яблунева , буд.57. При цьому , суд враховує факт визнання позову відповідачем. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved