Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить розірвати їхній шлюб та стягнути з нього аліменти на утримання доньки Анастасії Марії, [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. починаючи від дня предявлення позову і до досягнення повноліття дитиною. Позов мотивує тим, що 12.11.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого народилася дочка [PERSON], [INFO]. За останні пять років між ними постійно виникали незгоди, відповідач створює конфліктні ситуації, що негативно впливають на їхні відносини та виховання дитини. Внаслідок цього вона зрозуміла, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Її неодноразові намагання налагодити нормальні відносини не дали позитивних наслідків. Їхні відносини надалі постійно погіршувались. На даний час вже більше трьох років вона з дочкою проживає у своїх батьків. Чоловік проживає окремо, не займається не цікавиться вихованням доньки. Вони припинили сімейні відносини, сім»я розпалася і кожен живе окремо своїм особистим життям. Подальше спільне проживання є неможливим і формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам її малолітньої дитини. Разом з тим, відповідач повинен і має можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої доньки у твердій грошовій сумі, оскільки має мінливий дохід, їздить на заробітки до Польщі. Крім того, не можливо встановити всі джерела, для того, щоб визначити загальний розмір доходів відповідача. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала з мотивів. Викладених у позовній заяві, яку просила задоволити. Додатково пояснила, що наданий термін для примирення не дав позитивного результату, кожен з них живе своїм життям вже три роки. Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що позивач має намір зберегти сім»ї. При цьому, повідомив, що за наданий термін він намагався примиритися з позивачкою, телефонував до неї, однак вона його ігнорує. Аліменти можливості сплачувати не має, офіційно ніде не працює, не може знайти роботу, яка б приносила йому достатній дохід, на утриманні інших осіб не має, стан здоровя задовільний. Просив у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON], зареєструвало шлюб 12 листопада 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис №519. Від шлюбу сторін народилась донька Анастасія Марія, [INFO]. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин протягом останніх трьох років, їхній шлюб існує формально, наданий судом термін для примирення не дав позитивного результату, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу не змінюється, так як вона не змінювала під час реєстрації шлюбу. Разом з тим, обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати доньку, оскільки несе інші витрати повязані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, працездатного віку, відсутність на утриманні інших осіб), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум, визначений державою. Разом з цим, суд вважає за необхідне розяснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved