Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно до досягнення дочкою 23 років. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Дочка знаходиться на утриманні позивача та навчається на першому курсі Варшавської головної школи туризму і готельного бізнесу Вістула на денній формі навчання на контрактній основі з оплатою вартості навчання в сумі 1425 євро за рік, з терміном навчання до 30.09.2022 року. Позивач винаймає квартиру на проживання дочки, плата за яку становить 275 доларів США щомісячно, а також несе витрати на проїзд, харчування та забезпечення одягом. Добровільно відповідач не надає допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] . Ухвалою від 01.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. 19.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити в задоволенні позову, оскільки на даний час не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 його доходу, оскільки утримує дружину та неповнолітню дитину. Також вважає, що позивач не довела, що їхня повнолітня дочка дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, оскільки дочка сторін працює та має дохід, який перевищує дохід відповідача. Крім того, зазначив, що він належним чином сплачував аліменти на дочку до її повноліття, із яких здійснювалася оплата за навчання дочки у Варшавській головній школі туризму і готельного бізнесу. Від відповідача надійшла заява про підтримання поданого відзиву та розгляд справи за його відсутності. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. На підставі наявних у справі документів (копії рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 05.11.2012 року по справі № 1402/612/12; копії свідоцтва про народження [PERSON] ; довідки Лук`янівської сільської ради Баштанського району від 27.11.2019 року; довідки про прийняття іноземця на навчання з перекладом; копії свідоцтва про народження позивача; копії свідоцтва про зміну імені позивача; копій платіжних доручень в іноземній валюті від 06.06.2019 року та 22.03.2019 року; квитанцій про оплату; копії рахунку від 17.10.2018 року; копії договору № 13 від 17.10.2018 року; копії рахунку 402-01/2019 року про оплату вартості навчання за 1 рік; копії паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] , копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] ), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивача та є студентом денної форми навчання Головної школи туризму і готельного бізнесу Вістула міста Варшава із запланованим строком навчання до 30.09.2022 року. Сторони не досягли домовленостей про участь відповідача в утриманні повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина, мати, батько мають бути матеріально забезпеченими, здатними забезпечувати дочку або сина. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. При цьому ст. 199 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина) то саме на їх користь належить стягувати аліменти, а не на користь матері, оскільки дочка сторін досягла повноліття, наділена повною цивільно-правовою дієздатністю та не є дитиною в контексті ст. 6 СК України та на вказані правовідносини ст. 179 СК України не поширюється. В даному випадку мати відповідно до ч.3 ст. 199 СК України має право лише на пред`явлення позову в інтересах повнолітньої дочки, але отримувачем аліментів відповідно до ст. 199 СК України є саме дочка. Крім того, зі змісту ст. 201 СК України слідує, що учасниками даних правовідносин є батьки з одного боку, як особи, які зобов`язані надавити утримання, та повнолітні дочка чи син з іншого, як особи, які мають право на утримання. При цьому не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову твердження відповідача про те, що він не має коштів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, а також, що позивачем не доведено, що дочка дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з її навчанням, оскільки вказані твердження є припущеннями, які повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема довідкою про прийняття іноземця на навчання, платіжними дорученнями, рахунками та квитанціями, з яких встановлено, що повнолітня дочка сторін [PERSON] дійсно навчається на платній основі на денній формі навчання у Головній школі туризму і готельного бізнесу Вістула міста Варшава, що свідчить про те, що вона потребує матеріальної допомоги. Натомість відповідач не подав до суду жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин. Що стосується посилання відповідача на те, що дочка сторін працює та отримує дохід, який перевищує дохід відповідача, то, по-перше, вказана обставина жодними доказами не підтверджена, по-друге, вказана обставина передбачена ст. 188 СК України як підстава для звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину, проте відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання дана норма не застосовується. Таким чином, встановлені судом обставини вказують на наявність законних підстав для можливості стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. При цьому, відповідач у відзиві заперечив наявність підстав для стягнення аліментів на дочку, оцінка чому дана вище, але будь-яких заперечень щодо розміру аліментів, про стягнення яких просив позивач - 1/4 частина заробітку (доходу) відповідача, відповідач будь-яких зауважень не подав та не вказав, я якому розмірі він вважає доцільним надання дочці матеріальної підтримки з його боку. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд також бере до уваги можливість надання [PERSON] утримання її матір`ю, позивачем по справі, та те, що обидві сторони мають рівні обов`язки щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на утримання повнолітньої дочки, суд виходить з положень статті 200 СК України, згідно з якими суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За такого, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь повнолітньої дочки, що продовжує навчання, аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача буде максимально відповідати принципам розумності та справедливості, оскільки має, з одного боку, забезпечити повнолітній дочці отримання від батька належного матеріального утримання на період навчання, з іншого - забезпечити баланс між обов`язком обох батьків матеріально підтримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Оскільки за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору та позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved