Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 14.02.2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. 16.04.2009 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано, сина залишено на проживанні з матір'ю. Після розірвання шлюбу [PERSON] коштів на утримання дитини не надає. Участі у вихованні та розвитку сина не приймає. Відповідач навчанням та поведінкою сина в школі не цікавиться, навчальний заклад не відвідує. Оскільки відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківський обов'язків щодо виховання сина, не забезпечує його нормальними умовами проживання, не надає жодної матеріальної допомоги, то позивачка просить позбавити його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, подали заяву в якій просили розглянути справу за їх відсутністю та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби в справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечила, надала суду висновок № 836 від 12.10.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватись на припущеннях, твердженнях, які самі потребують доведення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 жовтня 2006 року (а.с.7), [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Жодних з покладених законом на батьків обов'язків батько дитини не виконує, вихованням малолітньої дитини займається виключно позивачка, нею створені всі необхідні умови для проживання дитини. Дані обставини підтверджуються актом обстеження житлових умов сім'ї складеним комісією ЗШ І-ІІІ ступенів № 3 від 28.04.2017 року. (а.с.9). Згідно довідки-розрахунку № 6237 від 05.05.2017 року Івано-Франківського МВ ВДВС у [PERSON] виникла заборгованість по аліментах згідно виконавчого литса № 2-6198 виданого 26.01.2010 року станом на 01.05.2017 року складає 9288,71грн. (а.с. 10). Згідно інформації про участь батьків у вихованні дитини № 177 від 04.05.2017 року Івано-Франківської ЗШ І-ІІІ ступенів № 3 [PERSON] навчається в даному закладі в 4-Д класі, участь у його вихованні бере мати дитини - [PERSON], батько навчанням та поведінкою дитини в школі не цікавиться, навчальний заклад не відвідує. (а.с.11). Згідно психологічної характеристики № 178 від 04.05.2017 року ЗШ І-ІІІ ступенів № 3 [PERSON] товариський, активний у спілкуванні, до дорослих ставиться з повагою, проте комфортніше почувається вдома, в сімейному колі, однак наявне порушення спілкування з біологічним батьком, воно носить поверхневий характер (а.с. 12). Згідно виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 25.04.2017 року вбачається, щол за медичною допомогою звертається мама та виконує рекомендації лікаря (а.с.13). З висновку Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки дитина проживає разом із матір'ю, для неї створені належні умови для проживання. Батько не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров'ям, та не з'являється до дитини. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] є обгрунтованою, таким, що відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved