Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO]. в м. Борисполі Київської області помер її батько [PERSON], після якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку та присадибної ділянки. За життя батько заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та її сестра [PERSON] Позивач вказувала, що пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини з поважної причини, тому 11.03.2013 р. звернулася до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини за законом, який було задоволено, але до теперішнього часу спадщина до кінця не оформлена, оскільки відповідач [PERSON] забрала всі документи на будинок та не надає їх нотаріусу. Тому позивач просить позбавити права на спадкування [PERSON] в долі ? спадщини, яку та прийняла 24.01.2012 р. після смерті батька - [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач та її представник проти позову заперечували, посилаюсь на його необґрунтованість та безпідставність, підтримали надані ними письмові заперечення проти позову, вважають, що позивач не довела обставин, згідно ч.5 ст.1224 ЦК України. Суд, вислухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи знаходить, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON], померлого [INFO] р. у м. Бориспіль Київської області (а.с.11,12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] у встановлений законом строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2013 р. (а.с.22-24) по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини за законом позов було задоволено та визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном 2 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.07.2013 р. (а.с.19-21) рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2013 р. залишено без змін. Відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані. За змістом даної норми факт ухилення від виконання обов'язків щодо утримання спадкодавця лише тоді є підставою для усунення від права на спадкування, якщо цей факт встановлений судом. Крім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві. Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.6 Постанові Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при встановленні факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. З огляду на викладене правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю, який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу, потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця. Таким чином, виходячи зі змісту вищезазначених норм закону, при вирішенні розглядуваного позову слід встановити як факт ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі з боку саме відповідача. При цьому слід виходити з того, що ухиляння від надання допомоги має полягати у навмисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку і допомогу спадкодавцю. Таке ухиляння має бути пов'язане із винною поведінкою спадкоємця, який усвідомлював свій обов'язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій. Згідно матеріалів справи, позивач вказує, що відповідач чинила їй перешкоди та навмисно заважала прийняти спадщину за законом, оскільки заперечувала у судах необхідність продовження строку для прийняття спадщини. Однак, на думку суду, сама по собі ця обставина, не може свідчити про факт усунення від права на спадкування. На підтвердження такого факту позивач має надати суду належні і допустимі докази, що в силу ст. ст. 10 ч. 3, 60 ч. 1 ЦПК України є її обов'язком. Відповідно до вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог перечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. ст. 57,58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін на підставі належних доказів. Відповідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження і позивачем не доведено інших обставин, необхідних для усунення від спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, суд знаходить, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.

Outcome: dismissed