Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 23.07.2015 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що у них різні погляди на життя та вирішення питань, що постають у їхньому сімейному житті. Вказує, що шлюбні відносини між ними були припинені та спільне господарство не ведеться з січня 2017 року. Шлюб існує лише формально, а примирення між нею та відповідачем не можливе, оскільки це суперечитиме її інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2018 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 19, 20). 18 січня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 24, 25). В судове засідання сторони не з'явились. До суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, відповідач вказав, що позовні вимоги визнає (а.с. 28, 29). З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 23.07.2015 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1049 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, спільного господарства сторони не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп. (а.с. 4).

Outcome: approved