Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що 17.10.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м Кіровограда, актовий запис № 957. Вказала, що шлюбні відносини між ними не склалися, оскільки постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя стало неможливим в зв'язку з чим вони припинили з відповідачем шлюбні стосунки та припинили вести спільне господарство. Зазначила, що шлюб між ними було розірвано 05 вересня 2013 року відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні доньки не приймає та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення повноліття, а у випадку досягнення повноліття до закінчення її навчання. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала, покладаючись на обставини викладені в позові, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, думку щодо заявленого позову у будь-якій формі не висловив, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Квартального комітету № 16 Ленінського району м. Кіровограда № 285 від 02 липня 2014 року (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14 січня 2004 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис про народження № 70, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проживає окремо, дитина знаходиться на повному утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів до закінчення дитиною навчання задоволенню не підлягає, так як в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та відповідного обґрунтування. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial