Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

\~Позивач звернулася з позовом до суду мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебувають у шлюбі з 18.11.2000 року. За час шлюбу ними було придбано магазин, що розташований по вулиці Гагаріна, 23 в с.Луганка Петрівського району Кіровоградської області. 14.09.2016 року рішенням Петрівського райсуду Кіровоградської області вказаний магазин визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за позивачкою право власності на ? частку магазину. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство вони не ведуть, відповідач в добровільному порядку поділити вищевказаний магазин в натурі не бажає, тому позивач змушена звернутися з позовом до суду про поділ в натурі магазину, що розташований по вулиці Гагаріна, 23 в с.Луганка Петрівського району Кіровоградської області.\~\~\~\~\~\~\~ Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позов визнає повністю. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 18 листопада 2000 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №083357, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 06.09.2011 року, актовий запис №322(а.с.4). 01 жовтня 2004 року під час шлюбу сторонами було придбано магазин, що розташований по вулиці Гагаріна, 23 в с.Луганка Петрівського району Кіровоградської області(а.с.5). 14 вересня 2016 року рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області(а.с.16), магазин, що розташований по вулиці Гагаріна, 23 в селі Луганка Петрівського району Кіровоградської області визнано спільною сумісною власністю подружжя, тобто сторін, та за позивачем визнано право власності на 1/2 частку вищевказаного магазину. На даний час шлюб з відповідачем не розірвано, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне господарство вони не ведуть, відповідач живе самостійним незалежним від сімї життям, добровільно поділити вищевказаний магазин не бажає і чинить перепони з даного приводу. Відповідно до технічного паспорту від 05.12.2016 року(а.с.6-8), магазин, що розташований по вулиці Гагаріна, 23 в селі Луганка Петрівського району Кіровоградської області, складається з наступних приміщень: магазин під літ. А, площею 105.6 кв.м., прибудови під літ. а, площею 12.8 кв.м. та навісу площею 10.1 кв.м., а згідно поверхового плану(а.с.10-14), сам магазин під літ. А складається: під №1 - торговий зал з окремим входом, площею 61.1 кв.м., під №2 кладова, площею 10.7 кв.м., під №3 - торговий зал, з окремим входом, площею 23 кв.м., кладова, площею 10.8 кв.м. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно статті 163 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до 1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. \~ Згідно ст.370 Цивільного кодексу України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 Цивільного кодексу України. Сторони домовилися про те, щоб відповідачу виділити в натурі наступні приміщення магазину: приміщення під №1 - торговий зал з окремим входом, площею 61.1 кв.м., а позивачу виділити інші приміщення магазину: під літ. а: навіс площею 10.1 кв.м., прибудову площею 12.8 кв.м., під №2 кладову площею 10.7 кв.м., під №3 - торговий зал з окремим входом площею 23 кв.м., кладову площею 10.8 кв.м. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.60, 61, 69, 70, 71, 72, 163 Сімейного кодексу України, ст.370 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved