Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №010805 від 07 березня 2001 року. Мотивує свій позов тим, що 19 квітня 2015 року помер її дід [PERSON]. Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлого за заповітом, прийняла спадщину, просить визнати її право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявилася, однак в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Бужанівської сільської ради і зареєстрованого 10 квітня 2000 року в реєстрі за №37 стверджується, що [PERSON] належний йому сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ №0142825 заповів [PERSON], тобто позивачу. Згідно з свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 19 квітня 2015 року. Згідно довідки Бужанівської сільської ради №1264 від 23 жовтня 2015 року спадкоємцями майна після смерті [PERSON] за законом є його діти [PERSON] та [PERSON], тобто відповідачі, а спадкоємцем за заповітом [PERSON], тобто позивач. Остання вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання та догляду за спадковим майном. Заповіт [PERSON] не змінений і не скасований. Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори №2439/01-09 від 29 грудня 2015 року стверджується, що після померлого [PERSON], який помер 19 квітня 2015 року, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що діти спадкодавця відповідачі [PERSON] та [PERSON], в силу ст.1241 ЦК України, мають обовязкову частку у спадщині після смерті свого батька [PERSON], оскільки вони є пенсіонерами, тобто непрацездатними особами. Однак, на спадщину після смерті спадкодавця не претендують, що стверджується поданими ними заявами про визнання позовних вимог позивача. З листа державного нотаріуса від 22 жовтня 2015 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно і розяснено їй право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Довідкою Відділу Держгеокадастру у Горохівському районі Волинської області №29-305-99.6-779/15-15 від 23 листопада 2015 року стверджується, що взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0142825 [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №010805 З Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №010805 від 07 березня 2001 року вбачається, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 1,62 га, які розташовані на території Бужанівської сільської ради і які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті свого діда [PERSON] прийняла спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за заповітом [PERSON] на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №010805 від 07 березня 2001 року.

Outcome: approved