Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який уточнив, до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитного договору №HAL 5GK01270014 від 27.05.2008 року, зобовязати відповідача приймати від неї залишок коштів, що залишиться після приведення сторін у попередній стан, що існував до укладення кредитного договору рівними частинами у гривні. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що кредитнийдоговір №HAL 5GK01270014, укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк»27.05.2008 року є несправедливим та не визначена сукупна вартість кредиту. В судове засідання позивач та його представник не зявились, про дні 07.05.2015р., 25.05.2015р., 09.06.2015р. та час судових засідань повідомлялись належним чином. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.05.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №HAL 5GK01270014, за умовами якого банк зобовязався надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 27.05.2008 року по 26.05.2020 року включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 51048 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент його надання, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу (а.с.6-8). Частина 1 ст. 215 Цивільного кодексу України зазначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивачем у справі не надано жодного доказу недотримання відповідачем під час укладання оспорюваних договорів вимог, передбачених ст.203 ЦК України. Позивач [PERSON] зазначає, що п.8.1 кредитного договору передбачає сплату за користування кредитом відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяці (15% річних), одноразової винагороди за надання кредиту у розмірі та винагороди 4,08% річних за резервування що відповідно до розрахунків позивача разом складає 19,08% на рік. Проте у додатку №1 до Кредитного договору реальна процентна ставка визначена у розмірі 19,37%, що більше на 0,29% (позивачем у позові помилково зазначено 0,37%) ніж зазначено у договорі. Тому позивач вважала, що кредитний договір містить в собі приховані платежі, про які вона не була повідомлена. В той же час, судом встановлено, що п.8.1 Договору передбачає сплату позивачем: за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку (15% на рік), винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент його надання, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.7.2 цього договору (винагорода дорівнює сумі залишку між сплаченими Позичальником моніторингу коштами і нарахованими Банком на останній термін сплати). Тому 19,08% річних складають лише відсотки за користування кредитом та винагорода за резервування ресурсів, в той час як договором передбачена ще сплата винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу. У додатку №1 до кредитного договору «Загальна вартість кредиту» зазначена сукупна вартість кредиту та реальна процентна ставка за кредитом у розмірі 19,37%. Позивач була ознайомлена з ним, та погодилась з даними умовами договору, поставивши свій підпис, що спростовує наявність прихованих платежів за кредитом та введення позичальника в оману (а.с.9). Щодо включення сум страхування майна 288 долари США та особистого страхування 216 долари США до суми кредиту не протирічить умовам договору та чинному законодавству, оскільки ці суми є кредитними коштами з цільовим призначенням страхування. Крім того, позивач посилається на несправедливість умов, що виражається у істотному дисбалансі договірних прав і обовязків на шкоду споживача, зокрема, умову погашення кредиту і сплату відсотків за його користування в доларах США, переплати за кредитом в звязку із завищенням щомісячних платежів. Позивач була ознайомлена з умовами кредитування, які в повному обсязі містяться в кредитному договорі та додатках до нього, своїм підписом засвідчила згоду з запропонованими умовами. Зокрема, додаток №1 до кредитного договору містить зазначення, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе позичальник; додаток №2 містить розрахунок щомісячних платежів. Протягом майже 7 років позивач не оспорювала умови договору, була згодна з ними. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, у звязку з їх необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed