Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна, покликаючись на те, що їй на праві власності належить автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.4», седан-В, 2016 року випуску згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №30К/04-17 від 24 квітня 2017 року. 25 липня 2017 року у Сервісному центрі МВС при постановці на облік автомобіля їй стало відомо, що на даний автомобіль накладено арешт (на все майно попереднього власника [PERSON]С.). Наявність такого арешту позбавляє її права володіти, користуватись і розпоряджатитсь майном, яке є її власністю. Просить визнати право власності за нею на автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.4», седан-В, 2016 року випуску, зняти арешт з данного автомобіля. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наддала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судоваому засіданні позов заперечив, пояснив, що позов може бути пред'явлено лише особою, яка є власником майна, однак позивач не є власником автомобіля марки «Volkswagen Jetta 1.4», седан-В, 2016 року випуску, оскільки не оформила договір купівлі-продажу транспортного засобу та не отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, вважає, що договір комісії не підписано продавцем [PERSON], оскільки його підпис відрізняється від наявного у паспорті та зі сторонни [PERSON] «ЛОГІСТИКТРАНССЕРВІС» підписано особою, яка не має повноважень. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] «ЛОГІСТИКТРАНССЕРВІС» в судовому засіданні позов не заперечив, зазначив, що договір -продажу транспортного засобу №30К/04-17 від 24 квітня 2017 року укладено відповідно до вимог закону у його присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що 24 квітня 2017 року [PERSON] придбала у [PERSON] «ЛОГІСТИКТРАНССЕРВІС», якому згідно договору комісії №30К/04-17 від 24 квітня 2017 року [PERSON] доручив продаж автомобіля, автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.4», седан-В, 2016 року випуску, чорного кольору, №кузова 3VWD67AJ8GM379009, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №30К/04-17 від 24 квітня 2017 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52835312 від 13 липня 2017 року та листа Регіонального сервісного центру у Львівській області №31/13-Б-163/17з від 25 липня 2017 року на автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.4», седан-В, 2016 року випуску, чорного кольору, №кузова 3VWD67AJ8GM379009 накладено арешт. Боржник [PERSON] Реєстрація арешту рухомого майна 17 листопада 2014 року. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Згідно з п.2.2 договору купівлі-продажу транспортного засобу №30К/04-17 від 24 квітня 2017 року покупець [PERSON] набуває право власності на автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.4», седан-В, 2016 року випуску з моменту підписання сторонами даного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Внаслідок наведеного, а також того, що сама представник позивача у судовому засіданні підтверджує, що позивач [PERSON] на даний момент є власником автомобіля марки «Volkswagen Jetta 1.4», суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на вказаний автомобіль є безпідставними, оскільки позивач просить визнати за нею право власності на майно, хоча як вона сама вказує, вона вже є власником такого майна. Окрім того, всупереч вимогам ч. 1 ст. 4 ЦПК України представником позивача не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що позивач [PERSON] зверталася до відповідного органу з проханням зняти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.4», седан-В, 2016 року випуску, та їй було, у будь-якій формі, у цьому відмовлено. А також, позивачем чи її представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що позивачем [PERSON] як власником автомобіля марки «Volkswagen Jetta 1.4» оскаржувалась постанова державного виконавця, якою накладено арешт на таке майно, оскільки арешт державним виконавцем накладено на даний автомобіль, як на власність [PERSON] Внаслідок наведеного, суд вважає, що представником позивача не доведено, що на даний момент наявні підстави для зняття арешту на автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.4», седан-В, 2016 року випуску та що їй відмовлено у будь-якій формі у знятті такого арешту. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак представником позивача не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що позивач [PERSON] зверталась до відповідних реєстраційних органів з прлханням зареєструвати за нею, як за власником, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.4» та їй було у цьому відмовлено. Окрім цього, представником позивача не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що позивач [PERSON] на даний момент не має можливості зареєструвати за собою право власності на автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.4» та в ході розгляду справи представник позивача не змогла пояснити підстави звернення до суду з даним позовом, необхідність визнання права власності за особою, яка вже є власником майна та наслідки, які повинні настати після визнання права власності на автомобіль за позивачем, а відтак, на переконання суду, у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Однак, суд не бере до уваги покликання представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на те, що договір комісії №30К/04-17 від 24 квітня 2017 року не підписано продавцем [PERSON], оскільки суд не має спеціальних знань та не може встановити справжність підпису [PERSON], а сторонами у судовому засіданні не заявлялись жодні клопотання з метою встановлення належності підпису [PERSON] Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed