Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачі 10.02.2015 року звернулися до суду з позовною заявою та просили суд: - позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]; - встановити над малолітнім [PERSON], [INFO] опіку та призначити [PERSON] його опікуном; - стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на користь [PERSON], починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування уточнених позовних вимог посилалися на те, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року до 2012 року, від яких у них народився син - [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті малолітній [PERSON], [INFO] залишився проживати з ними, своєю бабусею [PERSON] та тіткою [PERSON], де проживає по теперішній час та перебуває на їх утриманні. Відповідач, знаючи про те, що дитина залишилася без матері, відповідач ігнорує її повністю. Він не цікавиться життям та здоров'ям сина взагалі, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги. Відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, а позивачам самостійно складно утримувати онука, тому потребує утримання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] -[PERSON] та позивач [PERSON], кожен окремо, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, зазначили, що дитина останні чотири місяці проживає в сімї [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: [ADDRESS], неодноразово були направлені судові повістки про виклик до суду, однак поштові конверти повернулися до суду (а.60, 63). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Чорна О.Р. позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, вважала за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітньої дитини- сина [PERSON], [INFO], призначити опіку та призначити [PERSON] опікуном. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явися, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 67). Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних законних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18.07.2011 року виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 3). З копії актового запису № 42 від 18.07.2011 року про народження дитини [PERSON] та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], підстава внесення запису - спільна заява про визнання батьківства (а.с. 33-35). Мати [PERSON] - [PERSON] [INFO] померла (а.с. 4). З актового запису про народження № 433 від 07.04.1987 року та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.94), є матір'ю відповідача [PERSON] (а.с. 28-30), а отже рідною бабусею малолітнього [PERSON], [INFO]. Те, що [PERSON]. є тіткою малолітнього [PERSON], [INFO] підтверджується вищезазначеним актовим записом про народження відповідача [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], дошлюбне прізвище якої «[PERSON]», що вбачається зі свідоцтв про її народження та про шлюб (а.с.28-30,74,95), та в свідоцтві про народження позивача [PERSON] та відповідача матір'ю вказана [PERSON]. Малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею за адресою [ADDRESS], що вбачається з довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 242 від 27.01.2015 року (а.с. 5), що також підтверджується актом депутата Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Павліченко В.О. (а.с. 7). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON]. вказували, що малолітній [PERSON], [INFO] протягом останніх чотирьох місяців проживає в сімї [PERSON], що не заперечувалось представником органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради. Той факт, що батько [PERSON] - [PERSON] не приділяє належної уваги синові знайшов своє підтвердження в характеристиці Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з якої вбачається, що останній зловживає спиртними напоями, не працює, належної уваги вихованню сина не приділяє, сина не утримує (а.с.6). З довідки Навчального закладу «Лозуватська початкова школа-сад І ступеня» вбачається, що вихованням [PERSON], 21.06.20111 року постійно займаються бабуся [PERSON] та тітка [PERSON]. Батько дитини [PERSON] дуже мало уваги приділяє дитині, інколи з'являється у заклад у нетверезому стані (а.с. 8). З подання органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 23 від 27.03.2015 року вбачається, що дійсно дитина весь час перебуває з бабусею, яка водить його до садка, турбується про його розвиток, виховання, здоров'я. В той час, як батько дитини [PERSON] не забезпечує матеріальне утримання дитини, ніде не працює, не займається його вихованням, вживає алкогольні напої, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП, тому, орган опіки визнав за доцільне відібрати малолітню дитину [PERSON], [INFO] від батька [PERSON] (а.с. 49). Однак, в судовому засіданні представник органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Чорна О.Р. вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, оскільки з часу винесення подання про відібрання у нього дитини, ставлення останнього до сина ще погіршилося, він не приділяє належної уваги його вихованню, не цікавиться його здоров'ям, не надає матеріальної допомоги на його утримання, самоусунувся від виховання сина. Як вбачається з постанов суду за період 2013 -2015 років відповідач чотири рази був підданий адміністративному стягнення за ст.. 184 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню за ст.., ст.. 1732 ч. 1, 173 КУпАП (а.с.84-93). Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Згідно зі ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо всіх своїх дітей або когось із них. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року. Ч. 1 ст. 151 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків відносно його малолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], а саме він не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, що підтверджується вищезазначеними доказами, то суд вважає за необхідне, в інтересах дитини, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Щодо призначення опікуном [PERSON] його тітки [PERSON] (а.с. 28-35, 74, 95), то судом встановлено наступне. [PERSON] за місцем проживання [ADDRESS] характеризується позитивно (а.с.71), раніше не судима, в розшуку не перебуває (а.с. 82), за станом здоров»я може бути опікуном (а.с.72), має своїх троє малолітніх дітей (а.с. 73), одружена, вона та чоловік працюють, отримують стабільну заробітну плату (а.с..73-79). Висновком № 4 від 26.08.2015 року рада опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області визнала за доцільне призначити [PERSON] опікуном [PERSON] (а.с. 69), служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області надавши 17.11.2015 року покладалися на розсуд суду, оскільки в службі у справах дітей [PERSON] на обліку не перебувала як кандидат (а.с. 67). Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1,3 ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1,2 ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Також, на підставі ст. 164,165 СК України, приймаючи до уваги точку зору [PERSON]., висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] (а.с. 69), враховуючи матеріальний стан останньої, особисті якості, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, суд вважає можливим встановити над [PERSON], [INFO] опіку та призначити [PERSON] опікуном. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до положень ч. 2 ст. ст.. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У зв'язку з цим, враховуючи те, що відповідач є людиною працездатного віку, має можливість утримувати свого малолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги, доказів протилежного суду не надав, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини, сина [PERSON] на користь опікуна [PERSON], починаючи стягнення з 10.02.2015 року.

Outcome: approved