Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], 2015 року народження, та доньку [PERSON], 2015 року народження, які проживають з позивачкою. В даний час сім'я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини фактично припинені. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій по 2000,00 гривень, на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей. Також просить стягнути судові витрати в сумі 768,40 гривень. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився з вимогою про розірвання шлюбу, з вимогами щодо стягнення аліментів погодився частково, згоден сплачувати аліменти, але в сумі меншій ніж 2000,00 гривень. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 15.10.2014 року між сторонами було укладено шлюб , зареєстрований у виконавчому комітеті Садівської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 24 (а.с. 6). Від шлюбних відносин сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7) та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися внаслідок різних поглядів на сімейне життя. Між подружжям втрачено почуття любові, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Також, згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач як батько дитини зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти на утримання дітей. Оскільки діти проживають з позивачкою, відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, суд з врахуванням обставин, викладених в ст. 182, 184 СК України, визначає розмір аліментів на дітей в твердій грошовій по 1500,00 гривень, на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 768 грн. 40 коп. та на користь позивача 768,40 гривень у відшкодування судового збору.

Outcome: partial