Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді жилого будинку за адресою: [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 1999 року. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач у справі [PERSON] та їхні повнолітні діти [PERSON] та [PERSON] У передбачений законом шестимісячний термін позивач звернулася до Пологівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу №45/2013. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державний нотаріус Шостої Запорізької державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Пологівської державної нотаріальної контори Дмитрієва Н.П. їй відмовила через те, що договір купівлі-продажу жилого будинку не був нотаріально посвідчений. На момент укладення договору купівлі-продажу будинку в [ADDRESS] продавцями були [PERSON] та [PERSON], яких на теперішній час немає в живих. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] У зв'язку з зазначеним позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], а саме: жилий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про явку в судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання надали письмові заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав. Судовий розгляд справи просять провести без їх участі та без застосування засобів технічної фіксації (а.с.113,129). Відповідач [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою, в якій проти позовних вимог [PERSON] до неї не заперечувала, судове засідання просила проводити без неї та без застосування засобів технічної фіксації (а.с.114). Відповідач [PERSON], будучи двічі належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання шляхом отримання судових викликів рекомендованою поштою і через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.120,126,128), в судове засідання не явився, відзив на позов і докази в обґрунтування своєї позиції не подав, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з поважних причин до суду не звертався. Державний нотаріус Дмитрієва Н.П. як представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Пологівської державної нотаріальної контори, будучи завчасно належним чином повідомленою про місце, дату і час судового засідання (а.с.111,118,127), своєю заявою від 16 листопада 2018 року (а.с.51) просила суд розглядати справу за її відсутності. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, з'ясувавши міркування відповідача [PERSON] щодо заявленого позову, ненадання заперечень проти позову з боку третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області 11 вересня 2012 року, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у м.Пологи Запорізької області (а.с.6, 60). З копії договору купівлі-продажу від 25 травня 1999 року, посвідченого Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест», встановлено, що продавці [PERSON] та [PERSON] продали, а покупець [PERSON] купив жилий будинок з господарчими і побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) жилий будинок, виготовленого станом на 28 листопада 2017 року за підписом директора КП «Імпульс» Пологівської райради [PERSON], судом встановлено, що власником жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 1999 року (а.с.20). З копії звіту з незалежної оцінки майна встановлено, що станом на дату оцінки 05 лютого 2018 року жилий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами до нього, власник [PERSON], має ринкову вартість в розмірі 122479 грн. (а.с.8, 14,зворот). Згідно копії довідки комунального підприємства Пологівської районної ради «Імпульс» №б/н від 01 грудня 2017 року, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 1999 року. Дані правовстановлюючі документи в КП «Імпульс» Пологівської районної ради зареєстровані (на паперових носіях) 26 травня 1999 року в Реєстровій книзі №14а за реєстровим номером №3030. В єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровано. Загальна площа об'єкта станом на 28 листопада 2017 року становить 57,5 кв.м, житлова площа становить 25,1 кв.м (а.с.7). Також зазначено, що назву [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] на підставі розпорядження міського голови Пологівської міської ради Запорізької області від 19 лютого 2016 року №31 «Про перейменування вулиць та провулків міста Пологи Запорізької області» (а.с.7,зворот). Судом з копії спадкової справи №45/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємець за законом [PERSON] своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини і видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці за законом/заповітом, а саме діти померлого [PERSON] та [PERSON], звернулися з заявами до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини. Державний нотаріус Шостої Запорізької державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Пологівської державної нотаріальної контори Дмитрієва Н.П. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на спадковий жилий будинок у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок спадкоємцем нотаріусу не наданий, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, право власності на жилий будинок не зареєстроване (а.с.23, 67,зворот-68). Також судом з копії спадкової справи №82/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини і видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.81). З копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої 03 листопада 2018 року за №53934349, судом встановлено, що стосовно померлої [INFO] [PERSON] у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа №46739207, місце заведення Гуляйпільська державна нотаріальна контора, номер у нотаріуса 115, дата заведення 11 квітня 2009 року (а.с.76). Згідно ст.227 ЦК УРСР 1963 року, положення якого діяли на момент укладення договору купівлі-продажу спірного жилого будинку, для договорів купівлі-продажу жилих будинків у разі якщо хоча б однією стороною є громадянин, установлено обов'язкову нотаріальну форму. Згідно ч.1 ст.42 Кодексу, угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до положення ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених Законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.334 ЦК України право власності переходить до набувача з моменту його передачі. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого права, при цьому, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає способи захисту цивільних прав, одним з яких є визнання відповідного права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки судом встановлено, що позивачу державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння; відповідач [PERSON] і державний нотаріус Дмітрієва Н.П. як керівник третьої особи у справі в своїх заявах до суду не надали заперечень проти задоволення позову [PERSON]; реєстрація біржевого договору на спадкове домоволодіння була проведена покупцем [PERSON] за його життя; факт володіння і розпорядження за життя [PERSON] спадковим жилим будинком знайшов своє підтвердження в судовому засіданні вищенаведеними письмовими доказами; факт прийняття спадщини позивачем підтверджено її своєчасним зверненням до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, суд вважає можливим визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] на спадкове майно, яке складається з жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], з господарчими спорудами і будівлями до нього.

Outcome: approved