Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою у якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрований також відповідач, яка є колишньою дружиною сина позивача, але не проживає та не з`являється у будинку з травня 2017 року. Оскільки, реєстрація відповідача в будинку порушує законне право позивача, як власника, вільно розпоряджатися таким майном, вона звернулася до суду з цим позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити, а також вказали, що не заперечують проти реєстрації та проживання онуків у будинку позивача. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, пояснила, що їй нема де проживати, з минулої весни мешкає у чужої людини на квартирі з дітьми по [ADDRESS] , житло належить [PERSON] . Її з дітьми вигнали з будинку після розлучення. У будинку не з`являється, бо вважає, що її туди не пустять. До правоохоронних органів з цього приводу не зверталася. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що є кумою позивача, відповідач є колишньою невісткою. У травні, два роки тому, відповідач пішла від сина позивачки і з того часу не проживає. Свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою позивача. Підтвердила ту обставину, що з травня 2017 відповідач не проживає у будинку належному позивачу, після того як вони розлучилися з її сином. Позивачка сумує за онуками. На даний час, син позивача проживає з іншою жінкою у тій хаті. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач є одноосібним власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування (а.с.12) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13). У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровані: батько- [PERSON] , син - [PERSON] , колишня невістка- [PERSON] , онуки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що вбачається з довідки ВК Карлівської міської ради (а.с.16). Про відсутність відповідача у належному позивачу будинку свідчить акт обстеження умов проживання (а.с.15), де зазначено, що у вищевказаному будинку значаться зареєстрованими, але не проживають: колишня невістка - [PERSON] , онуки- [PERSON] , [PERSON] . Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач проживала у спірному будинку в якості члена сім`ї (дружина сина позивача) і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Реєстрація відповідача у спірному будинку порушує права власника, позивача по справі. З досліджених вище доказів, суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. 405, 406 ЦК України,

Outcome: approved