Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання з відповідачем шлюбу, зареєстрованого 30.09.1988 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровськ, актовий запис №1386 та стягнути на її користь судові витрати. Позов мотивує тим, що 30.09.1988 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від подружнього життя є дочка [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою та проживає окремо, зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через взаємну втрату довіри та поваги, постійна сварки, різні погляди на життя. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися майже три роки тому, а близько року тому відповідач знайшов іншу жінку, з тих пір вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть і взагалі не спілкуються. Відповідач ігнорує її неодноразові вимоги щодо подання заяви про розірвання шлюбу до органів РПАЦС, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засіданні не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом, сторони тривалий час не підтримують дружніх стосунків, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам дитини. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved