Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що відповідач є її батьком, який не проживає з матірю позивачки після розірвання шлюбу, однак, сплачував аліменти на її утримання до досягнення позивачкою повноліття. Однак, позивач продовжує навчання і являється студенткою ДПТНЗ «Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти» денної форми навчання та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, тому позивач просить стягнути на її утримання аліменти з відповідача на час навчання. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила стягнути з відповідача аліменти на її навчання в розмірі 1/6 частини. Відповідач в судовому засіданні з позовом не погодився та подав заперечення в якому просив відмовити позивачу в задоволені позову, мотивуючи це тим, що він має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, тому не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на навчання доньки, але погоджується на сплату аліментів в розмірі 1/12 частини його заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком позивача, що підтверджується копією свідотва про народження [NUMBER] виданого повторно 28.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області(а.с.3). В даний час позивач продовжує навчання і являється студенткою ДПТНЗ «Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти» денної форми навчання, що підтверджується довідкою №243 від 04.10.2017 року (а.с.3). Позивач потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно не надає. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Так, як позивач, яка є донькою відповідача є повнолітньою і продовжує навчання, тому правовідносини між сторонами у відповідності до ст.201 Сімейного кодексу України, регулюються ст.ст.187,189-192 і 194-197 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина виникає за обовязкової сукупності юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження навчання і потреба у звязку з цим матеріальної допомоги. Відповідач в своїх поясненнях щодо позовних вимог, посилався на те, що він має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, тому не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на навчання доньки, але погоджується на сплату аліментів в розмірі 1/12 частини і як доказ надав довідку про його доходи з місця роботи. Як вбачається довідки виданої відповідачу з місця роботи, відповідач працює у ПП «Дружба» з 01.10.1993 року на посаді слюсара тракторної бригади і розмір його доходу за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року, становить 14\~820 гривень 53 копійки. Суд враховуючи матеріальний стан відповідача, вважає за необхідне позов задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на навчання в розмірі 1/10 частини, щомісячно, до закінчення терміну навчання. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.187,189-192, 194-197, 199, 201 Сімейного кодексу України.

Outcome: partial