Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивачі 09.06.2017 р. звернулися до суду з позовом до Селидівської територіальної громади про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло №8335 від 09.06.1995 року, належить квартира №21 за адресою: м. Селидове, вул.К.Маркса, буд. №19. Однак правовстановлюючий документ на квартиру втрачено. Просили суд визнати за ними право власності на квартиру №21 за адресою: м. Селидове, вул.К.Маркса, буд. №19. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явився. Відповідно положень\~ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло №8335 від 09.06.1995 року, виданого Службою приватизації державного житлового фонду п/о «Селидіввугілля» власниками квартири №21 за адресою: м. Селидове, вул.К.Маркса, буд. №19, є [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «Кононенко» на «Марухову» у звязку із реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб І-НО №246157, виданого 08.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 24.10.2017 року, відомості про право власності на квартиру №21 за адресою: м. Селидове, вул.К.Маркса, буд. №19 у Державному реєстрі відсутні. Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 зазначеного Кодексу передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивачі з передбачених законом підстав, відповідно до свідоцтва про право власності на житло №8335 від 09.06.1995 року, виданого Службою приватизації державного житлового фонду п/о «Селидіввугілля», набули праві спільної сумісної власності на квартиру №21 за адресою: м. Селидове, вул.К.Маркса, буд. №19, та дане право підлягає захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу, оскільки позивачами втрачено правовстановлюючий документ. Така правова позиція викладена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 р. у справі № 6-2124цс15. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв,язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved