Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2016 року шлюб із відповідачем розірвано, спільну дитину залишено проживати з нею. Дитина повністю перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку регулярно не виконує свого батьківського обовязку щодо утримання дитини. Оскільки, відповідач є працездатним, його заробітна плата становить близько 20\~000,00 грн., а відтак він має змогу забезпечувати свою дитину. Тим паче, що дитина росте і витрати на неї збільшуються. У судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав. Разом з тим, зазначила про можливість стягнення з відповідача аліментів у меншому розмірі, а саме 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття. Відповідач у судове засідання не зявився, однак доручив представляти свої інтереси [PERSON], який у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Просив суд взяти до уваги, що його довіритель вдруге одружився та має від даного шлюбу дитину [PERSON], 07.12.2017 року. Окрім того, хоча [PERSON] офіційно працевлаштований, його заробітна плата становить 3200,00 грн. на місяць. Посилання позивача на дохід в розмірі 20\~000,00 грн. є припущенням та не доведений відповідними доказами. Відповідач не відмовляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], однак не в розмірі, про який просить позивач. З письмових заперечень відповідача проти позову випливає, що [PERSON] працює водієм вантажного автомобіля в ТОВ «РІД-СЕРВІС» з 04.05.2016 року, його заробітна плата становить 3200,00 грн. на місяць. Після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач уклав шлюб з гр. [PERSON] Окрім того, випливає, що відповідач протягом трьох місяців перераховував кошти на утримання дитини на розрахунковий рахунок позивача, на підтвердження чого надає відповідні квитанції. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову та прийняти законне та обґрунтоване рішення у частині визначення розміру аліментів, оскільки від свого батьківського обовязку щодо утримання дитини не відмовляється та готовий сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2016 року у справі № 308/13882/15-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14.02.2009 року виконкомом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 05 розірвано. Малолітню дитину [PERSON], [INFO], ухвалено залишити проживати з позивачем [PERSON]. Згідно з Свідоцтвом про народження Серія 1-ФМ № 143213, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області від 03.07.2009 року, [PERSON] народилася 23.06.2009 р., про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 786. Батьком значиться [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом також встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 07.10.2017 року, після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Дацюк». Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія І-ФМ №164965, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 23.05.2017 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія І-ФМ №157014, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. У шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-ФМ № 405161, виданим Виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Відповідач [PERSON] працездатним, працює водієм вантажного автомобіля у Товаристві з обмеженою відповідальністю «РІД-СЕРВІС» з 04.05.2016 року. Його заробітна плата за період березень-серпень 2017 року склала 19\~200,00 грн. згідно Довідки про доходи № 15. Згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON], сума виплачених йому доходів за 1-й та 2-й квартали 2017 року складає 19\~200,00 грн. В той же час, зазначене не доводить, що відповідач зайнятий повний робочий день та те, що не отримує інших доходів. Доказів того, що відповідач за станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, суду надано не було. Судом також встановлено, що малолітня дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом матірю [PERSON], перебуває на її утриманні. Посилання відповідача на те, що він протягом трьох місяців перераховував кошти на утримання дитини на розрахунковий рахунок позивача, не свідчить про регулярне виконання ним обовязку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум у 2018 році для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Матеріалами справи доведено, що відповідач працює, має постійний дохід, З огляду на те, що відповідач офіційно працює, має стабільний щомісячний дохід, з урахуванням права дитини на достатній рівень життя, а також той факт, що за відомостями Головного управління статистики у Закарпатській області, які є загальновідомими, середня заробітна плата в Закарпатській області станом на лютий 2018 року становить - 7104,00 грн., суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду з 19 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі ст. ст. 141, 150, 180-182, 184, 191 Сімейно кодексу України,

Outcome: approved