Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позову вказала, що з самого народження дитини [PERSON] , [INFO] , відповідач, батько дитини проживає окремо в іншому місті, участі у виконанні батьківських обов`язків не бере, матеріальної допомоги не надає, відповідно рішення Кагарлицького суду Київської області від 27.07.2010 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, однак станом на 24.01.2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає у розмірі 94720,72 грн., в зв`язку з цим просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 11 травня 2019 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі. 03 липня 2019 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та вказала, що проживали разом з відповідачем у громадянському шлюбі, він був агресивним та неадекватним, бив її та родичів, у зв`язку з чим вона не дає побачень з дитиною, відповідач подавав до суду позов про оспорювання батьківства, проводилась експертиза на визначення ДНК. Відповідач в утриманні сина не допомагав, є безвідповідальним, аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, ігнорував дитину, одного разу придбав спортивний костюм дитині, більше нічого не купував. Батьком дитина, за своєю ініціативою називає її теперішнього чоловіка [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, дитина називає батьком іншого, теперішнього чоловіка позивача навіть у суді відповідач не спілкується з дитиною, у дитини стрес після зустрічей з відповідачем, тому в інтересах дитини вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судовому засіданні підтримав відзив на позов та зазначив, що заперечує щодо позовних вимог, бажає спілкуватись з дитиною, однак позивачка не дає бачитись з ним, останній раз бачився три тижні тому, привіз дитині м`яч, дає кошти дитині особисто, також вказав, що позичка постійно ображає його при зустрічі, коли з дитиною наодинці то все добре. З дитиною намагається бачитись близько двічі на місяць, однак зазвичай двері зачинені, приїжджав в садок та школу, звертався до органів опіки та піклування про встановлення йому графіку побачень з дитиною, оскільки потребує в спілкуванні з дитиною. Від органів ДВС існують різні довідки по заборгованості зі сплати аліментів, останній раз сплачував аліменти [INFO] року. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Мушенок М.Ю. в судовому засіданні висновок Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 28.01.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав підтримала, вважала, що є всі підстави для задоволення позову, оскільки позивачка самостійно займається виховання малолітнього сина, відповідач участі у вихованні дитини не приймає, існує заборгованість по сплаті аліментів, при розгляді справи про оспорювання батьківства відповідач вів себе емоційно, не міг пригадати коли бачився з дитиною, а дитина в свою чергу пояснила, що з батьком спілкувався рідко та не більше двох хвилин. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її сусідкою, часто буває у неї вдома, відповідача там не бачила, а також не бачила, щоб він займався дитиною, а дитина про нього не розповідає, татом називає її двоюрідного брата з яким проживає позивачка у шлюбі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивачки, внук росте без батька, відповідач покинув позивачку коли дитині було п`ять місяців, дуже рідко провідував дитину, виховувати не забороняли, за вимогою відповідача возили дитину на ДНК для встановлення батьківства. Коли дитина була меншою сумував за відповідачем зараз він татом називає іншого, дитина відповідачем не цікавиться та раз у декілька років присилає маленьку суму коштів по 200 грн., останній час по 1000 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що товаришують з позивачкою, діти разом ходять до школи, відповідач з дитиною не спілкується, не виховує його, іноді відповідач заїжджав на 5 хвилин, але рідко, пару разів приїжджав на день народження, привозив подарунки. Відомо, що відповідачу в спілкуванні з дитиною ніхто не перешкоджав, позивачка сама забезпечувала дитину, лікувала, татом дитина називає іншого, чоловіка позивачки, [PERSON] . ДНК на вимогу відповідача робили двічі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є товаришем відповідача, бачив сторін в селі разом, двічі їздив з відповідачем в с. Гребені він заходив до двору позивачки, виникали суперечки, тому відповідач швидко повертався та жалівся, що його виганяли від дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком позивачки, проживають разом з 2015 року, а також з дитиною, яка повністю знаходиться на його утриманні, вихованні та забезпеченні, підвозить щодня дитину в школу. З 2015 року відповідач приїжджав чотири рази, давав кошти у розмірі 100 та 200 грн., двічі привозив іграшки, після короткого спілкування з відповідачем дитина негативно реагує на нього та під час судових засідань у нього з дитиною не виникало спілкування. В присутності дитини ображає позивача, на прохання позивачки надати фінансову допомогу та на прохання дитини приїхати відповідач відмовляв. Він возив в лікарню в м. Боярка, коли дитині було п`ять років та дитина сама попросила називати його татом, а відповідача дитина називає по імені. Аліменти відповідач сплачував рідко, близько 195 грн. на місяць, в спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не забороняв. Вислухавши позивача, її представника, відповідача, представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є матір`ю, [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим виконкомом Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Позивачка [PERSON] 21 травня 2016 року уклала шлюб з [PERSON] , відповідно свідоцтва про народження виданого Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Відповідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] складеного 17.12.2018 року комісійно в складі в.о. старости сіл Гребені та Юшки [PERSON] , спеціаліста землевпорядника [PERSON] , головного бухгалтера [PERSON] про те, що [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] 2009 [INFO] народження та [PERSON] 2018 року народження проживають в житловому будинку, який належить батьку її чоловіка, [PERSON] , будинок знаходиться в задовільному стані. Актом обстеження умов проживання від 23.01.2019 року складеного начальником служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської ради Потапенко Т.М., головним спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Мушенок М.Ю. , головним спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Олексієнко Л.Є. на підставі заяви [PERSON] проведено обстеження умов проживання будинку в [ADDRESS] , де разом з родиною мешкає син [PERSON] , 2009 року народження, відповідно акту у дитини наявна окрема кімната, ліжко, шафа, стіл, наявні речі та шкільне приладдя для навчання, одяг та взуття. Вихованням та утриманням сина [PERSON] займається мати, [PERSON] , що підтверджується довідкою - характеристикою та іншими наявними у справі доказами. Відповідач не займається вихованням дитини, не проявляє бажання приймати участь у його житті, будь-якої допомоги не надає, не піклується про його стан здоров`я, навчання, не створює належних умов для розвитку природних здібностей дитини, не спілкується та не вживає активних дій для спілкування, крім того у відповідача утворилась значна заборгованість по виплаті аліментів, яка відповідно довідки-розрахунку виданої Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з 01.06.2016 року по 01.01.2019 року становить 94720, 72 грн. 28.01.2018 року виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області було виготовлено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки він рідко відвідував дитину за місцем проживання, вихованням, утриманням дитини практично не займався, лише декілька разів був присутній на святах в садочку, вихованням та утриманням сина займається мати, [PERSON] . В 2013 [PERSON] звертався до Кагарлицького районного суду Київської області про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківства з актового запису про народження [PERSON] . За рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 27.07.2010 року [PERSON] призначено аліменти на утримання дитини [PERSON] 2009 року народження та відповідно інформації Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області сума заборгованості по аліментам складає 94729,72 грн. Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, тому суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями статті 150 СК України встановлені обов`язки батьків по відношенню до своїх дітей. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає переконливими доводи позову та позицію органу опіки та піклування щодо неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки сукупністю досліджених судом доказів підтверджується те, що відповідач фактично не здійснював реалізацію своїх прав як батька та виконання своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України по відношенню по своєї неповнолітньої дитини. Посилання відповідача на окремі дії, здійснені після пред`явлення цього позову, на думку суду, не свідчать про усвідомлені і сталі наміри відповідача належно виконувати батьківські обов`язки принаймні до її повноліття. Так, доводи відповідача фактично зводяться до наявності начебто поважних причин для неучасті у вихованні дитини, які полягали у чиненні позивачем перешкод у спілкуванні із дитиною, однак повідомлені суду відомості не можуть слугувати достатньою підставою для висновку суду про реальність таких перешкод. У встановленому законом порядку ні органом опіки та піклування, ні судом не встановлено наявності подібних перешкод, із позовними вимогами про усунення таких перешкод відповідач не звертався до суду. Слід також звернути увагу на те, що незважаючи на оспорення відповідачем дій державного виконавця щодо визначення розміру заборгованості по аліментам, на думку суду, відповідач повинен був сплачувати відповідно до рішення суду аліменти щомісячно хоча б у неоспореному ним розмірі, однак він цього не робив принаймні до пред`явлення цього позову, чим допустив виникнення заборгованості на значну суму та протягом декількох років не виконував свої батьківські обов`язки в частині матеріальної допомоги та утримання дитини. Як матеріально, так і власною участю відповідач не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Також суд зважає на те, що відповідач сумлінно не вживав заходів щодо спілкування із дитиною поза межами місця проживання позивачки, якщо навіть приймати до уваги його доводи про наявність перешкод з її боку щодо спілкування, не цікавився станом навчання та виховання дитини у навчальному закладі, в суді навіть не зміг повідомити суду відомості про місце навчання, як і не зміг деталізувати відомості про стан здоров`я, умови проживання, схильності та життєві потреби дитини. Враховуючи викладене, суд вважає заперечення відповідача проти позову непереконливими, необгрунтованими та такими, що не можуть бути покладені в основу судового рішення. Відповідно до ст. 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжним дорученням.

Outcome: approved