Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду з зазначеним позовом (згодом уточненим), мотивуючи свої вимоги тим, що з 13 лютого 2010 року по 06 жовтня 2016 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] В 2012 році за спільні кошти ними було придбано автомобіль VOLKSWAGEN Т5 /Transporter/, номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску, а в 2013 році - автомобіль VOLKSWAGEN Т5 /Transporter/, номерний знак [NUMBER], 2009 року випуску. Хоча вказані автомобілі і були зареєстровані в Шосткинському МРЕО на [PERSON], однак згідно ст. 60 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя. 04 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя. В ході розгляду цивільної справи було з'ясовано, що 01 липня 2016 року [PERSON] відчужив зазначені автомобілі на користь своєї рідної сестри - [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу транспортних засобів, посвідчених Територіальним сервісним центром № 5945. Оскільки позивач, як співвласник майна, ні усної, ні письмової згоди на відчуження автомобілів не надавала, вона просить визнати недійсними: - договір купівлі продажу автомобіля VOLKSWAGEN Т5 /Transporter/, номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску, укладений 01 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], - договір купівлі продажу автомобіля VOLKSWAGEN Т5 /Transporter/, номерний знак [NUMBER], 2009 року випуску, укладений 01 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Суд, дослідивши докази по справі, прийшов до наступного: Згідно зі свідоцтвом про шлюб 13 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Шостка було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». (а.с. 12) Рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 06 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. (а.с. 14) З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2012 [PERSON] придбав та зареєстрував на своє ім'я автомобіль VOLKSWAGEN Т5 /Transporter/, номерний знак [NUMBER], 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER], а 15.06.2012 - автомобіль VOLKSWAGEN Т5 /Transporter/, номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER]. ( а.с. 9-10, 49, 53) Тобто, вказаним підтверджується придбання спірних автомобілів під час перебування сторін у шлюбі. Згідно з договором купівлі- продажу транспортного засобу № 689/1/5945/2016 від 01 липня 2016 року [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність автомобіль VOLKSWAGEN Т5 /Transporter/, номер кузова (шасі) [NUMBER], 2009 року випуску, сплативши обумовлену ціну - 5 тисяч грн. (а.с. 47). Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу № 688/1/5945/2016 від 01 липня 2016 року [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність автомобіль VOLKSWAGEN Т5 /Transporter/, номер кузова (шасі) [NUMBER], 2007 року випуску, сплативши обумовлену ціну - 5 тисяч грн. (а.с. 51). Вказані договори оформлені та підписані сторонами договорів в Сервісному центрі МВС в присутності адміністратора центру. В той же день: 01.07.2016, на підставі заяв [PERSON] була здійснена реєстрація транспортних засобів за останньою з наданням права користування спірними автомобілями [PERSON] (а.с. 9-10, 46, 50) За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Аналогічні положення закріплені ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369 ЦК України. Відповідно до статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі. Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв'язку слід дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 22.02.2017р. справі № 6-17цс17. Дослідженими доказами підтверджено, що спірні автомобілі були придбані [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, отже були спільною сумісною власністю останніх. Зазначені автомобілі безумовно є цінним майном, що не потребує окремого доказування, а отже на їх відчуження мала бути надана згода іншого з подружжя у письмовій формі. В судовому засіданні встановлено, що позивач згоди на відчуження вказаних автомобілів не надавала та взагалі не була обізнана про продаж спірних транспортних засобів. В свою чергу, відповідачі при укладанні оспорюваних угод діяли недобросовісно. Так, судом встановлено, що покупець [PERSON], будучи рідною сестрою [PERSON], безперечно знала, що придбані нею автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя, і що [PERSON], відчужуючи їх, не отримав згоди на це другого з подружжя - позивача у справі. Вказане не заперечується і відповідачами по справі, які визнали позов. Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача, сплачений нею судовий збір в сумі 1378 грн (а.с. 1-3), в дольовому порядку по 689 грн. з кожного.

Outcome: approved