Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] «Львівобленерго» в якому просили стягнути матеріальну шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 50\~000 грн., моральну шкоди в розмірі 10\~000 грн. та забезпечити належний технічний стан та організацію експлуатації обєктів електроенергетики, що забезпечують електропостачання їхнього будинку. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.11.2016р. вказаний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали позивачами подано нову редакцію позовної заявив, в якій останні просили стягнути з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 40\~000 грн. та моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що внаслідок подачі 13.12.2015р. до будинку № 25/1, № 25, № 23 на вул. Майорівка у м. Львові електроенергії з параметрами поза межами безпечного користування вийшли з ладу належні їм електроприлади, а саме пральна машина марки «Ariston», посудомийна машина марки «Indesit», три опалювальні котли марки «Immergas Nike Star», телевізор «Goldstar», блок живлення компютера, блок живлення ноутбука, монітор компютера, супутниковий тюнер та електролампи. Також, спостерігалось спалахи яскравості ламп освітлення з подальшим їх виходом з ладу, задимлення телевізора, а на проводах повітряної лінії електропередач спостерігалось іскріння між опорами № 5 та № 8. Зокрема, в період з 13.12.2015р. по 14.12.2015р. відбувся обрив нульового проводу, внаслідок електрична напруга за показами захисних пристроїв будинків № 25/1, № 25, № 23 сягала 380 вольт, що перевищує допустиму величину. Працівники відповідача прибувши 14.12.2015р. підтвердили обрив нульового проводу, у звязку з чим в подальшому позивач [PERSON] звернувся до Личаківського РЕМ з проханням відновити електропостачання та провести огляд пошкодженого майна. Таке звернення було проігноровано, у звязку з чим звернувся до начальника Личаківського РЕМ [PERSON], представивши йому фотографії місця обриву повітряної лінії, зєднань проводів на опорах № 5 та № 8 до і після ремонту 14.12.2015р., аварійний стан опори № 9, яку працівники Личаківського РЕМ привязали до дерева. Останній визнав недоліки повітряної лінії та запропонував підрахувати вартість ремонту пошкодженого майна. Запропонована ним сума відшкодування становила 1000 грн., від якої [PERSON] відмовився, вказавши на розмір збитків понад 10\~000 грн. Підвищена напруга до будинку позивачів виникла з вини відповідача, у звязку з чим просять стягнути з останнього матеріальну шкоду в примусовому порядку. В обґрунтування моральної шкоди покликаються на те, що в період з 13.12.2015р. по 14.12.2015р. їм довелось перевозити вміст холодильників та морозильних камер до родичів. До 20.12.2015р. у будинку № 25/1 на вул. Майорівка у м. Львові не працювали опалювальні котли, у звязку з чим їм разом з малолітніми дітьми 7 та 9 років довелось тимчасово переселитись до будинку № 25, який необхідно було обігрівати каміном, електрообігрівачами і газовими плитами. В подальшому, в період з лютого 2016р. по квітень 2016р. мали місце щоденні спрацьовування вхідного захисного пристрою рівня електричної напруги, внаслідок чого була відсутня електроенергія. З 13.12.2015р. по 09.08.2016р. не працювала посудомийна машина у звязку з відсутністю коштів на ремонт, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] витратили 14 днів для переїзду в будинок № 25, на написання заяв та візити до відповідача, вирішення питань по ремонту побутової техніки, вивчення нормативних документів для написання позовної заяви. З 07.00 год. до 08.00 год. 08.10.2016р. в будинку № 25/1 на вул. Майорівка у м. Львові мали місце короткочасні переривання подачі електроенергії. Під час розгляду справи представник відповідача надав письмові заперечення проти позову від 22.12.2016р., в яких зазначив, що обрив проводу від опори № 5 до опори № 7 міг бути наслідком погодних умов, а саме 13.12.2015р. у м. Львові спостерігалось небезпечне явище в виді вітру зі швидкістю 19 м/с, яке зафіксоване в період з 20.00 год. до 23.00 год. Дощ спостерігався з 20.12 год. до 20.49 год. Вітер зі швидкістю 15-24 м/с відноситься до небезпечного явища погоди, у звязку з чим обрив проводу відбувся внаслідок дії обставин непереборної сили, що звільняє енергопостачальника від відповідальності. Відсутність сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою про підтвердження настання форс-мажорної обставини в такому випадку не виключає обставин непереборної сили, чинним законодавством, яке регулює правовідносини між сторонами не встановлено обовязку отримання такого сертифікату. Крім того, розрив електричного ланцюга в будь-якому місці викликає припинення електропостачання, а не підвищення рівня напруги, у звязку з чим перенапруги в будинку позивачів не могло бути. Натомість, однією з причин пошкодження побутової техніки могло бути пошкодження вхідного реле напруги. Також, позивачем не дотримано процедури предявлення претензії до енергопостачальника, у звязку з чим вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 40\~000 грн. є недоведеними. Так само, вважають недоведеною вимогу про стягнення маральної шкоди. 02.02.2017р. позивачем [PERSON] надано додаткові пояснення на заперечення відповідача, в яких вказує, що обставинами непереборної сили вважається вітер зі швидкістю більше 25м/с, тоді як 13.12.2015р. мав місце вітер зі швидкістю близько 19 м/с. Крім того, єдиним підтвердженням цієї обставини є дані спостережень Львівського регіонального центру з гідрометеорології ДСНС України, тоді як згідно вимог чинного законодавства форс-мажорні обставини можуть підтверджуватись лише торгово-промисловими палатами. Також, звернулись до спеціаліста у галузі вимірювання електричних величин доктора технічних наук, професора кафедри «Метрологія, стандартизація та сертифікація» НУ «Львівська політехніка» [PERSON], який підтвердив, що саме при обриві нульового проводу напруга між фазними проводами становитиме 380 вольт, замість фазної напруги 220 вольт. Процедуру предявлення претензії до енергопостачальника вважає дотриманою, оскільки згідно Правил користування електричною енергією для населення, споживач має право а не обовязок для складення акту-претензії у будь-якій формі. Вранці 14.12.2015р., а також відповідною письмовою заявою відповідача було повідомлено про порушення ним умов договору. Розмір завданої шкоди обґрунтовується висновками ТОВ «Івіта-Сервіс», який є авторизованим сервісним центром та який після дослідження визнав причиною поломки побутової техніки перепад напруги. Вихід з ладу цієї техніки беззаперечно спричинив моральні страждання, у звязку з чим вимога про стягнення моральної шкоди не є обґрунтованою, а її розмір обраховано на засадах розумності, виваженості та справедливості. 03.03.2017р. представник відповідача надав доповнення до заперечень, в яких вказує, що обірваний провід був фазним, а не нульовим, про що свідчать відповіді [PERSON] «Львівобленерго», за змістом яких не йшло мови про обрив нульового проводу. Надані позивачем висновки спеціаліста просить не брати до уваги, оскільки такий висновок не є експертизою, виключно якою можливо встановити причини виходу з ладу електротехніки. З цих же підстав просить не брати до уваги висновку сервісного центру, оскільки вони також не можуть заміняти собою експертного висновку. Що стосується констатації позивачами факту наявності напруги в розмірі 380 вольт, вважає його необґрунтованим, оскільки заміри проводились не уповноваженою організацією та не сертифікованим приладом. 03.03.2017р. позивачем [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог про стягнення на її користь матеріальної шкоди в розмірі 2700 грн. Мотивує тим, що з вини відповідача 13.12.2015р. було пошкоджено посудомийну машинку «Indesit», яка належить їй на праві приватної власності і вартість відновлювального ремонту якої становить 2700 грн. Також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 7000 грн. Крім того, 03.03.2017р. представником позивача [PERSON] [PERSON] також подано заяву про уточнення позовних вимог про стягнення на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 9150 грн. Мотивує тим, що з вини відповідача 13.12.2015р. було пошкоджено три опалювальні котли марки «Immergas Nike Star», які належить [PERSON] на праві приватної власності і вартість відновлювального ремонту яких становить 9150 грн. Також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 7000 грн. Крім того, 03.03.2017р. позивачем [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог про стягнення на його користь матеріальної шкоди в розмірі 3917 грн. Мотивує тим, що з вини відповідача 13.12.2015р. було пошкоджено пральну машинку «Ariston», яка належить йому на праві приватної власності і вартість відновлювального ремонту якої становить 3917 грн. Також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 7000 грн. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.07.2017р. позов в частині вимог позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15.12.2017р., у звязку з надходженням відповідної заяви від таких позивачів. У звязку із смертю позивача [PERSON], яка померла 01.04.2017р., до участі в справі як її правонаступника залучено [PERSON], який відповідно до довідки Пятої Львівської державної нотаріальної контори від 12.10.2017р. та копій свідоцтв про право на спадщину від 12.10.2017р. є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 07.02.2018р. провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] «Львівобленерго» про відшкодування моральної шкоди закрито, оскільки такі правовідносини не допускають правонаступництва. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Адвокат [PERSON], який згідно належних довіреностей від 06.11.2017р. є представником позивачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] «Львівобленерго» [PERSON], повноваження якого підтверджуються належною довіреністю від 18.01.2017р. в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив з підстав, наведених в письмових запереченнях. Крім того зазначив, що перепадів напруги 13.12.2015р. не було, а в іншому випадку така обставина позивачами не доведена належними доказами. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 08.07.2008р. між споживачем [PERSON] та ВАТ «Львівобленерго» (правонаступник [PERSON] «Львівобленерго») в особі начальника Личаківського РЕМ укладено договір про користування електричною енергією № 723/579 (а.с.7-8). Згідно п. 1 цього договору, енергопостачальник бере на себе зобовязання надійно постачати споживачеві енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужностей 5 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Параметри якості електричної енергії повинні відповідати державним стандартам п. 3 договору. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін ч. 2 ст. 714 ЦК України. За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобовязаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. На момент виникнення спірних правовідносин правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці визначались Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997р. № 575/97-ВР (далі Закон України «Про електроенергетику»), який також регулював відносини, повязані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі. Стаття 25 цього Закону передбачає право споживачів електроенергії на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 24-1 Закону України «Про електроенергетику», відповідальність за збитки, завдані внаслідок переривання процесу виробництва, передачі, розподілу та постачання електричної енергії та/або внаслідок виробництва, передачі, розподілу та постачання електричної енергії, параметри якості якої виходять за межі показників, визначених державними стандартами України, несе субєкт електроенергетики, в електроустановках якого сталися події, що призвели до таких збитків. Умови відшкодування збитків, завданих унаслідок переривання процесу виробництва, передачі, розподілу та постачання електроенергії та/або внаслідок виробництва, передачі, розподілу та постачання електроенергії, параметри якості якої виходять за межі показників, визначених державними стандартами України, зазначаються у відповідних договорах між субєктами електроенергетики, що здійснюють виробництво, передачу, розподіл та постачання електроенергії. Пунктом 19 договору № 723/579 передбачено, що енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну в розмірі і порядку, визначеному законодавством. Аналогічне положення закріплено в п. 43 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1537 від 26.07.1999р. Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди врегульовано положеннями Глави 82 Розділу ІІІ Книги Пятої ЦК України. Зокрема, за загальним правилом, визначеним ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1 ст. 1210 ЦК України, шкода, завдана внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, підлягає відшкодуванню виготовлювачем товару або іншою особою, визначеною відповідно до закону. Крім того, відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні також регулюються Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», який у даних правовідносинах по відношенню до ст. 1166 ЦК України є спеціальним нормативно правовим актом. Відповідно до ст. 1 цього Закону, під продукцією в тому числі розуміється електроенергія. Продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію ч. 1 ст. 5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції». Стаття 6 цього Закону визначає процедуру доведення завданої шкоди. Зокрема, потерпілий повинен довести наявність шкоди, наявність дефекту в продукції та наявність причинно-наслідкового звязку між дефектом в продукції та шкодою. За шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник ч. 1 ст. 7 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції». Підстави звільнення від відповідальності виробника продукції визначені у ст. 9 цього Закону, однак, як зазначено в ч. 5 цієї статті, звільнення виробника від відповідальності за шкоду на підставах, визначених цією статтею, не позбавляє потерпілого права вимагати відшкодування шкоди будь-якою особою, з вини якої вона була завдана, відповідно до статей 1166-1208 Цивільного кодексу України. Відтак, у справі яка розглядається не позивачі як потерпілі, а відповідач як завдавач шкоди повинен довести, що пошкодження електроприладів позивачів відбулось не з його вини, а оскільки факт обриву повітряної лінії електропередач останнім визнається довести, що мав місце обрив фазного, а не нульового проводу. Тому, суд відкидає заперечення представника відповідача про те, що позивачі не довели факт обриву нульового проводу внаслідок чого відбувся перепад напруги до 380 вольт, оскільки в позивачів відсутній обовязок доводити таку обставину, а обовязок її спростування, відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», ст. 1166 ЦК України лежить на відповідачу. Сторони у справі не оспорюють, що 13.12.2015р. в будинку позивачів мав місце обрив повітряної лінії електропередачі. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України така обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до заяви позивача [PERSON] (а.с.9), останній 14.12.2015р. повідомив структурний підрозділ підприємства відповідача про вказані події та крім цього зазначив про перепад напруги до 380 вольт та пошкодження електроприладів. Як вбачається з актів технічного стану від 30.12.2015р. (а.с.30, 31), посудомийна та пральна машини вийшли з ладу внаслідок перенапруги в електричній мережі. Так само, стрибки напруги стали причиною поломки трьох опалювальних котлів марки «Immergas Nike Star», що стверджується актами обстеження обладнання та виконаних робіт (а.с.35-37). Суд приймає такі докази як належні, оскільки з врахуванням принципу змагальності, відповідач не спростував таких доказів, та крім цього, не надав суду доказів про існування обставин, які є підставою для звільнення його від відповідальності відповідно до ст. 9 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» або ж доказів, які б підтверджували відсутність його вини, що є підставою для звільнення від відповідальності за правилами ст. 1166 ЦК України. В сукупності, вказані обставини свідчать не лише про наявність шкоди, але й про наявність дефекту в продукції та причинно-наслідкового звязку між таким дефектом та шкодою, що свідчить наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів. Натомість, твердження останнього про дію обставин непереборної сили суд відкидає. Зокрема, як вбачається з листа Львівського регіонального центру з гідрометеорології (а.с.21), 13.12.2015р. у м. Львові спостерігалось небезпечне явище у виді пориву вітру до 19 м/с, зафіксоване з 20.00 год. до 23.00 год. Дощ спостерігався з 20.12 год. до 20.49 год. Відповідно до п. 47 Правил користування електричною енергією для населення, енергопостачальник не несе відповідальності за тимчасове припинення постачання електричної енергії, постачання електричної енергії, параметри якості якої не відповідають показникам, зазначеним у договорі, або за шкоду, заподіяну споживачу, якщо доведе, що вони виникли не з його вини, а внаслідок дії обставин непереборної сили або з вини споживача. Звільнення особи від відповідальності внаслідок дії непереборної сили також передбачено в ст. 617 ЦК України. Під непереборною силою в такому випадку слід розуміти надзвичайну подію, шкідливим наслідкам якої не могла запобігти особа, яка зобовязана це зробити. До таких подій в тому числі може бути віднесено стихійні лиха. Згідно Настанов з оперативного гідрометеорологічного забезпечення та обслуговування галузей національної економіки КД 52.4.1.01-06, розрізняють стихійні гідрометеорологічні явища та небезпечні гідрометеорологічні явища. Під першими розуміється атмосферні явища, які за своєю інтенсивністю, періодом виникнення, тривалістю та площею поширення можуть завдати або завдали значних збитків господарству країни та населенню. Під другими атмосферні явища, які при досягненні певних значень (чи у випадку їхньої появи) можуть порушити виробничу діяльність деяких галузей національної економіки, але за своєю інтенсивністю, тривалістю та районом поширення не досягають критеріїв СГЯ. В електроенергетиці, згідно п. 11.1.2 Настанов (Таблиця 3), обриви проводів спричиняє таке метеорологічне явище як вітер зі швидкістю 25 і більше м/с, тоді як вітер зі швидкістю 15 24 м/с відноситься до небезпечних гідрометеорологічних явищ, які ускладнюють роботу паливно-енергетичного комплексу. Положення ст. 7 Закону України «Про електроенергетику» закріплюють норми, правила і стандарти в електроенергетиці. Згідно ч. 2 цієї статті, з метою забезпечення надійного (безперебійного) постачання споживачам електричної енергії як складової енергетичної безпеки України запроваджуються стандарти операційної безпеки функціонування об'єднаної енергетичної системи України та показники якості послуг з розподілу та постачання електричної енергії. Враховуючи те, що стихійне явище, яке мало місце 13.12.2015р. лише ускладнювало роботу енергетичної системи, за умови дотримання відповідачем державних стандартів в електроенергетиці воно не могло спричинити обриву проводів і як наслідок, не може вважатись непереборною силою. Тому, підстав для звільнення відповідача від відповідальності за цією підставою суд не вбачає. Згідно копій товарних чеків (а.с.41), вартість ремонту посудомийної машини марки «Indesit», яка належить [PERSON] становить 2700 грн. Вартість ремонту трьох опалювальних коштів марки «Immergas Nike Star», які належать [PERSON] становить 9150 грн., а вартість ремонту пральної машинки «Ariston», яка належала [PERSON], правонаступником якої є [PERSON] 3500 грн. Відтак, саме такі суми належить стягнути з відповідача на користь цих позивачів, що з іншої сторони, свідчить про часткову безпідставність вимоги позивача [PERSON] про стягнення на його користь вартості ремонту пральної машинки «Ariston» в розмірі 3917 грн., оскільки згідно товарного чеку, така вартість становить 3500 грн. Натомість, модуль марки «Indesit», вартість якого згідно товарного чеку становить 417 грн. є складовою частиною посудомийної машини марки «Indesit», яка згідно мотивів позовної заяви належить [PERSON] Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, в її задоволенні належить відмовити кожному з позивачів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, як про це зазначив Пленум ВСУ в. п. 5 Постанови № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За логікою ВСУ, яка узгоджуються з приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, саме позивачі повинні довести факт завдання моральної шкоди та її розмір. Доказів про втрати немайнового характеру, виходячи з порушень, які допущені по відношенню до кожного з позивачів суду не надано, як і не надано доказів того, що поведінка відповідача, яку позивачі відповідно до мотивів позову вважають протиправною, має наслідком душевні страждання. Більше того, в кінцевих заявах позивачів [PERSON] та [PERSON] від 03.03.2017р., за наслідками розгляду яких завершується розгляд справи щодо вимог про стягнення моральної шкоди, відсутнє обґрунтування цієї вимоги тоді як первинна редакція позовної заяви, в якій містилось обґрунтування цієї вимоги стосувалась всіх позивачів, а не лише [PERSON] та [PERSON] Тому, в задоволенні такої вимоги належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача [PERSON] належить стягнути судовий збір в розмірі 600 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). Судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.52) не підлягає стягненню з відповідача, оскільки такий сплачено на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, тоді як вимога немайнового характеру в новій редакції позовної заяви, яка також надана на виконання вимог зазначеної ухвали не предявлялась. Як зайво сплачений, такий судовий збір підлягає поверненню в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного та

Outcome: partial