Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] Провадження у справі в частині вимог до [PERSON] закрито в звязку зі смертю відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.08.2014 року помер її рідний племінник [PERSON]. Станом на день смерті [PERSON] вона вважала, що спадкоємицею першої черги є дружина померлого - [PERSON] Приблизно в березні 2015 року їй стало відомо, що спадкоємці першої та другої черги спадкування до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, тому після спливу 6 місяців вона у відповідності до ч.2 ст.1270 ЦК України в трьохмісячний строк звернулася до державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки право на таке звернення у неї виникло з 22.02.2015 року. Вказана заява була отримана нотаріусом 27.04.2015 року, але 29.04.2015 року їй було направлено листа про те, що на спадкове майно видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Від знайомих їй стало відомо, що вказані свідоцтва отримані відповідачем [PERSON], яка є онукою її рідної сестри [PERSON] Вона не могла у визначений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки у неї були відсутні будь-які документи на підтвердження родинних відносин з померлим та свідоцтво про його смерть, дублікат свідоцтва про смерть вона не могла отримати, так як не могла підтвердити факт родинних відносин. Всі документи знаходилися у [PERSON], яка відмовилася їй їх надати. У травні 2015 року вона звернулася до Апостолівського районного суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим, а у липні того ж року з позовом про визнання права власності на ? частку спадкового майна. З копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] їй стало відомо, що [PERSON] 23.06.2005 року розірвав шлюб зі своєю дружиною [PERSON], до ознайомлення зі справою вона вважала, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з померлим та є спадкоємицею першої черги, тому вважала, що її право на прийняття спадщини залежить від неприйняття або відмови від спадщини іншими спадкоємцями і вона має строк 3 місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмову від неї. Відповідачі своїми діями утримання документів, які підтверджують відсутність спадкоємців попередньої черги, свідоцтва про смерть спадкодавця, документів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, неповідомлення нотаріуса про наявність іншого, крім [PERSON], спадкоємця позбавили її можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На подання заяви відповідно до ч.2 ст.1270 ЦК України вона також була позбавлена можливості, оскільки відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який нею пропущений з поважних причин: вона є особою похилого віку, спадкодавець проживав в іншому віддаленому місці, крім того, вона вважала, що є спадкоємець першої черги дружина померлого [PERSON], крім того, [PERSON] під час подання заяви про відмову від спадщини та [PERSON] при поданні про прийняття спадщини не повідомили нотаріуса про наявність ще одного спадкоємця, тобто не повідомили про неї, і, як наслідок, нотаріус не повідомила її про відсутність спадкоємців попередньої черги. У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, зазначених у позові, додатково пояснила, що вона вважала спадкоємицею дружину померлого [PERSON], їй не було відомо про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], вона знала, що вони разом не живуть, але про офіційне розірвання шлюбу вона не знала. Про розірвання шлюбу вона дізналася лише тоді, коли дізналася від мешканців села про те, що сім»я [PERSON] оформила спадщину, після чого вона звернулася до [PERSON] з проханням надати їй свідоцтво про смерть, на що остання їй відмовила. Вона відразу звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Своєчасно не могла звернутися з даною заявою, оскільки в неї не було документів, крім того, вона хворіла та за станом здоровя не могла своєчасно звернутися до нотаріуса. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] просить позов задовольнити, оскільки позивач пропустила строк з поважних причин в звязку з хворобою, оскільки позивач останні 2 неділі строку хворіла, крім того, позивач дізналася, що вона є спадкоємицею, після того, як дізналася, що померлий за життя розірвав шлюб. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала, в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 22.08.2014 року від слідчого вона дізналася про смерть дядька [PERSON], після чого про це вона повідомила всіх родичів, в тому числі позивача. Разом зі своїм батьком вона здійснила всі дії з поховання [PERSON] Документи для оформлення спадщини вона знайшла в будинку померлого. Всі родичі знали, що [PERSON] був розлучений, дітей у нього не було. На поминальному обіді була позивач, всі обговорювали питання оформлення спадщини, всі родичі сказали, що спадщину оформляти не будуть. Коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то вона повідомила нотаріуса про наявність спадкоємців [PERSON] та [PERSON], але нотаріус їй сказала, що спадкоємці самі повинні звернутися із заявами. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач являється його тіткою. Він був присутній на похованні [PERSON], де також була присутня позивач. За столом велася розмова про спадщину, він говорив про те, що ні він, ні його сестра оформляти спадщину не будуть, що говорили інші він не памятає. Про те, що [PERSON] розлучений, він знав давно, так як спілкувався з [PERSON] Про те, що хтось говорив позивачу про розірвання шлюбу [PERSON], він сказати не може. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] щороку до 2011 року приїжджав на могилу своєї матері, де була [PERSON], [PERSON] розповідав, що він розлучений, [PERSON] про це знала. На поминальному обіді була розмова про оформлення спадщини, але [PERSON] сказала, що в неї не має грошей. Розмови про те, що [PERSON] буде оформляти спадщину, на поминальному обіді не було, вони пізніше вирішили оформити спадщину на доньку, оскільки йому 70 років. Свідок [PERSON] пояснив, що на спільних зустрічах з позивачем іноді були розмови про те, що [PERSON] розлучений, сам [PERSON] не любив про це говорити, говорив: «Я розійшовся, ми не живемо». На поминальному обіді були всі родичі. Коли зайшла мова про майно померлого, то мова йшла в тому ключі, що «хто займався документами, той нехай і займається спадщиною». [PERSON] нічого не говорила про те, що вона не буде оформлювати спадщину. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] приїжджав на поминки до своєї матері кожного року, окрім останніх приблизно 2 років. Їй було відомо про розлучення [PERSON], бо вони говорили про це, коли [PERSON] приходив до неї додому. На поминальному обіді вона не чула розмов про спадщину. Свідок [PERSON], допитана у якості свідка, пояснила, що працює сімейним лікарем у Нивотрудівській сільській амбулаторії, з 1993 року вона спостерігає за позивачем [PERSON], яка має ряд хронічних захворювань, а саме: гіпертонічна хвороба, серцева недостатність 2а ступеня, кризовий перебіг з порушенням серцевого ритму, крім того, позивач хворіє на хронічний бронхіт, енцефалопатію, грубе порушення осанки, що в свою чергу спричиняє загострення серцево-судинних хвороб. Наявність вказаних хвороб становить загрозу для життя позивача, оскільки у позивача кризовий тиск 200/100 мм.рт. ст., позивачу встановлено ризик 4, який є найвищим. Згідно даних амбулаторної картки позивача остання зверталася за наданням медичної допомоги в звязку з погіршенням стану здоров»я 25.01.2015 року, від госпіталізації позивач відмовилася в звязку з тяжким матеріальним станом, оскільки для перебування на стаціонарному лікуванні хворому при собі необхідно мати всі медичні препарати, власні засоби догляду, харчування. Позивач лікувалася амбулаторно, їй надавалися безкоштовні медичні препарати, які амбулаторія могла надати. 01.02.2015 року позивач звернулася з високою температурою, у неї встановлено бронхіт. 05, 10 та 13 лютого 2015 року позивач була на прийомі, тиск 180/100 мм.рт.ст. 16,20 та 26 лютого 2015 року у позивача був тиск 200/100 мм.рт.ст., брадикардія, що становить ризик для життя, крім того, у позивача завжди вказано діагноз «ДЕП» - дисциркуляторна енцефалопатія. Позивач завжди приходила до амбулаторії самостійно, хоча стан здоров»я її був середньої тяжкості з наближенням до тяжкого стану, оскільки у позивача завжди була задишка, запаморочення, болі в серці, порушення серцевого ритму. Вважає, що пересування позивача на значну відстань, у громадському транспорті становить загрозу для її життя. Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (статті\~1220,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктом 1.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~\~296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно із ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що 22.08.2014 року у м. Київ помер [PERSON], що підтверджується долученою до справи копією свідоцтва про смерть від 25.08.2014 року. З копії спадкової справи № 584-2014 до майна померлого 22 серпня 2014 року [PERSON] встановлено, що 07.11.2014 року до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного дядька [PERSON] звернулася [PERSON] Вказаною заявою [PERSON] повідомила нотаріуса про відсутність спадкоємців першої та другої черги, відсутність пережившої дружини та наявність спадкоємця третьої черги тітки померлого [PERSON]. [PERSON] згідно свідоцтва про одруження 11.08.1959 року одружилася з [PERSON], після одруження їй присвоєно прізвище «Дашко». 11.12.2014 року [PERSON] звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті племінника [PERSON] на користь племінниці померлого [PERSON] До спадкової справи долучено копію свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] від 23.06.2005 року. 16.03.2015 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне спадкодавцю [PERSON] З копії вказаної спадкової справи також встановлено, що 27.04.2015 року до нотаріуса надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Листом від 29.04.2015 року [PERSON] повідомлено про видачу свідоцтв про право на спадщину на ім»я інших спадкоємців та рекомендовано звернутися до суду в звязку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Згідно довідок від 24.10.2017 року, виданих Нивотрудівською сільською лікарською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, [PERSON] пройшла курс амбулаторного лікування з 10 по 26 лютого 2015 року, діагноз: ішемічна хвороба серця, стенокардія СН-ІІ-А ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризовий перебіг. Обструктивний бронхіт. Легенева недостатність І ст. Соломенко Р.М. перебуває на «Д» обліку з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризовий перебіг, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, стенокардія. Потребує постійного інтенсивного лікування. З виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 26.10.2017 року встановлено, що [PERSON] хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст. з постійно високими цифрами АТ, кризовий перебіг; ішемічну хворобу: стенокардія. ІІІ ф.кл.; транзиторну форму фібриляції передсердій. СН ІІ-А ст.; дисциркуляторну енцефалопатію І ст.; вестибулопатійний синдром. Хвора [PERSON] за період з вересня 2014 року по грудень 2015 року проходила лікування: з 23.09.2014 по 06.10.2014 року в умовах денного стаціонару, 20.10.2014 - зверталася за наданням невідкладної допомоги, з 20 по 25.10.2014 проходила лікування в умовах стаціонару на дому, 28.10.2014 контроль лікування, 11.11.2014 року, 20.01.2015 призначено курс амбулаторного лікування, 27.01.2015 контроль лікування, стан наближений до тяжкого, відмова від госпіталізації до кардіологічного відділення ЦРЛ, 04-13.02.2015 року відмова від госпіталізації, призначено амбулаторне лікування, 16.02.2015 «Д» огляд, 20.02.2015 ІХС, стенокардія транзиторна, ФП, СН ІІ-А ст., призначено амбулаторне лікування. Хвора також зверталася за наданням їй медичної допомоги 27.03, 06.05, 31.08, 21.09, 20.10 та 25.11.2015 року. Факт проходження лікування позивача у вказаний період часу підтверджується даними індивідуальної карки амбулаторного хворого на ім»я позивача, яка оглянута в судовому засіданні. Оцінивши в сукупності викладене, суд приходить до висновку, що у позивача [PERSON] були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 22.08.2014 року, оскільки позивач тривалий час хворіє на ряд хронічних захворювань, які становлять ризик для її життя, позивач потребує постійного лікування, постійно проходить лікування, в тому числі позивач проходила амбулаторне лікування з 04 по 26 лютого 2015 року. Також судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що\~позивачу не було відомо про відсутність спадкоємців першої черги, тому позивач, вважаючи себе спадкоємцем третьої черги, із заявою про прийняття спадщини звернулася до нотаріуса 27.04.2015 року, що свідчить про те, що позивач не мала наміру відмовлятися від спадщини. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] під час звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини умисно не повідомила нотаріуса про те, що позивач також є спадкоємцем [PERSON], вказавши спадкоємцем лише свою бабусю [PERSON], що позбавило можливості нотаріуса повідомити [PERSON] про відкриття спадщини. Вказані обставини на переконання суду є поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а тому суд,

Outcome: approved