Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в тому числі за минулий час, та додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, посилаючись на те, що з 2001 року до весни 2007 року проживала з відповідачем однією родиною без реєстрації шлюбу, сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання з відповідачем припинено, син проживає з позивачем. В 2017 році син отримав травму хребта та йому було поставлено діагноз: дегенеративні зміни попереково-крижового відділу хребта, протрузії дисків L4-S5 (копія висновку МРТ від 28.09.2017), який підтверджений також висновком МРТ від 27.05.2020, зокрема: дегенеративно-дистрофічні зміни попереково-крижового відділу хребта, протрузії між хребцевих дисків в сегментах Th12-L1, L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, спондилоартроз. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Також просить, встановити фіксований розмір участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викладені особливими обставинами - його хворобами, та стягувати з відповідача суму 2500 гривень щоквартально з урахуванням обставин, що мають істотне значення ( для оплати частини вартості лікувального масажу). Крім того, просить стягнути кошти на утримання дитини за минулий час, а саме за період з квітня 2014 року, оскільки саме з цього періоду відповідач ухилявся від обов`язку утримувати дитину, із розрахунку ј частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від заробітку відповідача. 15 вересня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина на теперішній час проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач має можливість працювати, має задовільний стан здоров`я, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході дослідження матеріалів справи, не досягли. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням віку та потреб дитини суд вважає за доцільне позовні вимоги, щодо стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Проте, позивачем не доведено необхідності стягнення фіксованої суми 2500 гривень щоквартально з урахуванням обставин, що мають істотне значення, оскільки розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Позивачем не надано суду відповідних медичних рекомендацій для проведення дитині сторін щоквартальних курсів лікувального масажу. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме: починаючи з квітня 2014 року до дати подання до суду позовної заяви, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову в цій частині виходячи із такого. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч.1,2 ст.191 СК України). Проте позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial