Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому вказує, що 22 жовтня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Маківської сільської ради Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 03. Від шлюбу у сторін народилася дочка- [PERSON], [INFO], яка на теперішній час є повнолітньою, та син- [PERSON] [INFO]. Неповнолітній син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя у сторін не склалося, у них виявилися різні характери та погляди на життя, почуття любові та поваги один одного втратили, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить шлюб розірвати і стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги повністю визнає. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що 22 жовтня 1994 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Маківської сільської ради Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 03. Від шлюбу вони мають двох дітей- [PERSON] [INFO], яка є повнолітньою, та [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, у них виявилися різні характери і погляди на життя, шлюбні відносини між ними припинені, відповідач визнає вимоги про розірвання шлюбу. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина позивачу не надає, позовні вимоги про стягнення аліментів визнав. Визнання [PERSON] позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок..

Outcome: approved