Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Миронівської міської ради Київської області, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] року помер її син [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадковим майном є 1/3 частина квартири під номером [ADDRESS] У встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталася, оскільки горе втрати єдиного сина негативно вплинули на її стан здоров'я. Після смерті сина вона постійно відчуває складнощі з концентрацією уваги, пригніченість, апатію, відчудження, втратила інтерес до новин, роботи, друзів, відчуття часу. Смерть сина негативно вплинула на стан здоров'я чоловіка. 11 жовтня 2017 року його було прооперовано, в зв'язку з чим він потребував сторонньої допомоги, яку вона надавала протягом тривалого часу. Зазначені обставини перешкодили звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що строк прийняття спадщини пропущено з поважних причин, тому просила в судовому порядку визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року заміненено неналежного відповідача Миронівську міську раду Миронівського району Київської області належними відповідачами спадкоємцями померлого [PERSON] та [PERSON]. Законний представник неповнолітнього відповідача в поданому до суду відзиві зазначила, що заперечує проти позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вважає заявлені вимоги необґрунтованим. Заперечуючи проти заявлених вимог, зазначила що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] і батьки [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала, протягом встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку на прийняття спадщини не подавала до Миронівської районної державної нотаріальної контори відповідну заяву. Вважає, що позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини після смерті сина, зокрема тих, які б підтверджували наявність причин, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача. Посилання позивача на ті обставини, що горе втрати єдиного сина негативно вплинуло на стан її здоров'я, та необхідність надання допомоги чоловіку, як на підстави поважності пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, вважає такими, що не заслуговують на увагу. Згідно статті 34 Закону України «Про нотаріат» заява про прийняття спадщини спадкоємцем могла бути посвідчена будь-яким нотаріусом на всій території України, навіть не за місцем відкриття спадщини. Позивач мав право направити поштою до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, та підпис на заяві міг бути і не посвідчений. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 в разі, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Згідно з п. 3.23. Порядку своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Позивач у строк, визначений законом, мала можливість направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, навіть не засвідчену нотаріально, та така заява свідчила б про прийняття спадщини у строк визначений законом, а нотаріусом була б вона прийняття з подальшим оформленням належної заяви. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, в поясненнях послався на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Додатково пояснив, що позивач перебувала у пригніченому стані після смерті сина та перебуває у такому стані до даного часу, продовжує вживати антидепресанти. Відповідач [PERSON] позов визнав, вважає, що позивач має право отримати у спадок частку у власності сина. Пояснив, що вона до даного часу плаче, не спить, не може пережити горе втрати. Він переніс операцію, був лежачим тижнів 2-3 після оперативного втручання, потім почав підніматися. На запитання відповів, що дружина не перебувала протягом шестимісячного строку після смерті сина вдома, вона ходила до медичного закладу, до магазину. Представник неповнолітньої відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала. Суду пояснила, що мала добрі відносини з позивачем, яка доводилась їй свекрухою, про спадщину між ними не було жодної розмови, наміру її приймати позивач не мала, жодних перешкод до цього також не мала. По спливу шестимісячного строку після смерті [PERSON] невідомі їй обставини зіпсували відносини між ними. Подання позову було наслідком негативного ставлення до неї. Позивач заявила, що позбавить її спадкового майна. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник неповнолітньої відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав з підстав недоведеності заявлених вимог. Зазначив, що переживання у зв'язку зі смертю спадкодавця не можуть бути розцінені як підстава для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Доказів лікування позивача та догляду за хворим чоловіком суду не надано. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], представників неповнолітнього відповідача [PERSON], дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що у позові необхідно відмовити. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON]. В підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи додано свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 19 серпня 2017 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Юстиції у Київській області. Заповіту померлий не залишив. За життя [PERSON] набув права власності на 1/3 частину квартири під номером [ADDRESS] Вказана обставина підтверджується доданим до позовної заяви свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданим 22 червня 2016 року органом приватизації житлового фонду виконавчого комітету Миронівської міської ради. Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач являється спадкоємцем померлого за законом першої черги, оскільки він доводився їй сином. Вказана обставина підтверджується доданим до матеріалів справи Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00020605528 від 20 липня 2018 року. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який розпочинається з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ЦК України. Встановлено, що позивач позивач зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, вона знала про смерть сина, заяви про прийняття спадщини чи про відмову від права на спадщину протягом шестимісячного строку після смерті сина в строк до 17 лютого 2018 року до нотаріальної контори не подала. На звернення в Миронівську району державну наторіальну контору із наміром подати заяву про прийняття спадщини після смерті сина листом № 818/02-14 від 25 липня 2018 року нотаріус повідомив позивача про те, що нею пропущено строк для прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються листом державного нотаріуса № 818/02-14 від 25 липня 2018 року. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідачі є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживали постійно із ним як спадкодавцем на час його смерті та відкриття спадщини. Такі обставини підтверджені довідкою Комунального підприємства «Миронівка-житло» № 253 від 20 липня 2018 року. Вказана обставина свідчить про наявність спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання заяви про прийняття спадщини. Такої згоди не надано. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Причинами пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач вказала факт перебування у депресивному стані та лікування такого стану, а також догляд за хворим чоловіком. До позовної заяви позивач додала довідку КНП «Миронівська центральна района лікарня» № 157 від 24 листопада 2018 року, за змістом якої вона була оглянута неврологом 24 липня 2018 року. Лікарем рекомендовано прийом заспокійливих ліків. Вказаний письмовий доказ не є таким, який містить відомості про причини пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті [PERSON], оскільки містить інформацію про звернення до медичної установи поза межами вказаного строку. На підтвердження факту оперативного втручання, яке було здійснено її чоловіку [PERSON], позивач надала виписку з історії хвороби № 6124/94417, видану КЗ КОР «Київська обласна лікарня № 2». Виписка містить відомості про те, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі з 10 жовтня 2018 року по 20 жовтня 2018 року. За змістом вказаного документа чоловік позивача був прооперований 12 жовтня 2018 року, в післяопераційному періоді ускладнення відсутні, рекомендаціями є дієта та обмеження фізичних навантажень. На підтвердження тих обставин, що [PERSON] був прикутий до ліжка та потребував стороннього догляду в період строку, який наданий законом для прийняття спадщини, та до часу звернення до нотаріуса і суду, і такий догляд йому надавався позивачем, позивачем не надано. Такі обставини не підтверджені відповідачем [PERSON] Однією з засад судочинства, регламентованих пунктом 3 частини 1 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, що свідчать про прийняття спадщини, позивачем не зазначено та судом не встановлено. Переживання після смерті сина та перебування у пригніченому стані, яке не підтверджене медичною документацією, а також факт оперування чоловіка, без надання доказів постійного та необхідного догляду за ним, судом не може бути розцінено як об'єктивні, непереборні чи істотні труднощі для спадкоємця на вчинення дій, що свідчать про прийняття спадщини. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 1217, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: dismissed