Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, та згідно позовних вимог зазначила про те, що відповідачка [PERSON] є її донькою, яка з січня 2012 року не проживає в квартирі № 63 в будинку № 2 по кв. 50 років Перемоги м. Лисичанська Луганської області, тому просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власником квартири № 63 в будинку № 2 по кв. 50 років Перемоги м. Лисичанська Луганської області на підставі свідоцтва про право на житло № 18780 від 23.01.2008 р. В спірній квартирі з 26.02.2008 року зареєстрована її донька [PERSON]. З січня 2012 року [PERSON] не мешкає в належній їй квартири, оскільки одружилася та виїхала з чоловіком до Російської Федерації, де проживає постійно. Позивач вимушена сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих в квартирі осіб, що є тягарем для неї. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідачки, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою свого проживання або перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачка є власником квартири № 63 в будинку № 2 по кв. 50 років Перемоги м. Лисичанська Луганської області, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № 18780 від 23.01.2008 р., посвідченого відділом по обліку, розподілу, обміну та приватизації житлової площі Лисичанської міської ради згідно з розпорядженням №99 від 23.01.2008 р. (а.с. 9). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17737755 від 14.02.2008 р. власником кв.63 в буд. 2 по кв.50 років Перемоги м. Лисичанська є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 18780 від 23.01.2008 р. (а.с.10). У вказаному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], [INFO], яка доводиться позивачці донькою. Відповідно до довідки відділу адміністративних послуг Лисичанської міської ради № 5002/10-02 від 13.08.2016 р., за адресою: [ADDRESS] років Перемоги, 2/63 зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], яка є власником вищевказаної квартири. (а.с.7). Згідно довідки голови будинкового комітету від 08.08.2016 р., [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] років Перемоги, 2/63 з 01.01.2012 року по теперішній час.(а.с.8). Згідно домової книги, за адресою: Лисичанськ, кв. 50 років Перемоги, 2/63 зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11,12). З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що відповідачка [PERSON] є його рідною племінницею, яка з кінця 2012 р. не проживає за адресою: [INFO] років Перемоги, 2/63 без поважних причин. ЇЇ особистих речей у вищевказаній квартирі немає. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Своєю реєстрацією у спірному житлі відповідач створює позивачу перешкоди у належному ним користуванні, оскільки плата за комунальні послуги, утримання квартири нараховується, але відповідач участі у витратах на утримання квартири не приймає. Таким чином, права позивача, як власника житла, щодо користування, розпорядження спірним будинком порушені, а тому для їх поновлення необхідно усунути перешкоди у користуванні та розпорядження житлом, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved