Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] з квітня 2018 року, яка належить їй на праві співвласності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона постійно проживає у вказаній квартирі та є її співвласником. В свій час вона, її дочка [PERSON] та відповідач [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS] в рівних частках, по 1/3 кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.07.2004 р., яке зареєстроване у Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації за № 41/1582 від 26.07.2004 року. В 2008 році відповідач [PERSON] припинив проживання у вказаній квартирі та до цього часу проживає з дружиною та дітьми по [ADDRESS], проте з реєстрації в квартирі [ADDRESS] не знявся. Останній раз [PERSON] проживав у її квартирі на початку лютого 2017 року протягом двох тижнів. Відповідно до договору дарування частки квартири від 03.06.2014, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. за реєстровим № 475 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим № 375684805105 відповідач [PERSON] подарував їй належну йому 1/3 частку в праві власності на вказану квартиру. Вона неодноразово пропонувала [PERSON] добровільно знятись з реєстраційного обліку у даній квартирі, проте останній на її пропозицію не погоджується, добровільно знятися з місця реєстрації не бажає. Крім цього, [PERSON] без відома та згоди власників квартири, зареєстрував у вказаній квартирі свого сина - її онука [PERSON], [INFO], який також не проживає в її квартирі, з народження проживає разом з батьками по [ADDRESS] Оскільки в добровільному порядку вирішити питання про зняття відповідачів з реєстрації не можливо, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Не зняття відповідачів з реєстрації порушує її права як співвласника квартири. Крім того, вона не може скористатись правом на оформлення субсидії та вимушена витрачати додаткові кошти на комунальні послуги, сума яких нараховується відповідно до кількості зареєстрованих осіб на житловій площі. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач [PERSON] зареєстрував себе і дитину [PERSON] без її відома. На даний час вона не працює, знаходиться на обліку у центрі зайнятості, не може оформити субсидію. [PERSON] у її квартирі зареєстрований, однак не проживає, матеріальної допомоги на оплату комунальних послуг не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що проживає за адресою: [ADDRESS] на протязі 10 років з дружиною та двома їхніми дітьми. За зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] він з сином не проживає протягом тривалого часу. Однак, знятися з місця реєстрації не бажає. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Козятинської міської ради - Терещук С.М. в судовому засіданні пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини, провела обстеження житлово-побутових умов позивача, склала акт про місце проживання відповідача [PERSON] та встановила наступне. Малолітній [PERSON], [INFO] р., проживає разом зі своєю матір'ю та батьком за адресою: [ADDRESS], що підтверджується показами сусідів відповідачів. Враховуючи той факт, що малолітній [PERSON] та його батько - відповідач по справі - [PERSON] з 2008 р. не проживають за місцем своєї реєстрації, то відповідно з 2008 року втратили право на користування цим житлом, а тому комісія з прав дитини вважає за доцільне вирішити питання про проведення процедури реєстрації малолітнього [PERSON] за місцем реєстрації матері та за місцем фактичного проживання батька та матері, за адресою: [ADDRESS] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS], яка належить позивачці, син останньої не проживає, а малолітній онук [PERSON] - не проживає у вказаній квартирі з народження. Свідок [PERSON] вказала, що відповідач [PERSON] після свого одруження близько п'яти років тому почав проживати [ADDRESS]. Дитина [PERSON] з свого народження взагалі не проживає в квартирі позивача та на даний час взагалі між собою не спілкуються. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, представника третьої особи та свідків, дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 09.07.2004 р. та копією договору дарування частки квартири від 03.06.2014 р. (а.с.7-12). Відповідно до довідки ЦНАП від 12.03.2018 р. за вказаною вище адресою, крім позивача, значаться зареєстрованими відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON], даний факт також підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян, які проживають в [ADDRESS] (а.с.13-15). Із акту обстеження квартири від 12.03.2018 року вбачається, що відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], не проживають та не проживали, про що у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Даний факт в судовому засіданні також не заперечив і сам відповідач [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради № 392 від 13.11.2018 затверджено рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради від 13.11.2018 про визнання малолітнього [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та вирішено клопотати перед судом про проведення процедури реєстрації малолітнього [PERSON] за місцем реєстрації матері та за місцем фактичного проживання батька та матері за адресою: [ADDRESS] Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що з 2008 року відповідач [PERSON] припинив проживання у вказаній вище квартирі та до цього часу проживає з дружиною та дітьми по [ADDRESS], однак з реєстрації в квартирі [ADDRESS] знятися не бажає, а тому, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.47, 48 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності громадянина за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідач не проживає вже більше п'яти років. Відповідно до положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що існують всі підстави для задоволення даних позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved