Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що з 27.12.2008 року по 21.12.2015 року вона, [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.12.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Станом на час звернення до суду, [PERSON] повністю втратив інтерес до дитини, участі у навчанні та вихованні доньки не приймає, її фізичним станом здоров`я не цікавиться, не виявляє ніякого бажання спілкуватися з дитиною, аліменти на її утримання за рішенням суду не сплачує, повністю ігнорує обов`язки по вихованню доньки. Будь-які перешкоди для спілкування з донькою [PERSON] , [INFO] , відповідачу не чиняться. Тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 16.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з участю сторін. Ухвалою суду від 23.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання повідомлень про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання останнього, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву чи будь-яких пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не позбавляє суд можливості розглянути справу по суті у його відсутність за наявними в справі матеріалами. Представник Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради Антипенко Б.В. в судовому засіданні вважав за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та в обґрунтування своєї думки надав письмовий висновок за підписом начальника Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради Подопригора В.В. про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 27.12.2008 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 27.12.2008 року (а.с.5). Від шлюбу у подружжя народилася дитина, донька [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.12.2015 року по справі №592/10718/15-ц розірвано шлюб, зареєстрований 27.12.2008 року Відділом РАЦС СМУЮ, актовий запис №8732, між [PERSON] та [PERSON] . Рішення набрало законної сили 05.01.2016 року (а.с.8). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.11.2015 року по справі № 592/10716/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. з урахуванням індексації, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 07.12.2015 року (а.с.7). 03.09.2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] ; після реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено як « [PERSON] » (а.с.17). Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.04.2019 року по справі №592/2466/19 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.11.2015 року, визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 21.05.2019 року (а.с.9-10). Як вбачається з Довідки КУ «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 12 ім. Б. Берестовського м. Суми» № 14 від 15.01.2020 року, [PERSON] , 2009 р.н., навчається у 5-А класі. Батько [PERSON] з питань навчання та виховання доньки у 2019/2020 навчальному році з класним керівником та адміністрацією закладу не спілкувався, батьківських зборів не відвідував (а.с.12). Згідно Листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» СМР від 20.01.2020 року, дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом лікаря-педіатра з народження; на диспансерному обліку не знаходиться. На планові профілактичні огляди та огляди за випадками хвороб (ГРВІ) дитиня з`являлася з матір`ю. Батько до закладу з питань здоров`я дитини не звертався (а.с.13). Згідно листа Управління «служба у справах дітей» СМР від 30.01.2020 року, у період з 2011 року п о2019 рік [PERSON] із заявою про визначення способу участі у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , до Управління не звертався (а.с.14), На виконанні у Ковпаківському ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) з 24.01.2020 року перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №592/15607/19 від 14.01.2020 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за період з 01.01.2016 року по 25.06.2019 року та пені за прострочення сплати аліментів, станом на 17.02.2020 року, в загальному розмірі 51271,19 грн. (а.с.15-16). Між сторонами склалися сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зазначено в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року по справі №753/2025/19, де також вказано, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , однак він не бере ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з донькою та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, аліменти на її утримання за рішенням суду не сплачує, що суперечить забезпеченню інтересів дитини. Згідно Висновку про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , наданого Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 15.09.2020 року, спеціалістом служби було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , де, під час розмови з якою, остання повідомила, що останній раз бачила батька [PERSON] у 2017 році, батько не спілкується з нею, подарунків не даре. Зі слів [PERSON] , по телефонній розмові, [PERSON] з донькою не бачиться та не спілкується, пояснюючи це тим, що йому не давали такої можливості. Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, позбавивши [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] участі у вихованні малолітньої доньки не приймає, матеріально не забезпечує та не піклується про неї, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що суперечить забезпеченню інтересів дитини; будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин відповідачем надано не було. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved