Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивачі 07. 10. 2016 року звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батьків, посилаючись на те, що у них від шлюбу народилися два сина [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Наразі вони є пенсіонерами та отримують мізерну пенсію. [PERSON] є інвалідом третьої групи та тяжко хворіє, потребує постійного лікування. Зазначили, що один їх син [PERSON] надає їм матеріальну допомогу та завжди їх підтримує, між тим даних коштів їм не вистачає навіть на ліки. Інший їх син [PERSON] відмовляється надавати матеріальну допомогу та приймати участь в їх утриманні. Прохання до відповідача про допомогу виявилися безрезультатними. Відповідно до уточненої позовної заяви від 03.01.2017 року просили суд стягнути з відповідача на їх користь аліменти на їх утримання в розмірі по ? частки заробітку відповідача на кожного. Позивачі та їх адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та його адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свої заперечення тим, що в обох позивачів розмір пенсії більше прожиткового мінімуму на особу, зокрема [PERSON] отримує 1 420,64 грн., [PERSON] - 1644,73 грн. Крім того, у позивачів є інші доходи та майно, достатнє для безбідного існування. Зазначили, що посилання позивачів на те, що інший син [PERSON] утримує їх матеріально не відповідає дійсності, оскільки він сам ніде не працює та знаходиться на утриманні батьків. Відповідач вказував, що його допомога батькам припинилась з червня 2016 року, відколи батьки вигнали його з сім'єю з квартири [ADDRESS]. Всупереч моральним нормам позивачі протиправно замінили замки в квартирі та перешкоджають йому у доступі до його ж власності, внаслідок чого він разом з родиною змушений винаймати собі інше житло, отримуючи при цьому заробітну плату в розмірі 1 443,53 грн., яка є значно меншою ніж дохід позивачів. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: Судом встановлено, що позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги та відповідно до ст. 203 СК України зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків. Пунктом 21 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено судам, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч.2 ст. 205 СК при визначені розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 204 СК України діти можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що вони ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Доказів про те, що позивачі ухилялися від виконання батьківських обов'язків щодо сина [PERSON], що виключало б можливість стягнення аліментів на користь батьків, судом не встановлено. Разом з тим, обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків виникає за наявності двох передбачених ст. 202 СК України підстав - непрацездатності батьків та потреби матеріальної допомоги, в тому числі з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін в силу вимог ст. 205 СК України. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно він наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Як вбачається з матеріалів справи позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Черкасах як пенсіонери та отримують пенсію за віком в розмірі 1420,64 грн. та в розмірі 1644,73 грн. [PERSON] є інвалідом третьої групи, шо підтверджується посвідченням серії [NUMBER]. [PERSON] є інвалідом 2 групи, шо підтверджується посвідченням серії [NUMBER]. Відповідно до довідки про доходи за період з 01.12.2015 року по 30.11.2016 року, виданої ТОВ «Черкасихліб ЛТД», відповідач [PERSON] працює водієм автотранспортного засобу в ТОВ «Черкасихліб ЛТД». Загальна сума доходу за період з 01.12.2015 року по 30.11.2016 року становить 25 564,25 грн., за виключенням аліментів та зобов'язань становить 21 564,25 коп. При вирішенні спору суд враховує те, що позивачі є пенсіонерами та обидва мають групу інвалідності, отримують мінімальний розмір пенсії, тобто потребують матеріальної допомоги, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачів слід стягувати аліменти. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, та те, що він має на утриманні малолітню доньку, на яку сплачує аліменти. Крім того, судом також враховується можливість отримання позивачами матеріальної допомоги від іншого сина. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на користь позивачів слід стягувати аліменти в розмірі по 1/18 частині видів його доходу (заробітку) відповідача на кожного, оскільки даний розмір аліментів є найбільш оптимальним та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, у зв'язку з чим судовий збір з відповідача підлягає стягненню у дохід держави.

Outcome: partial