Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона разом із членами сім' ї [PERSON] та [PERSON] вселилася, проживала і була прописана в квартирі [ADDRESS] з 12.02.1965 року. В момент вселення наймачем даного приміщення був її брат [PERSON], а після його смерті з 1978 року особистий рахунок на квартиру був переоформлений на його дружину [PERSON] Після смерті [INFO] року [PERSON] з'ясувалося, що остання на підставі розпорядження Орендного підприємства «Херсонводбуд» від 11.02.1994 року № 637 та свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1994 року № 637, приватизувала спірну квартиру, а згодом подарувала її 12.01.1996 року своєму племіннику [PERSON] Просить визнати розпорядження ОП «Херсонводбуд» щодо квартири незаконним, свідоцтво про право власності на спірне житло та договір дарування цієї квартири недійсними у зв'язку із відсутності її письмової згоди на приватизацію житла, в якому вона постійно проживала на правах члена сім'ї наймача з 1965 року і до теперішнього часу, не була проінформована щодо переходу у власність спірної квартири спочатку до [PERSON], а потім до [PERSON] Зазначає, що [PERSON] в квартиру не вселявся, у ній не проживав, особисті рахунки по сплаті комунальних платежів на себе не переоформлював та платежі по ним не здійснював сплачував, фактично квартиру у власність не приймав, є громадянином Російської Федерації, де і проживає постійно. В судовому засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких позов не визнав з причин того, що позивач не є стороною оспорюваного договору дарування та відсутні сімейні і родинні стосунки між позивачем та наймачем спірного житлового приміщення на момент приватизації. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Також надіслав до суду клопотання, які були задоволені частково. Повідомив, що з'явитися до суду не може у зв'язку із сімейними та матеріальними обставинами. Відповідач Публічне акціонерне товариство «Херсонводбуд» в особі Голови правління Зайцева В.М. надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їх представника. Позов в частині, що стосується приватизації житла визнав, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Також повідомив суд, що підготовкою і перевіркою документів при приватизації житла займалось Виробничо-комунальне об'єднання «Малахіт», з яким ОП «Херсонводбуд» уклав договір. За таких обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, оскільки подальше відкладення розгляду справи спричинить порушення строку вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1994 року № 637 Орендне підприємство «Херсонводбуд» посвідчило, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 11.02.1994 року № 637. В документі зазначено, що квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» і зареєстрована Виробничо-комунальним об'єднанням «Малахіт» на праві приватної власності в реєстрову книгу за № 637. Згідно договору дарування від 12.01.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-55, [PERSON] подарувала [PERSON] трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Від імені обдарованого [PERSON], який на момент угоди проживав в [ADDRESS] виступала [PERSON] за дорученням. Договір дарування зареєстровано в ХМБТІ за реєстровим № 12478 25.03.1996 року. 26.11.2014 року [PERSON] отримав в Державному нотаріальному архіві Херсонської області дублікат, що має силу оригіналу договору дарування від 12.01.1996 року, замість втраченого. Згідно довідок Приватного підприємства «Виробничо-житлового центру «Аріадна» особистий рахунок [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] оформлений на квартиронаймача [PERSON]. Квартира за ознаками власності є приватизованою. Станом на 25.11.2014 року в квартирі прописані з 12.02.1965 року [PERSON] разом з невісткою [PERSON], а з 16.11.2007 року була також зареєстрована [PERSON]. За даними паспорта громадянина України [PERSON] за номером [NUMBER], виданого 15.01.2002 року Суворовським РВ УМВС України Херсонської області, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.05.1973 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року. Згідно довідки ПП «ВЖЦ «Аріадна» станом на 07.05.2015 року в квартирі зареєстрована з 24.05.1973 року і проживає тільки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоуправління, державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському веденні або оперативному управлінні яких знаходиться житловий фонд. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п. 5 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, передбачено, що житло передається в спільну сумісну чи часткову власність з письмової згоди всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно проживають в даній квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього закону (22 липня 1992 р.). Відповідно до довідки ПАТ «Херсонводбуд» Орендне підприємство «Херсонводбуд» 06.05.1993 року перейменовано в Державне підприємство «Херсонводбуд» (наказ № 58 від 05.05.1993 року). В свою чергу Держпідприємство «Херсонводбуд» 14.05.1996 року перейменовано в ВАТ «Херсонводбуд» (наказ № 1 від 14.05.1996 року). 06.04.2012 року ВАТ «Херсонводбуд» перейменовано в ПАТ «Херсонводбуд» (наказ № 11 від 06.04.2012 року). Суд звертає увагу на той факт, що на момент видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Орендне підприємство «Херсонводбуд» було перейменовано в Державне підприємство «Херсонводбуд» на підставі наказу № 58 від 05.05.1993 року і тому саме державне підприємство «Херсонводбуд» повинно було посвідчувати право власності на спірну квартиру. Також судом встановлено і не оспорюється відповідачем ПАТ «Херсонводбуд», що на момент приватизації спірної квартири в ній постійно проживали дві особи: наймач - [PERSON] та член її сім'ї - [PERSON]. Отже, при оформленні заяви на приватизацію житла [PERSON] повинна була надати довідку про склад сім'ї наймача з прописаною і проживаючою разом з нею [PERSON], а також письмову згоду останньої на передачу квартири в спільну сумісну чи часткову власність. Відповідно до ст. 15 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян підготовка і оформлення документів про передачу у власність громадян квартир може бути покладена на спеціально створені агентства, бюро і інші організації, які виконують покладені на них обов'язки на договірних умовах з органом приватизації. Суд приймає до уваги доводи ПАТ «Херсонводбуд», що підготовкою і перевіркою документів при приватизації житла займалось Виробничо-комунальне об'єднання «Малахіт», з яким ОП «Херсонводбуд» уклав договір. Листом від 03.12.2014 року ПАТ «Херсонводбуд» повідомив, що архівні матеріали, пов'язані з оформленням та видачею свідоцтв ОП «Херсонводбуд» про право власності на житло відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не збереглися, тому надати будь-які документи з приводу приватизації квартири [ADDRESS] відповідач не може. Виходячи зі змісту ст. 28 Положення, орган приватизації на кожну приватизовану квартиру оформлює справу, в яку включає копії розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності і паспорт на квартиру та протягом місяця передає по акту в бюро технічної інвентаризації. З матеріалів інвентарної справи № 5016 за адресою квартири [ADDRESS] вбачається наявність копії свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1994 року № 637, яким орендне підприємство «Херсонводбуд» посвідчило право приватної власності за [PERSON]. В свідоцтві зазначено, що воно видано згідно з розпорядженням від 11.02.1994 року № 637, але підпис і печатка керівника органу приватизації відсутня, як відсутнє і саме розпоряджання органу приватизації. Копія свідоцтва підписана керівником ВКО «Малахіт» та скріплена печаткою цього об'єднання. Допитана в якості свідка на підставі ст. 184 ЦПК [PERSON] пояснила, що вона доводилась двоюрідною сестрою по материнській лінії [PERSON] Разом з ним проживала по [ADDRESS]. В 1965 року [PERSON], як Герой Радянського Союзу, а також в порядку відселення з аварійного житла отримав квартиру [ADDRESS] на склад сім'ї з трьох чоловік: [PERSON], його дружина - [PERSON], та його сестра - [PERSON] Всі вони разом вселилися в спірну квартиру в 1965 році, прописалися в ній та постійно проживали. Після смерті [PERSON] в 1978 року наймачем стала його дружина [PERSON], яка померла в 2014 році. В 2007 році до квартири вселилася [PERSON] у зв'язку із продажем квартири. Відповідач [PERSON] проживає в Росії, до м. Херсона приїздив лише двічі: в 2007 та 2014 роках. В листопаді 2014 року зі слів [PERSON] їй стало відомо про приватизацію житла та дарування спірної квартири. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, підтвердили, що [PERSON] разом зі своїм братом [PERSON] та невісткою [PERSON] вселилася та проживала в [ADDRESS] з 1965 року і по теперішній час. Всі жильці даної квартири проживали як одна дружня сім'я. Основним квартиронаймачем був [PERSON], а після його смерті - його дружина [PERSON] З приводу приватизації та дарування квартири свідкам нічого не було відомо, як і позивачу у справі. Восени 2014 року після смерті [PERSON] з'ясувалося, що квартира знаходиться у власності [PERSON], який проживає в Російській Федерації. Свідок [PERSON], запрошена за клопотанням відповідача [PERSON], засвідчила, що була знайома з матір'ю відповідача [PERSON] з 1991 року. Остання проживала в Таврійському мікрорайоні м. Херсона та працювала разом зі свідком в Торгово-промисловій палаті, тому свідок інколи заходила разом з [PERSON] до її тітки [PERSON], яка проживала за адресою спірної квартири. Підтвердила, що [PERSON] є родичкою [PERSON], постійно проживала в квартирі, вела спільне господарство з [PERSON] Відповідача [PERSON] бачила всього двічі, коли той приїздив до м. Херсона. Виходячи із характеру спірних правовідносин, норм закону, які діяли на час їх виникнення, суд приходить до висновку, що розпорядження органу приватизації про передачу спірної квартири в приватну власність [PERSON], як одинокого наймача є незаконним, свідоцтво про право власності на житло недійсним, оскільки разом з наймачем постійно проживала і була прописана в квартирі на момент приватизації член її сім'ї [PERSON], яка не надавала письмової згоди на приватизацію житла, а в разі такої приватизації спірна квартира мала перейти у спільну сумісну чи часткову власність [PERSON] та [PERSON] Суд приймає до уваги, що відповідно до довідки від 19.12.2014 року ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» філія № 10021/085 повідомляє, що в списках складених у Суворовському районі ЖКО «Херсонводбуд» 26-А, громадяни [PERSON] за № 80 та [PERSON] за № 112, проживаючі за адресою: [ADDRESS], житлові чеки пов'язані з приватизацією житла не використали. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ст. 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно з ч. 1 ст. 243 ЦК (в ред. 1963 року) за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Відповідно до ст. 128 і ч. 2 ст. 243 ЦК (в ред. 1963 року) за нотаріально посвідченим договором дарування квартири право власності на неї виникає в обдарованого з моменту передачі квартири в його володіння. Наведене за правилами ст. 48 ЦК України (в ред. 1963 р.) є підставою для визнання угоди дарування квартири недійсною, право на звернення до суду з вказаними позовними вимогами на думку суду, відповідно до наданих позивачкою та досліджених судом доказів у їх сукупності виникло у останньої в 2014 року. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved