Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні її майном, шляхом повернення лічильника у квартиру на першому поверсі, відновлення електропостачання за рахунок відповідача, стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 10\~500 грн., стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50\~000 грн., стягнути з відповідача на користь позивача 6 500 грн. витрат на правничу допомогу та суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Квартира позивача розташована на першому поверсі вказаного будинку та на другому поверсі цієї квартири проживає [PERSON] , який здійснює реконструкцію з добудовою своєї квартири. Відповідач без належного дозволу підключився до електромережі позивача. Окрім цього, [PERSON] самовільно закрив на ключ лічильник позивача несертифіковано металевою коробкою, позбавивши вільного доступу до такого [PERSON] . Після вчинення вказаних дій, сім`я відповідача проживала на другому поверсі квартири [ADDRESS] та в зв`язку з відсутністю газопостачання, використовували електроенергію позивача та не слачували за її спожиття. В зв`язку з відсутністю доступу до свого лічильника, [PERSON] сплачувала щомісячно за спожиту нею та сім`єю відповідача електроенергію в розмірі 100 квт. 26.09.2018 року ПрАТ Львівобленерго припинило надання послуг з енергопостачання квартири. 02.10.2018 року енергопостачання було відновлено, у зв`язку з погашенням заборгованості. 03.12.2018 року [PERSON] переніс лічильник позивача на свою самовільну будову, забезпечивши електропостачанням лише другий поверх квартири. Відповідач своїми діями порушує її права, як співвласника вказаної квартири та станом на час звернення до суду, вказані порушення ним не усунуті, окрім цього, позивач стверджує, що такими діями, відповідач завдав їй матеріальних збитків у розмірі 10\~500 грн., а тому, в зв`язку з наведеним просить позовну заяву задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 02.03.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , /третя особа: ПрАТ «Львівобленерго»/ про усунення перешкод у користуванні майном, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без руху. /а.с.32/ Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 24.03.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , /третя особа: ПрАТ «Львівобленерго»/ про усунення перешкод у користуванні майном, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. /а.с.38/ Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов не визнає, з огляду на його безпідставність та необгрунтованість, зазначивши, що позивач чинить перешкоди щодо отримання відповідачем послуг електропостачання, відмовляється надати дозвіл на встановлення окремого засобу обліку електроенергії для приміщень другого поверху квартири [ADDRESS] . [PERSON] сплатив заборгованість за отримані послуги з електропостачання, після чого 02.10.2018 року ПрАТ «Львівобленерго» відновило електропостачання до зазначеної квартири. Окрім цього, з метою припинення подальших протиправних дій, які чинить позивач, відповідач звернувся до ПрАТ «Львівобленерго» з вимогою про перенесення приладу обліку електроенергії. В зв`язку з цим 03.12.2018 року працівниками ПрАТ «Львівобленерго» було перенесено електричний лічильник з комори позивача на вулицю, на колону прибудови квартири. Окрім цього, позивач не надала належних та допустимих доказів щодо вчинення відповідачем незаконних дій по відношенню до її майна, а також доказів, які б підтверджували факт завдання їй матеріальних збитків та моральної шкоди. Також у відзиві просив залучити до участі в справі на стороні відповідача, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту ПрАТ «Львівобленерго» та викликати в судове засідання, з метою допиту в якості свідка, матір [PERSON] . /а.с.52-57/ В судовому засіданні, яке відбулось 06.11.2020 року, представник відповідача адвокат Стефанюком В.П. заявив усне клопотання про залучення в якості третьої особи ПрАТ «Львівобленерго» та виклик свідка [PERSON] /а.с.178-179/ Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 06.11.2020 року постановлено залучити до участі в даній справі у якості третьої особи ПрАТ «Львівобленерго» та викликати для допиту в якості свідка [PERSON] /а.с.180-181/ Ухвалою судового засідання судом відмовлено позивачу в клопотанні про залучення в якості співвідповідача [PERSON] , з огляду на сплив строків (ч.3 ст.51 ЦПКУ), передбачених ч. 1-2 ст. 51 ЦПК України та недоведеність, наявності невідомих позивачу нових підстав (про які вона не знала та не могла знати), крім загальновизнаного факту оформлення на [PERSON] договору з ПрАТ «Львівобленерго». Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на доводи викладені в позові та письмових поясненнях, наголошують що відповідач за свій рахунок повинен повернути лічильник на місце де був встановлений раніше. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, додатково пояснивши, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того, відповідач наголосив, що позивачка не дає згоду на розділ рахунків за електропостачання та окремого лічильника. З ініціативою відповідача була допитана в якості свідка [PERSON] , що є матір`ю позивачки і відповідача. Вона розповіла про неприязні відносини з [PERSON] , та небажання останньої на встановлення окремого лічильника. Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити, виходячи з наступного. Сторони перебувають у правовідносинах спільної власності на нерухоме майно. Між сторонами існують довготривалі неприязні відносини, що пов`язані з родинними відносинами та користуванням спільним нерухомим майном. Про вказане свідчать декілька судових процесів між сторонами, копії рішень, яких долучені до матеріалів справи. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить приміщення першого поверху під літ. 1-1, площею 7,4 кв.м., 1-2, площею 1.3 кв.м., 1-3, площею 5,6 кв.м., 1-4, площею 3,3 кв.м., 1-, площею 16,3 кв.м., 1-10, площею 8,6 кв.м., а всього загальною площею 42,5 кв.м. квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вланості на нерухоме майно. /а.с.8-10/ З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вланості на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є співвласником вищевказаної квартири. /а.с.9/ Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.06.2008 року проведено реальний поділ квартири [ADDRESS] , виділено [PERSON] , [PERSON] приміщення другого поверху під літ.1-6, площею 6,2 кв.м., 1-7, площею 0,4 кв.м, 1-8, площею 10,8 кв.м., 1-9, площею 18,0 кв.м., а всього загальною площею 36,2 кв.м. /а.с.60/ Як убачається з Листа-відповіді ПрАТ «Львівобленерго» вих.№30-03086 від 06.09.2018 року, на [PERSON] заведений особистий рахунок № [NUMBER] ) та рахунки за спожиту електроенергію виставляються на неї. /а.с.11/. Крім того, той факт, що [PERSON] є відповідальним споживачем у відносинах з ПрАТ «Львівобленерго», визнаний всіма учасниками справи, та окремого доведення не потребує. 02.10.2018 року співробітниками ПрАТ «Львівобленерго» після погашення заборгованості, було відновлено електропостачання. 03.12.18 року співробітниками ПрАТ «Львівобленерго» перенесено електричний лічильник з будинка на вулицю. Відповідно до п.1.2. «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою Національної Комісії з Питань Регулювання Електроенергетики України №28 від 31.07.1996 року, договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України; Як убачається з п.3.1. вказаних Правил, електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії. Окрім цього,\~п.5.1.,\~п.п.2\~п.6.2.\~Правил встановлено,\~що договір\~про постачання\~електричної енергії\~є основним\~документом,\~який регулює\~відносини між\~постачальником електричної\~енергії за\~регульованим тарифом,\~що здійснює\~свою діяльність\~на закріпленій\~території,\~і споживачем\~та визначає\~зміст правових\~відносин,\~прав та\~обов`язків\~сторін. Споживання\~електричної енергії\~без договору\~не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об`єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об`єктом споживача. Плата споживача за спожиту електричну енергію постачальнику електричної енергії за нерегульованим тарифом перераховується на його поточний рахунок, зазначений у договорі. Відповідно до положень ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). Суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що 03.12.18 року співробітниками ПрАТ «Львівобленерго» перенесення електричного лічильника з будинка на вулицю, відбувалось за ініціативи відповідача. Крім того, не надані докази, що саме з вини відповідача була змінена схема внутрибудинкового розподілу електроенергії. Оскільки з\~матеріалів справи\~вбачається,\~що відповідальним\~споживачем є\~ [PERSON] ,\~на яку\~оформлений договір\~про постачання\~електричної енергії\~та відкритий\~особовий рахунок\~по сплаті\~за споживання\~такої,\~а відтак,\~за переніс\~приладу обліку\~електроенергії, \~може бути [PERSON] \~та ПрАТ\~«Львівобленерго». Крім того третья особа - ПрАТ «Львівобленерго», навіть спілкуючись з відповідальною особою в свої діяльності повинні уникати можливих порушень в користуванні майном інших співвласників. Тому, враховуючи недоведеність іншого суд приходить до висновку, що [PERSON] є неналежним відповідачем у даній справі, а відтак, у задоволенні позовної заяви, в частині вимоги про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом повернення лічильника слід відмовити. Окрім цього, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині вимог щодо усунення перешкод у користуванні майном, шляхом відновлення електропостачання за рахунок відповідача, стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 10\~500 грн. та стягнення 6500 грн. витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги випливають з факту первісної вимоги, щодо перенесення приладу обліку електроенергії, не підтверджені матеріалами справи та не доведені позивачем. Як убачається з п.п.2 п.5 ППВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також доказів на підтвердження розрахунку моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині вимог стягнення моральної шкоди у розмірі 50\~000 грн. не підлягає задоволенню. Суд позбавлений можливості оцінити документи, додані позивачем до письмових пояснень [PERSON] від 05.02.2021 року, оскільки такі подані з порушенням вимог, встановлених ст.83 ЦПК України. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] слід відмовити та понесені сторонами судові витрати слід віднести на їх рахунок.

Outcome: dismissed