Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання до досягненню дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що 12 вересня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, про що у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був зроблений актовий запис №1350. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач є цілком здоровою людиною, працює черговим в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, отримує заробітну плату, а тому може виплачувати аліменти на утримання сина. Позивачка вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку з всіх його доходів. При стягненні аліментів просила врахувати, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей та офіційно працевлаштований. Крім того позивачка зазначає, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, не працює, її рідні не мають можливості надавати їй матеріальну допомогу, в той же час це може робити відповідач, який працює і отримує заробітну плату 8226 гривень на місяць. Тому вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення спільною дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку. Позивака [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що на даний час в суді є справа про розірвання шлюбу за її позовом, їй з відповідачем дали строк на примирення, проти якого вона заперечувала. Матеріальну допомогу відповідач їй не надає, проживають на даний час окремо. На даний час вона отримує допомогу від держави у звязку з народженням дитини в розмірі 860 гривень, а відповідач не утримує родину, мешкає в м. Дніпро, інколи лише приїздить в гості, привозить продукти харчування, яких не вистачає навіть на тиждень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що позивачка подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. На даний час їм судом надано строк на примирення. Тому вважає недоречним стягувати аліменти з нього, оскільки вони можуть примиритися та надалі жити однією сімєю. Не заперечував той факт, що відвідує позивачку та спільну дитину періодично, оскільки мешкає в м. Дніпро. Стосовно надання матеріальної допомоги пояснив суду, що завжди питав у дружини що потрібно їй та сину, проте вона говорила що їй нічого не потрібно, тому грошові кошти не надавав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ч.2,4,6 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 вересня 2015 року, який зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1350 (а.с.5). В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], 01 жовтня 2016 року (а.с.6), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «Солонянське ЖКУ» за №358 від 19 вересня 2017 року (а.с.7), та актом обстеження житлово-потових умов від 22 вересня 2017 року (а.с.8). Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому судом також враховано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що відповідач працює інспектором-черговим в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, де отримує заробітну плату, розмір якої дозволяє відповідачу сплачувати аліменти (а.с.9). Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання дитини сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. При цьому суд посилається на те, що непрацездатні батьки відповідача, з якими він проживає, є пенсіонерами, отримують пенсію, а доказів їх перебування на утриманні відповідача ним не надано. Крім того,суд при визначенні розміру аліментів враховує той факт, що відповідач перебуває на «Д» обліку у лікаря кардіолога (а.с.20,21). Тому суд вважає, що існують правові підставі для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 грудня 2017 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1492 гривні, а права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік». Оскільки судом було встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за малолітньою дитиною, а відповідач у добровільному порядку не надає позивачці кошти на її утримання, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, оскільки відповідно д ч. 6 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім цього, у звязку із задоволеннямпозову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved