Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь у розмірі 1/4 частини доходу заробітку відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Позивачка надала суду заяву, щодо слухання справи за її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав суду заяву, щодо слухання справи за його відсутності. Згідно відзиву на позовну заяву, Відповідач заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно на утримання дружини, зазначив, що позивачка неофіційно працює та має дохід, а аліменти потрібні позивачу тільки на її забаганки. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що малолітня дитина мешкає разом з матір`ю - позивачкою по справі, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 05.05.2020 року та не оспорюється сторонами по справі. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідач будь-яких доказів втрати ним працездатності суду не надав, а тому суд вважає, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає їх спільна дитина, до досягнення нею трьох років. Разом з цим, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд задовольняє позов частково та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам позивача та рівню платоспроможності самого відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: partial