Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Яворівського районного суду із позовною заявою в якій зазначають, що згідно Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ 1344, [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS]. На своїй земельній ділянці Позивачами був збудований будинок в якому вони на даний час проживають. Навпроти їхнього домогосподарства через таку вулицю ([ADDRESS]), знаходиться земельна ділянка яку використовує Відповідач, яка йому не належить на праві власності, на якій Відповідач збудував собі будинок, в якому не проживає, а проживає на цій же вулиці в іншому будинку. На протязі тривалого часу, [PERSON] ігнорує їхні права та законні інтереси, і більше того продовжує вчиняти дії, які перешкоджають їм у вільному користуванні проїжджою частиною вулиці ([ADDRESS]), яка межує з їхньою земельною ділянкою. Суть таких перешкод які вчиняє їм Відповідач полягають у тому, що Відповідач самовільно, без жодних дозволів та відведень, загородив собі земельну ділянку загального користування - проїжджу частину [ADDRESS], шириною 4 метри, розміром 0,01 га., за адресою: [ADDRESS], яка межує по осі від Д до А згідно опису меж з їхньою земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Захопивши самовільно проїзд загального користування Відповідач більше того загородив вказану земельну ділянку таким чином, що згідно встановленої ним огорожі така земельна ділянка загального користування, а саме проїжджа частина вулиці між їхнім домогосподарством тепер повністю відноситься до земельної ділянки якою використовує Відповідач. [PERSON] загородив проїжджу частину вулиці металевими стовпчиками, і обгородив самовільно захоплену частину вулиці металевою сіткою. Завдяки таким протиправним діям Відповідача вони тривалий час позбавлені права користуватися проїжджою частиною вулиці, оскільки маючи два автомобіля, один з яких легковий (Шевроле Лачетті), а інший вантажний (ЗІЛ), Позивачі позбавлені використовувати вказаними автомобілями проїжджу частину вказаної вулиці, яку загородив Відповідач по осі від Д до А, не мають змоги розвернути автомобіль, оскільки вся вулиця по вищевказаній осі Відповідачем загороджена, вони не мають змоги облагородити їхній паркан, який стоїть на їхній земельній ділянці, не мають змоги влаштувати відповідний рів, в який повинні стікати ливневі води, від чого відбувається затікання їхньої земельної ділянки стічними водами, коли ідуть дощі, що також призводить до пошкодження врожаю. 23.07.2010р. інспектором 2 з державного контролю за використанням та охороною земель Управління Держкомзему у Яворівському районі Львівської області відносно відповідача за ст. 53-1 КУпАП було заведено адміністративну справу, складено відповідний Акт перевірки дотримання вимог законодавства, яким встановлено, що відповідач порушив норми чинного законодавства самовільно захопивши земельну ділянку загального користування (проїжджу частину вулиці), винесено припис Відповідачу про усунення порушень, складено протокол відносно Відповідача про адміністративне правопорушення, та винесено постанову про накладення на Відповідача адміністративного стягнення. На усні скарги та письмові скарги Відповідач не реагує, а тому Позивачі змушені звернутися до суду і просять суд постановити рішення, яким зобов'язати Відповідача усунути Позивачам перешкоди у користуванні проїжджою частиною [ADDRESS] по осі від Д до А згідно опису меж вказаних в державному Акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ виданого 11.06.1997р. [PERSON] та зареєстрованого за №1344, шляхом знесення самовільно влаштованої огорожі і приведення вказаної земельної ділянки до попереднього стану. Також просять стягнути з Відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] подав уточнення до позовної заяви, уточнений позов підтримав та дав пояснення аналогічне викладеному в позовній заяві. Просить позов задоволити повністю. В судовому засіданні позивач [PERSON], уточнений позов підтримала та дала пояснення аналогічне викладеному в позовній заяві. Просить позов задоволити повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її інтересів в суді довіряє представляти адвокату [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її інтересів в суді довіряє представляти адвокату [PERSON] В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] уточнив позовні вимоги, оскільки згідно Генплану забудови житлового кварталу, які знаходяться в матеріалах судової справи, чітко обумовлено, що між двома будинковолодіннями Позивачів та Відповідача проходить вулиця, а тому просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у користуванні частиною [ADDRESS] на ширину 5 метрів та на довжину по осі від Д до А згідно опису меж вказаних в державному Акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ від 11.06.1997 року виданого [PERSON] та зареєстрованого за №1344, шляхом звільнення вказаної частини вулиці від будівельного каміння, та знесення самовільно влаштованої огорожі, а саме металевої сітки, металевих стовпців, і приведення вказаної земельної ділянки до попереднього стану. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечив, оскільки 17 лютого 1986 року виконком сільської ради народних депутатів Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області надав йому під будівництво житлового будинку земельну ділянку площею 0,15 гектара по [ADDRESS]. Комісією у складі районного архітектора Яворівського району Лукашика СІ. та голови Домажирської сільської ради [PERSON] було визначено межі земельної ділянки. Дану земельну ділянку було обгороджено і після погодження необхідної документації розпочато будівництво будинку в цьому ж році. 30 квітня 2007 р. на VII сесії V скликання Домажирської сільської ради прийнято повторне рішення про надання йому під будівництво житлового будинку земельну ділянку площею 0,15 гектара по [ADDRESS]. Комісією в складі сільського голови Гнипа О., землевпорядника Спільника Р. складено Акт відновлення і узгодження меж земельної ділянки громадян відповідно до якого межі відповідають фактичному стану. 25 лютого 2010 року, він приватизував даний житловий будинок разом із всім інвентарем, включаючи житлову прибудову, огорожу, ворота/хвіртку. Дану земельну ділянку, він безпідставно та самовільно не займав, а діяв відповідно до рішень Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області. 29.09.2010 року, прокурор Яворівського району Львівської області в інтересах держави в особі Домажирської сільської ради звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з адміністративним позовом про стягнення з [PERSON] на користь Домажирської сільської ради шкоди, заподіяної самовільним захоплення землі, приведення у придатний для використання стан самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її за належністю. 09.12.2010 року постановою Яворівського районного суду Львівської 3 області позов задоволено частково. Позивачу відмовлено у зобов'язанні Відповідача провести у придатний для використання стан спірну земельну ділянку та повернути її за належністю Домажирській сільській раді Яворівського району Львівської області, а тому просить суд в позові відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав заперечення свого довірителя та додав, що Позивачі просять звільнити самовільно захоплену ділянку, однак не конкретизують свої позовні вимоги, а саме не вказують точну площу земельної ділянки, яку має звільнити Відповідач, не визначено меж ділянки, не встановлено її конфігурація, не винесено межі спірної ділянки в натуру, і таким чином не відомо яку саме ділянку має звільнити Відповідач і де саме вона розташована. Вимога звільнити Відповідача дорогу є надумана та немає сенсу, так як більшу частину спірної земельної ділянки (дороги) займають сусіди [PERSON] та [PERSON], які на даний час вже оформили свої земельні ділянки у приватну власність і звільняти цю частину земельної ділянки не бажають. Позивачі просять відновити спірну земельну ділянку у попередній стан, однак на цій ділянці ніколи не було дороги, не було ні проїзду, ні проходу, Відповідач користується цією ділянкою з 1950 року і до якого попереднього стану він має її повернути - невідомо, так як відновити того чого не було фактично є неможливо. Отже вважає, що твердження Позивачів, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги не відповідають дійсності та не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи. Окрім цього Позивачами пропущено строк позовної давності, оскільки державний Акт на землю Позивачем отримано 11 червня 1996 року, на який він посилається як на підставу позовних вимог, а позовну заяву до суду подано 24 жовтня 2011 року, після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Позивачами не надано належних і допустимих доказів наявності підстав для задоволення позову. В зв'язку з вищевикладеним, вважає, що вимоги Позивачів є необґрунтованими та безпідставними, а тому в заявленому позові просить відмовити. Представник третьої особи Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав. Просить суд винести рішення згідно чинного законодавства України. Представник третьої особи Управління Держкомзему у Яворівському районі Львівської області в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причин неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи у його відсутності суду не надходило. Представник третьої особи Відділу містобудування та архітектури Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, проте на виконання ухвали Яворівського районного суду Львівської області про забезпечення доказів надіслав оригінал і копію планування і забудови кварталу житлової забудови в с. Домажир Яворівського району Львівської області. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 19 жовтня 2012 року суду пояснила, що вона являється дружиною Відповідача, вони разом постійно користуються земельною ділянкою, наданою їм на підставі рішення сільської ради. Вони сплатили державі податок за спірну ділянку і на законних підставах користуються нею. Ніякої дороги не може бути, оскільки крім них ще є двоє сусідів, які мають таку ж земельну ділянку, яка на думку Позивача заходить за встановлені межі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 12 листопада 2012 року суду пояснив, що за його участі встановлювалися межі земельної ділянки для надання земельної ділянки [PERSON] Коли комісія встановлювала межі земельної ділянки, жодної дороги, як вказує Позивач не було. Вислухавши думку учасників судового процесу, суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення у відсутності сторін, які не з'явилися в судове засідання. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання про те, що обставини на які покликаються Позивачі у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ними позовних вимог, знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а представлені суду заперечення зі сторони Відповідача не спростували докази надані стороною Позивача. 4 Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин (ч. 1 ст. 15 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213, ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. У відповідності до Свідоцтва про право особистої власності від 06.03.1996 року на житловий будинок [ADDRESS], даний будинок дійсно належить [PERSON] (а.с.18). Згідно державного акту на право приватної власності на землю виданого гр. [PERSON] 11 червня 1997 року, йому на підставі рішення Домажирської сільської ради передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,1005 гектарів. Земельна ділянка розташована на території с. Домажир. Землю передано для обслуговування житлового будинку (а.с.17). 26 квітня 2010 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до Голови Домажирської сільської ради про термінове вирішення питання щодо самовільного встановлення загорожі [PERSON] (а.с.20). Згідно протоколу №23 виїзного засідання земельної комісії від 29.04.2010 року, розглянувши вищевказану заяву, встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв та загородив земельну ділянку шириною 4 метри, яка знаходиться біля господарства [PERSON] та [PERSON] в с. Домажир. Дана земельна ділянка була раніше визначена, як землі загального користування (проїжджа частина вулиці). Даним протоколом було вирішено звернутися до інспектора по охороні та використанню земель Львівської області, щодо притягнення [PERSON] до відповідальності та зобов'язати звільнити захоплену земельну ділянку та в подальшому направити дані матеріали в Яворівський районний суд для прийняття відповідного рішення (а.с.5-6). 23 липня 2010 року інспектором з державного контролю за використанням та охороною земель Управління Держкомзему у Яворівському районі Львівської області відносно Відповідача за ст. 53-1 КУпАП було заведено адміністративну справу, складено відповідний Акт перевірки дотримання вимог законодавства, яким встановлено, що відповідач порушив норми чинного законодавства самовільно захопивши земельну ділянку загального користування (проїжджу частину вулиці), винесено припис Відповідачу про усунення порушень, складено протокол відносно Відповідача про адміністративне правопорушення, та винесено постанову про накладення на Відповідача адміністративного стягнення. Дана постанова [PERSON] не оскаржувалась та набрала законної сили (а.с. 7-15). Прокурор Яворівського району Львівської області в інтересах держави в особі Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області звернувся до Яворівського районного суду з позов про стягнення з [PERSON] шкоди, заподіяної самовільним захопленням землі та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки. Даний позов було задоволено частково, а саме вирішено стягнути з [PERSON] в користь Домажирської сільської ради шкоду, заподіяну самовільним захопленням землі. В позовних вимог щодо зобов'язання Відповідача провести у придатний для користування стан спірну земельну ділянку та повернути її за належністю Домажирській сільській раді відмовлено. Судом встановлено, що Відповідач самовільно користується земельною ділянкою площею 0,01 га, проте судом встановлено, що в Акті обстеження земельної ділянки від 04.08.2010 року неправильно зазначено місце розташування самовільно захопленої ділянки, а тому суд не вбачає підстав для 5 зобов'язання Відповідача провести у придатний для користування стан цієї спірної земельної ділянки (а.с.38-39). А отже, сам факт притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, якою передбачено: «самовільне зайняття земельної ділянки» та постанова Яворівського районного суду Львівської області від 09.12.2010 року яка набрала законної сили, є юридично доведеними фактами того, що Відповідач самовільно зайняв вищевказану земельну ділянку. Відповідачем в заперечення позовних вимог суду представлені докази, а саме ряд копій документів (а.с. 30-39) з яких суд не вбачає, що підстави Позивача щодо задоволення позовних вимог є безпідставними. Подані документи не спростовують той факт, що відповідачем самовільно захоплено спірну земельну ділянку. Судом оглянуті проект планування та забудови житлового кварталу в с. Домажир Яворівського району Львівської області (а.с. 80-82). Також слід зазначити, що згідно п.7.36. ДБН 360-92** - Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17.04.1992 N із змінами та доповненнями, передбачено класифікацію і параметри вулиць і доріг сільських населених місць, як треба приймати за таблицею 7.3., якою передбачено, що: - ширина смуги руху для житлової вулиці становить - 3,0 метра; - кількість смуг руху - 2; - найменша ширина тротуару -1м. Згідно Генпланів забудови житлового кварталу, які знаходяться в матеріалах справи, чітко обумовлено, що між двома будинковолодіннями Позивачів та Відповідача проходить вулиця. Натомість вказану вулицю Відповідач собі відгородив металевою сіткою з встановленими металевими стовпцями. Самовільне загородження Відповідачем земельної ділянки по якій повинна проходити вулиця, а саме вулиця 3амкнена, суперечить також вимогам ДБН 360-92** та Генплану від 1986 року забудови кварталу. В судових дебатах представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки державний Акт на землю Позивачем отримано 11.06.1996 року, а позовну заяву до суду подано лише в 2011 році, після спливу строку позовної давності. Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Під час розгляду справи було встановлено, що в 2010 році Позивач дізнався про самовільне захоплення земельної ділянки Відповідачем і з даного приводу звернувся до Управління Держкомзему у Яворівському районі, а тому суддя вважає, що в задоволенні клопотання представника відповідача щодо застосування строків позовної давності слід відмовити. А отже з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені повністю доказами, дослідженими в судовому засіданні, оскільки під час розгляду справи встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] чинить Позивачам перешкоди в користуванні проїжджою частиною вулиці загального користування, самовільно зайняв земельну ділянку, а тому в судовому порядку слід зобов'язати Відповідача усунути перешкоди Позивачам у користуванні частиною [ADDRESS] на ширину 5 метрів та на довжину по осі від Д до А згідно опису меж вказаних в державному Акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ від 11.06.1997 року виданого [PERSON], шляхом звільнення вказаної частини вулиці від будівельного каміння, та знесення самовільно влаштованої огорожі, а саме металевої сітки, металевих стовпців, і приведення вказаної земельної ділянки до попереднього стану. Також в силу 88 ЦПК України слід стягнути з Відповідача на користь Позивачів судові витрати по справі.

Outcome: approved