Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду відзив на позовну заяву, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1 600 грн., просив справу розглянути за його відсутності. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем (а.с.4,5,7). На підставі статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу № 4 Декларації прав дитини, ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., ст. 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини, отже, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. ст. 141,155 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні розміру аліментів, суд приймає до уваги вимоги ст. ст. 180-184 СК України. Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Позивачем суду не доведено, що відповідач має заробіток чи будь-який інший дохід, що давав би йому можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000 грн. З врахуванням доказів, які надані сторонами на підтвердження заявлених вимог та заперечень, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1 600 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подачу позову. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок держави. Позивач звернулась з позовом 12 лютого 2019 року. Відповідачем до відзиву на позовну заву надано квитанцію про переказ грошових коштів 09 березня 2019 року в сумі 2 000 грн. Тому стягнення аліментів слід розпочати з 01 березня 2019 року.

Outcome: partial