Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточнень до позовної заяви від 09 липня 2015 року, звернувся до суду з позовом до Солонянської районної державної адміністрації в особі відділу опіки та піклування про визнання батьківства, зобовязання районного відділу записів актів громадянського стану внести зміни до актового запису та видати нове свідоцтво про народження, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2002 року по 01 січня 2004 року знаходився у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON]. 20 лютого 2004 року у [PERSON] народилася донька [PERSON], в свідоцтві про народження якої відомості про батька були записані зі слів матері. 12 травня 2015 року [PERSON] померла, проте до дня своєї смерті визнавала батьківство позивача у відношенні своєї доньки [PERSON], проте документально батьківство позивач оформити не міг у звязку з тим, що проживає в м. Баку Азербайджану. Позивач з моменту народження дитини визнавав своє батьківство відносно неї, спілкувався з дитиною та матірю дитини по телефону, приїздив в гості, надавав матеріальну допомогу на виховання дитини. У звязку зі смертю матері дитини просив суд визнати його батьком неповнолітньої [PERSON], у звязку з чим змушений звернутися з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні 09 липня 2015 року підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, які зазначені в позові. Представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 10 червня 2015 року (а.с.5-6), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.7), в судовому засіданні 09 липня 2015 року заявлений позов підтримав, просив його задовольнити та пояснив суду, що позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з матірю дитини, яка померла та з моменту народження визнавав себе батьком [PERSON], проте офіційно не був записаний батьком у свідоцтві про народження у звязку з тим, що мати бажала отримувати державну допомогу як одинока мати. Представник позивача зазначив, що доказом батьківства позивача відносно малолітньої [PERSON] є як результат проведеної в добровільному порядку генетичної експертизи, так і покази свідків, яких вони запросять в судове засідання. Представник відповідача Солонянської районної державної адміністрації в особі відділу опіки та піклування, в судовому засіданні 09 липня 2015 року позов про визнання батьківства визнала, та пояснила, що малолітня [PERSON] на даний час має статус дитини-сироти у звязку з тим, її мати [PERSON] померла, а відомості про батька записні відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Суд, на підставі ст. 174 ЦПК України, ухвалив відмовити у прийнятті визнання представником відповідача позову і продовжити судовий розгляд. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 13 липня 2015 року пояснила суду, що працює заступником з виховної роботи, вчителем Комунального закладу освіти «Жданівська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Солонянської районної ради Дніпропетровської області та їй, як депутату Солонянської селищної ради відомо, що в 2004 році в сім?ї [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON]. Свідок пояснила суду, що як депутат селищної ради вона здійснювала обстеження житлових приміщень, де проживала сім?я, бачила, що позивач піклується про [PERSON], як про свою доньку. Під час відвідування школи дитиною, в якій працює свідок, свідку відомо, що позивач поїхав проживати в м. Баку та часто і регулярно телефонував [PERSON] як своїй доньці, висилав кошти на її утримання, подарунки, а дівчинка називала його «папа» та підтримувала з ним зв'язок, як з рідним батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 13 липня 2015 року пояснила суду, що є рідною сестрою малолітньої [PERSON] по матері, та їй відомо з позивач проживав однією сімєю з її матірю [PERSON] з того часу, як свідку було 7-8 років. Вони проживали в с.Жданово однією сім?єю і у матері та позивача в 2004 році народилася донька [PERSON], яка є рідною сестрою свідка. Свідок пояснила суду, що позивач завжди визнавав [PERSON] своєю дитиною, піклувався нею навіть після того, як поїхав жити до м. Баку, часто телефонував [PERSON], називав її «донькою», висилав грошові кошти на її утримання та речі і подарунки. Вислухана в судовому засіданні 13 липня 2015 року малолітня [PERSON], в присутності [PERSON], як директора КУ «Солонянського районного науково-методичного кабінету Солонянської районної ради Дніпропетровської області» та представника органу опіки і піклування, а також служби у справах дітей [PERSON], пояснила суду, що народилася 20 лютого 2004 року, а її батьками є [PERSON] та [PERSON], який присутній в судовому засіданні. [PERSON] повідомила суду, що батько поїхав від них, а до неї приїздив на день народження, коли їй був один рік та тепер після смерті мами. Весь час, коли батько не жив з нею та її мамою, він телефонував [PERSON] дуже часто, висилав подарунки, в телефонній розмові називав її «доцінька», а вона говорила на нього «папа». В судовому засіданні малолітня [PERSON] визнала позивача своїм батьком. Вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків та зясувавши думку дитини щодо заявленого позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 2004 року народилася [PERSON] [PERSON] Аясівна, матірю якої є [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГІО №163597, виданого виконкомом Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 02 (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №00015382829 від 18 травня 2015 року, відомості про батька [PERSON] Крістини Аясівни, 20 лютого 2004 року у свідоцтві про її народження були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері дитини (а.с.80). Судом також встановлено, що мати дитини [PERSON] 18 вересня 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №236544, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.75), у звязку з чим змінила своє прізвище з «Мєдвєдєва» на «Шевченко». Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №632110, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10) [PERSON] померла 12 травня 2015 року, а розпорядженням Солонянської районної державної адміністрації від 26 травня 2015 року №Р-165/0/226-15 малолітній [PERSON] було встановлено статус дитини-сироти (а.с.86). 15 червня 2015 року за заявою позивача громадянина Азербайджанської республіки, в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» було проведено судово-медичне дослідження зразків крові позивача та [PERSON] [PERSON] Аясівни, у зв'язку із встановленням біологічного батьківства громадянина [PERSON] Мамед-огли (MAMMADOV AYAZ), [INFO] у відношенні [PERSON] [PERSON] Аясівни, [INFO], народженої громадянкою [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. N 789-XII) та ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно висновку зазначеної експертизи, що міститься в матеріалах цивільної справи, встановлено, що громадянин [PERSON] Мамед-огли (MAMMADOV AYAZ), [INFO] дійсно є біологічним батьком [PERSON] [PERSON] Аясівни, [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, а вірогідність батьківства складає не менше 99,99% (а.с.65-70). Статтею 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено що вибір права це вибір учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом, а іноземним елементом, в свою чергу, є ознака, яка характеризується такою формою при якій, хоча б один учасник правовідносин є іноземцем. Оскільки судом встановлено, що позивач є громадянином Азербайджанської республіки, то відповідно до ст. 65 зазначеного Закону встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Судом встановлено, що на момент народження малолітньої [PERSON], її мати [PERSON] мала громадянство України, а відомості про батька дитини були записані до свідоцтва про народження за вказівкою матері, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню право держави Україна. На підставі зазначеного, до спірних правовідносин щодо визнання батьківства необхідно застосовувати право держави України, в тому числі положення Закону України «Про міжнародне приватне право» щодо вибору права, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а також положення СК України. Згідно ст.128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, а підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~ЦПК України. Частиною 3\~ст.128 СК України\~передбачено, що позов про визнання батьківства може бути заявлено особою, яка вважає себе батьком дитини, а згідно п.5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою особою котра вважає себе батьком. Пунктом 3 зазначеної постанови визначено, що справи про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128 на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Дослідивши надані позивачем докази щодо обставин справи, в тому числі й висновок експертизи, що міститься в матеріалах цивільної справи, враховуючи пояснення свідків та думку малолітньої [PERSON], зясовану судом під час судового засідання 13 липня 2015 року, суд вважає доведеним, що громадянин [PERSON] (MAMMADOV AYAZ), [INFO] є батьком [PERSON] [PERSON] Аясівни, [INFO], а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобовязання районного відділу записів актів громадянського стану внести зміни до актового запису та видати нове свідоцтво про народження, оскільки відповідно до ст.134 СК України орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження. Суд зазначає, що оскільки до ухвалення даного рішення судом сторони не звертались до органів державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини та з приводу видачі нового Свідоцтва про народження, а відповідний орган не приймав жодного рішення щодо цього питання, не є стороною або іншим учасником процесу в даній справі, то відсутні і визначені законом підстави для зобовязання відділу записів актів громадянського стану вчинити зазначені дії.

Outcome: partial