Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на малолітню дитину. Свій позов мотивувала тим, що 02 жовтня 2007 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Через сімейні сварки та образи сімейні відносини припинені більше як чотири роки тому. Відповідач проживає окремо. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Син постійно проживає разом з позивачем, знаходиться на її вихованні та повному утриманні. Відповідач належної допомоги на утримання сина не надає, хоча таку можливість має. За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 02 жовтня 2007 року був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2860. Сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин тривалий час, примирення між ними неможливе. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою від 29.01.2014 року № 315, виданої МКП «ЖЕК №7», та не заперечується відповідачем. Відповідач належної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Він пенсіонер, має регулярне грошове забезпечення, за станом здоров'я може надавати допомогу та погоджується сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині припинення шлюбу та обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, те, що він являється здоровою працездатною особою, відсутність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, вимогу сімейного законодавства про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує визнання відповідачем позову, його матеріальний стан, те, що він здорова особа, інших утриманців, крім сина, не має, а також те, що син [PERSON], проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує певних коштів, тому суд зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по її утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі про який клопоче позивач. Суд звертає увагу, що доказів неможливості утримувати дитину відповідач не надав. Судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 30.01.2014 року. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів ) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір: на користь позивача в розмірі 243,60 грн. та на користь держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved