Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житлом жилим приміщенням № 21 в будинку № 28 «б» по вул. О.Сорохтея в м. Івано-Франківську. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач не заперечила проти заочного розгляду справи і подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, надавши йому можливість подати заяву про перегляд заочного рішення з моменту отримання його копії. Свідок [PERSON] дала суду показання, відповідно до яких вона є сусідкою позивача та останній раз бачила відповідача приблизно три роки тому. Раніше до цього відповідач проживав разом з позивачем. Свідок [PERSON] дав суду показання відповідно до яких він є сусідом позивача та останній раз бачив відповідача приблизно три роки тому. Раніше до цього відповідач проживав разом з позивачем. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані в кімнаті № 21 в будинку № 28 «б» по вул. О.Сорохтея в м. Івано-Франківську, що підтверджується відміткою в паспорті позивача та Ордером № 372 від 17 березня 2003 року на житлову площу в гуртожитку (а.с.а.с. 5, 6). Відповідач в жилому приміщенні не проживає без поважних причин більше одного року, що підтверджується поясненнями позивача та показаннями свідків. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає в жилому приміщенні № 21 в будинку № 28 «б» по вул. О.Сорохтея в м. Івано-Франківську понад рік, і доказів, які б підтвердили поважність причин його відсутності суду не представлено, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням № 21 в будинку № 28 «б» по вул. О.Сорохтея в м. Івано-Франківську. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по справі На підставі наведеного, відповідно до ст.8, 24, 47, 55, 124 Конституції України, ст. 15, 16, ч. 4 ст. 311 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved