Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , яка на час смерті мешкала та була зареєстрована разом з чоловіком, батьком позивача - [PERSON] . З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався, оскільки батько фактично прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем. [INFO] [PERSON] помер. За життя останній склав заповіт, згідно якого все належне йому майно спадкодавець заповів своїй доньці - [PERSON] . Після смерті батька позивач звернулася до Сумської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак постановою державного нотаріуса Калініченко Є.Ю. від 29.05.2019 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вбачаються розбіжності в свідоцтві про право власності на житло від 09.04.1993 року та довідці БТІ, а також у заповіті допущено помилку в написанні прізвища спадкоємця. Тому позивач просить суд встановити факт належності [PERSON] заповіту, складеного батьком - [PERSON] , в якому зазначено, що все майно заповідається його доньці [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 07.06.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив, що при прийнятті рішення по справі слід врахувати положення ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, та роз`яснення, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13. Представник Сумської міської державної нотаріальної контори, будучи сповіщений про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши думку позивача та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 15.07.1948 року (а.с.9). 28.06.1977 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1109; після реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено як « [PERSON] » (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла (а.с.7). Як вбачається з Довідки №4310/6, наданої КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» СМР від 15.05.2019 року, станом на 29.12.2012 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.04.1993 року, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Сумської міської Ради народних депутатів від 09.04.1993 року, на підставі рішення Сумського міськвиконкому №123 від 15.03.1993 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] (а.с.13). Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Починаючи з 07.07.1992 року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання особи, наданими відділом реєстрації місця проживання Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР від 30.05.2019 року (а.с.16). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, проживаючи разом із спадкодавцем - дружиною на час відкриття спадщини, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , зокрема, її частку у квартирі [ADDRESS] , набувши статусу одноосібного володільця. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Канівець Л.О. від 25.10.1996 року, згідно якого, спадкодавець на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: все його майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, все те, на що він буде мати право за законом чи за заповітом, заповів своїй доньці [PERSON] (а.с.18). 29.05.2019 року [PERSON] звернулася до Сумської міської державної нотаріальної контори з проханням видати їй Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне їй спадкове майно, що складається з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Втім, постановою Державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори Калініченко Є.Ю. від 29.05.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо спадкового майна після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , так як із Свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.04.1993 року вбачається форма власності спірної квартири «спільна сумісна», тоді як рядок відомостей про власників містить інформацію щодо однієї особи - [PERSON] . В той же час, гідно Довідки, наданої КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» СМР від 15.05.2019 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , та [PERSON] . Крім того, в заповіті прізвище спадкоємця зазначено « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним, де вказано прізвище « [PERSON] » (а.с.17). Згідно положень ст.ст. 1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. З листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доказів у їх сукупності суд вважає, що [PERSON] , у встановленому законом порядку, довела факт належності правовстановлюючого документа - заповіту, складеного 25.10.1996 року [PERSON] , яким все майно останнього заповідається його доньці [PERSON] , - [PERSON] , у зв`язку з чим слід визнати за позивачем право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , котрий помер [INFO] . За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved