Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеними позовами, які ухвалою суду від 26.01.2017 обєднані в одне провадження, до відповідача посилаючись на те, що з 03.10.1998 перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано, рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист № Ае-3 від 04.01.2000 знаходиться на виконанні у ВДВС Голопристанського РУЮ. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, в результаті чого утворилася заборгованість за період з січня 2004 року по жовтень 2016 року в розмірі 37655 грн. 62 коп. У звязку з цим, на підставі ст. 196 СК України позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь 11891 грн. 93 коп. неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період з 01.01.2004 по 05.12.2016. Крім того, позивач зазначила, що з 01 вересня 2016 року неповнолітня [PERSON], зарахована на 1-й курс денної форми навчання Херсонського факультету Одеського державного університету внутрішніх справ (контрактна форма навчання, стипендію не отримує). Сума оплати за навчання (три роки) складає 29100 грн. Просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в розмірі половини оплати на навчання - 14550 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що заборгованість зі сплати аліментів виникла через те, що не має постійного заробітку, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які потребують лікування, що підтверджено відповідними медичними документами. Не заперечуючи проти суми розрахунку пені за прострочення зі сплати аліментів, просив зменшити її розмір виходячи з вищенаведеного. Крім того, під час судового розгляду відповідач сплатив 4850 грн. додаткових витрат на утримання дитини у звязку із навчанням. Заслухавши позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності із ч.1, 2 ст. 196; ч. 4 ст. 195 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно положень п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом правового висновку Верховного Суду України у справі за № 6-2589цс15 від 16 березня 2016 року згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з загального принципу викладеного в ст. 614 ЦК України, тягар доведення відсутності вини особою, яка порушила виконання зобовязання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Згідно довідки-розрахунку по виконавчому листу № Ае-3, виданому 04.01.2000 Голопристанським районним судом про стягнення аліментів з боржника [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON], [INFO] станом на 05.12.2016 у відповідача існує заборгованість в сумі 37655,62 грн. За весь час з 2004 по 2016 роки було нараховано 43860,66 грн. аліментів, сплачено 6205,04 грн. Всього пеня за прострочення сплати аліментів складає 11891 грн. 93 коп. Згідно із ст. 20 Сімейного кодексу України позовна давність на вимоги про стягнення пені за аліментами не поширюється. Сторони не заперечували щодо розміру нарахованої пені, а отже, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач був обізнаний про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів, але допускав прострочення сплати аліментів, в результаті чого утворилася заборгованість з його вини, тому позивачка має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Натомість, відповідач просив зменшити розмір пені за прострочення зі сплати аліментів, посилаючись на відсутність постійного доходу та наявність на утримання двох неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не має постійного заробітку, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які потребують лікування, що підтверджено відповідними медичними документами, суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми неустойки зі сплати аліментів до 7000 гривень. Враховуючи те, що з заявлених вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дитину у звязку із навчанням в сумі 14550 грн. відповідачем під час судового розгляду сплачено 4850 грн., то з останнього необхідно стягнути 9700 грн.

Outcome: partial