Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Міністерства юстиції України, у якому просила виключити відомості про батька [PERSON] , [INFO] , який зазначений батьком [PERSON] , [INFO] та визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тими обставинами, що 17.08.2020 року Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області, яке набрало законної сили 18.09.2020 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини відомості про батька записані на підставі ст.133 СК України, оскільки на час народження дитини, не сплинув десятимісячний строк після припинення шлюбу між [PERSON] та колишнім чоловіком [PERSON] . У зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду із зазначеним позовом. Ухвалою від 11.02.2021 року, відкрито провадження по справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 26.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача адвокат Мартинюк Ю.С. надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог. Представник відповідач [PERSON] адвокат Біла Т.В. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 26.12.2014 року складено відповідний актовий запис №1429. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2020 року, яке набрало законної сили 18.09.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З копії свідоцтва про народження (переклад зі словацької Апостиль ) убачається, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком зазначено [PERSON] , [INFO] , українця, уродженця м.Херсон Україна; матір`ю зазначено [PERSON] , [INFO] . У статті 133 СК України визначено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обов`язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Пунктами 5-6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно з п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. З огляду на п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] визнав батьківство малолітньої [PERSON] , [INFO] , надавши до суду відповідну заяву, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дитини, суд вважає можливим визнати батьківство [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, відповідачем позовні вимоги визнані в повному об`ємі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved