Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання дитини у розмірі 2/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на те, що відповідач є батьком їхньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги у вихованні та утриманні дитини не надає, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду. Також, дитина потребує додаткових витрат у зв'язку з розвитком певних здібностей. У зв'язку з чим позивачка просить задовольнити її позовні вимоги та стягнути додаткові витрати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти стягнення з нього аліментів в сумі 2/3 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, зазначив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 779,50 коп., не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму, в іншій частині позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], актовий запис № 148 вбачається, що [PERSON], [INFO] є сином відповідача. Судом також встановлено та не заперечувалось відповідачем, що неповнолітня дитина на даний час мешкає разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з цим, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходів/ щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, може бути підтверджена довідками медичних закладів, а також іншими документами, які свідчать про те, що дитина страждає на тяжке захворювання та про необхідність у зв'язку з цим збільшення порівняно зі звичайними витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо, але всупереч вимогам закону позивачем не надано доказів щодо необхідності перебування дитини у оздоровчому таборі. Разом з цим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину, оскільки позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано жодного доказу здійснення додаткових витрат на дитину. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявленого позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: partial