Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі у позивача та відповідача народилась [INFO] донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу 07.12.2007 року [PERSON] постійно проживає з матір`ю, перебуває на її повному забезпеченні, позивач із позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини не зверталась. [PERSON] з 01.09.2018 року навчається у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького денної форми навчання за рахунок коштів фізичних осіб, стипендії не отримує, що підтверджується довідкою зазначеного навчального закладу від 19.02.2020 р. №518 та Договором про надання освітніх послуг. Термін навчання [PERSON] у навчальному закладі до 30.06.2023 року. Вартість навчання за 1 семестр 2-го курсу складає 7577 грн. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання та відмовляється її надавати, позивач самостійно несу і витрати на її навчання та утримання. Інших джерел доходів донька [PERSON] не має і потребує матеріальної допомоги. Просить позов задоволити. Ухвалою від 17 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. Від відповідача поступив відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дочку в розмірі зазначеному позивачем так, як ніде не працює, не стою на обліку як безробітний, не є підприємцем, а також не має будь яких доходів. Він не можу влаштуватися на постійну роботу, має тимчасовий заробіток, у 2018 році захворів і лікується по сьогоднішній день. Окрім цього, у нього на утриманні перебувають двоє дітей від другого шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із ним, а також дружина [PERSON] , яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною 3-х річного віку. Таким чином, просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з аналогічних підстав, просить позов задоволити. Додатково зазначив, що відповідач має змогу утримувати дочку, оскільки є працездатним, він періодично їздить на заробітки у Польщу, про що сам зазначив у себе на сторінці у соціальній мережі. Вважає, що він скриває свій дохід, щоб не платити аліменти. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили. Представник відповідача вважає позов безпідставним, оскільки відповідач не має змоги утримувати повнолітню дочку т.я. не працює, окрім того у нього на утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей і дружина. Відповідач проти позову заперечив, просить врахувати, що дочка не радилася з ним відносно навчання у вузі і ще й на платній формі навчання. Він має нову сім`ю, де є двоє неповнолітніх дітей, а також утримую дружину, яка не працює. З приводу роботи за кордоном у Польщі пояснив, що дійсно він там періодично працює, але працює у тітки підтримуючи її, кошти за це не отримує і доходу від цього не має. Його допис у соціальних мережах стосується саме цієї роботи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд задовольняє позов з таких підстав. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що у шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 16), з якого вбачається що батьком останньої є [PERSON] . Згідно з довідкою №518 від 19 лютого 2020 року (а.с.14) [PERSON] дійсно навчається у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького денної форми навчання за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання до 30 червня 2023 року, що також стверджується копією договору про надання освітніх послуг. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно довідки (а.с.6), [PERSON] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не має можливості забезпечити в повній мірі потреби доньки [PERSON] , її навчання, повноцінний фізичний, духовний та психологічний розвиток, харчування, одяг, підручники та канцелярське приладдя, у зв`язку із чим позивачу необхідна матеріальної допомоги від батька дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не є інвалідом, працездатного віку, разом з тим, не має постійного місця роботи в Україні та має мінливий дохід. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення статті 199 СК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з тих обставин, що відповідач є працездатною особою, не страждає тяжкими захворюваннями, які виключають його працевлаштування, має кошти для систематичних поїздок за кордон, суд приходить до висновку, що він зобов`язаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання у вузі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що він не має постійного доходу, окрім дочки позивача, він утримує двоє інших дітей та теперішню дружину, яка не працює. Також враховуються доводи позивача про те, що відповідач систематично їздив за кордон на заробітки, оскільки факт систематичного виїзду за кордон протягом останніх років на 2-3 місяці з певною періодичністю підтверджується даними Державної Прикордонної служби України, його записами у соціальних мережах, де він сам зазначав, що працює за кордоном. При цьому суд враховує, що пояснення відповідача про те, що він працює у Польщі у тітки і не отримує доходу не є переконливим і жодними доказами не підтверджується. А тому з врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що слід задоволити позов частково і присудити відповідачу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1200 грн., що фактично є мінімальним розміром для дорослої дитини.

Outcome: approved