Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що з метою здійснення валютно-обмінної операції з приводу придбання швейцарських франків або євро за українські гривні 11 січня 2015 року він звернувся до відділення ПАТ «ПУМБ» в аеропорту Бориспіль, термінал «D». Відповідачем йому у здійсненні цієї операції відмовлено з посиланням на відсутність технічної можливості для цього. Вважає ці дії незаконними, які суперечать вимогам ст. 633 ЦК України та Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операції на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 грудня 2002 року №502, порушують його права як споживача, а тому на їх захист просить відшкодувати завдану моральну шкоду та зобовязати відповідача укласти договір купівлі-продажу готівкової іноземної валюти (100 швейцарських франків) за курсом ПАТ «ПУМБ» станом на 11 січня 2015 року. Позивач в суді просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав, зазначив, що звернувся відділення ПАТ «ПУМБ» для придбання валюти. Хоча касир пояснила, що грошові кошти є в наявності, однак продати їх відмовилась у звязку з відсутністю технічної можливості. Також пояснив, що валютно-обмінні операції в той день у цьому відділенні здійснювалися, оскільки він знайшов біля каси відділення квитанцію іншого покупця про продаж доларів США. З цих підстав вважав дії відповідача незаконними та безпідставними. Представник відповідача до суду не прибув, подав письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту звернення до відділення банку з метою придбанні валюти. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту, а саме зобовязання укласти договір не передбачений ст. 16 ЦК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 11 січня 2015 року о 16 год. позивач звернувся до відділення ПАТ «ПУМБ» в аеропорту Бориспіль, термінал «D» з метою придбання 100 швейцарських франків або євро за курсом 16 грн. 20 коп. за 1 швейцарський франк. Незважаючи на фактичну наявність коштів у відділенні, у вчиненні вказаної валютно-обмінної операції позивачу відмовлено з посиланням на технічні проблеми. Виниклі обставини встановлені судом, які підтверджуються відеозаписами цих подій, досліджених в судовому засіданні, що містяться на наданому позивачем зємному носії інформації «Apacer». 14 січня 2015 року позивач з цього приводу звернувся зі скаргою до ПАТ «ПУМБ». Згідно відповіді ПАТ «ПУМБ» №КІЕ-17/6 від 03 березня 2015 року відділення банку в м. Бориспіль було забезпечено коштами для здійснення валютно-обмінних операцій. Протягом січня 2015 року мали місце технічні збої в роботі програмного забезпечення, викликані навантаженням при здійсненні валютно-обмінних операції в цілому по банку. Крім того, 16 січня 2015 року позивач звернувся зі скаргою до Національного банку України. Згідно відповіді НБУ №09-104/1949 від 03 лютого 2015 року Головним управлінням здійснено передвіку відділення ПАТ «ПУМБ» в аеропорту Бориспіль з питань дотримання порядку організації та здійснення валютно-обмінних операції, в ході якої встановлено порушення вимог Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операції на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 грудня 2002 року №502. Суд звертає увагу, що як у відповіді НБУ є недостатньо визначеним в чому саме полягає порушення Інструкції, так і у відповіді ПАТ «ПУМБ» не визначено в чому саме полягали збої у програмному забезпеченні і чи дійсно вони завадили здійсненню готівкової операції на користь позивача. Згідно ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операції на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 грудня 2002 року №502 \~банку, фінансовій установі забороняється відмовляти в здійсненні валютно-обмінних операцій за наявності відповідних коштів. Виходячи з цих вимог законодавства, збої в роботі програмного забезпечення не можуть бути правовою підставою для відмови у здійсненні валютно-обмінної операції. Таким чином суд відкидає посилання відповідача на відсутність технічної можливості здійснення валютно-обмінної операції як незаконні. Крім того, слушними є доводи позивача про те, що валютні-обмінні операції з приводу продажу валюти в той день у вказаному відділенні ПАТ «ПУМБ» здійснювалися, що підтверджується копією квитанції №4721267 від 11 січня 2015 року, яку той знайшов біля каси відділення банку. Таким чином судом встановлено порушене право споживача на отримання послуги з валютно-обмінної операції, яке мало місце внаслідок протиправних дій позивача. Відтак доводи позову в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 та 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Встановивши протиправні дії відповідача, якими порушено права позивача, суд на підставі вказаних норм Закону вважає можливим вирішити питання про відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то в судовому засіданні позивач довів, що відмова у продажу іноземної валюти для нього стала несподіваною, внаслідок неможливості придбання валюти він був вимушений відкласти подорож за кордон, зазнав душевних страждань, повязаних із протиправною поведінкою щодо нього, втрати довіри до банківської системи, він був вимушений звертатися зі скаргами до банку та з позовом до суду для захисту своїх прав, що призвело до зміни його планів, способу життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд звертає ухвалу на характер та обсяг допущених правопорушень, тяжкість перенесених душевних страждань позивача та вважає необхідним визначити її частково від заявленої суми в розмірі 1\~500 грн. Що стосується позовної вимоги про зобовязання відповідача укласти договір купівлі-продажу готівкової іноземної валюти (100 швейцарських франків) за курсом ПАТ «ПУМБ» станом на 11 січня 2015 року, то підстав для її задоволення не вбачається з огляду на наступне. Так, Декрет Кабінету Міністрів України про систему валютного регулювання та валютного контролю установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 8 Декрету для валютних операцій використовуються валютні (обмінні) курси іноземних валют, виражені у валюті України, курси валютних цінностей в іноземних валютах, а також у розрахункових (клірингових) одиницях. Зазначені курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Декрету Національний банк України у сфері валютного регулювання здійснює валютну політику, виходячи з принципів загальної економічної політики України. Згідно ч. 1 ст. 12 Декрету валютні операції за участю резидентів і нерезидентів підлягають валютному контролю. Отже, виходячи з вказаних норм Закону, суд не вправі зобовязати відповідача здійснити валютно-обмінну операцію за курсом валют станом на 11 січня 2015 року, оскільки це призведе до порушення прав відповідача та істотного недотримання низки вимог законодавства в сфері регулювання та валютного контролю. Тобто обраний позивачем спосіб захисту не може вважатися законним та пропорційним змісту порушеного права. Таким чином позов у цій частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Outcome: partial