Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] коштів у сумі 147\~602 грн. 00 коп., яка складається з витрат на будинок відповідача в сумі 142000 гривень і відсотків у розмірі 3% річних у сумі 5 602 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що 01.06.2003 року між позивачкою [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] з метою набуття права проживання та користування будинком та земельною ділянкою був укладений договір на вдосконалення та реконструкцію садового будинку і земельної ділянці, розташованих за адресою по вулиці Зої Космодемянської, садовий будинок під № один , на ділянці під № 2 в м. Одесі у Садовому товаристві «Тополя», право власності на якій оформлено на [PERSON]. За домовленістю між сторонами договору в разі перешкоджання у здійсненні права користування будинком і земельною ділянкою передбачалось повернення грошових коштів за першою вимогою позивача. Позивач наполягає, що починаючи з 1 жовтня 2014 року вона неодноразово зверталася до відповідачів з вимогою про повернення суми боргу, але до цього часу зобов'язання з повернення грошових коштів відповідачами не виконано. В ході розгляду справи позивач надала заяву про додаткове обґрунтування позовних вимог для спростування заперечень відповідача [PERSON], просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі і розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі і не заперечував проти задоволення позову із викладених в позові доводів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про свідчать почтові повідомлення , які містяться в матеріалах справи. В наданих суду запереченнях проти задоволення позову [PERSON], посилається на безпідставність позовних вимог і пропуск строку позовної давності; заперечуючи проти факту отримання грошей від [PERSON] і наявність договору про реконструкцію і поліпшення будинку. Крим вимог про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2014 року по справі № 522/25902/13-ц та рішення Овідіопольського районного суду Одеській області від 30.11.2015 року по справі № 509/3897/15-ц, просила закрити провадження по справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України з приводу того що між теми сторонами і за цим позовом вже існує рішення суду. При цьому, вона підтвердила, що будинок належить обом відповідачам на праві спільної сумісної власності. Проаналізував письмові пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з урахуванням наступних доказів. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] і відповідачами [PERSON] та [PERSON] існували договір від 01.06.2003 року на вдосконалення та реконструкцію садового будинку і земельної ділянки, розташованих в Садовому товаристві «Тополя» в м. Одеса по вул. Зої Космодемянської, садовий будинок під № один, на ділянці під №2, який був укладений з метою набуття права проживання та користування [PERSON] будинком та земельною ділянкою. Цій договір був укладений в інтересах сім'ї відповідачів. Згідно частини 2 статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. З наведеного правила слідує, що боргові зобов'язання одного з подружжя можуть вважатися спільними лише в тому випадку, якщо договір, у зв'язку з укладанням якого виникли такі боргові зобов'язання, був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і усе те, що було одержане за договором, використано на її потреби. При цьому, ці дві умови мають бути одночасно наявними у таких правовідносинах. Зміст договору «Про надання послуг» від 5.09.2003 року, наданий позивачем [PERSON] в якості підтвердження факту витрачення грошових коштів за цільовим призначенням на вдосконалення та реконструкцію садового будинку та земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодем'янської, 1, ділянка 2, переконливо свідчить про те, що витрати, здійсненні за цим договором в сумі 142.000 грв. для сплати робіт по виготовленню та монтажу дверей та сходів будинку за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодем'янської, 1, ділянка 2, сплачені в інтересах сім'ї відповідачів. Здійснення позивачем виплат в інтересах сім'ї відповідачів підтверджується копіями квитанцій №72 від 05 вересня 2003 року на 21000 грв, № 81 від 09 грудня 2003 року на суму 21000 грв., №15 від 25 березня 2004 року на суму 60000 грв, №32 від 17 листопада 2004 року на суму 40000 грв, а всього на загальну суму 142\~000,00 грн. на виконання умов договору від 05.09.2003 року. , що свідчить про витрату грошових коштів позивачем. Види сплачених робіт по виготовленню та монтажу дверей та сходів будинку за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодем'янської, 1, ділянка 2, без виконання яких неможливе забезпечення нормального функціонування спільного обєкту нерухомості, належного на праві спільної власності відповідачам, безспростовно вказують, що ці витрати зроблені в інтересах сім її. Придбаний подружжям 28.03.2003 року садовий будинок під № один , на ділянці під №2 , по вулиці Зої Космодемянської в м. Одесі у Садовому товаристві «Тополя», був незавершеним будівництвом, не мав сходів, дверей, вікон, та не був обладнаний комунікаціями, не існувало забору. Здійснення реконструкції підтверджується Довідкою №3 від 28.07.14 року оцінювача [PERSON]М.(кваліфікаційне свідоцтво МФ №3927 від 5.11.2005 р, зареєстроване ФДМУ за № 10487 від 29.08.2013р.) ТОВ «Імперія Бизнес-Юг». Цими доказами спростовується твердження відповідачки [PERSON], що позивач не робила реконструкції , не витрачала гроші на вдосконалення належного на праві спільної сумісної власності подружжя будинку та ділянці. Як вбачається зі змісту рішення Овідіопольського районного суду Одеській області від 30.11.2015 року по справі №509/3897/15-ц, який надала відповідач [PERSON] в якості обґрунтування своїх заперечень,, між позивачкою [PERSON] і відповідачами [PERSON] та [PERSON] існували договір від 01.06.2003 року на вдосконалення та реконструкцію садового будинку і земельної ділянки, розташованих в Садовому товаристві «Тополя» в м. Одеса по вул. Зої Космодемянської, садовий будинок під № один, на ділянці під №2, який був укладений з метою набуття права проживання та користування [PERSON] будинком та земельною ділянкою. Цій договір був укладений в інтересах сім'ї відповідачів. Придбаний подружжям 28.03.2003 року садовий будинок під № один , на ділянці під №2 , по вулиці Зої Космодемянської в м. Одесі у Садовому товаристві «Тополя», був незавершеним будівництвом, не мав сходів, дверей, вікон, та не був обладнаний комунікаціями, не існувало забору. Сума 1\~786 097,00 грн. витрачена [PERSON] за цільовим призначенням на вдосконалення та реконструкцію садового будинку і земельної ділянки, що значно підвищило вартість об'єкта нерухомості. На момент укладення договору відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження І-ЖД № 101744, виданого 12.02.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації виконкому Одеської міської Ради. Садовий будинок, реконструкцію якого зробила [PERSON], придбано подружжям в період шлюбу і відповідно вимогам ст.60 Сімейного кодексу України належить відповідачам на праві спільної сумісної власності. Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, внаслідок чого суд також не може брати до уваги доводи відповідача [PERSON] про відсутність договору на вдосконалення та реконструкцію садового будинку і земельної ділянки та про не отримання нею коштів, витрачених на поліпшення будинку і земельної ділянки, належних їй на праві власності. Витрачена позивачем сума 142\~000,00 грн. на вдосконалення та реконструкцію садового будинку і земельної ділянки, була використана за цільовим призначенням, що значно підвищило вартість об'єкта нерухомості, тобто одержані за договором гроші, використані в інтересах сім'ї відповідачів. Тому, відповідач зобовязаний сплатити позивачу суму 142\~000,00 грн, витрачену [PERSON] на вдосконалення та реконструкцію садового будинку і земельної ділянки. Стосовно заяв відповідачки [PERSON] про закриття провадження по справі, про застосування до позову норми п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25.03.2014 року по справі № 522/25902/13-ц і на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеській області від 30 листопада 2015 року по справі №509/3897/15-ц,, суд доходить до висновку, що ці заяви не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25.03.2014 року по справі № 522/25902/13-ц задоволені позовні вимоги між темі ж сторонами, але з інших правовідносин, які випливають з договору позики від 01 вересня 2003 року, і за іншим предметом позову. Тим рішенням на користь позивачки [PERSON] стягнути кошти і сумі 153 558,41 грв. за договором позики, якій був оформлений розпискою відповідача [PERSON], без надання доказів про використанням позичених ним коштів в інтересах сімї, і тому доводи про закриття провадження на підставі рішення суду за іншим предметом позову та з інших підстав не відповідають вимогам п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України і не можуть бути взяти судом до уваги. Рішенням Овідіовільського районного суду Одеській області від 30 листопада 2015 року по справі №509/3897/15-ц були вирішені позовні вимоги тільки відносно одного відповідача виключно в межах позовних вимог. Цим судом не розглядались позовні вимоги відносно відповідача [PERSON] та суд не виносив рішення ні про задоволення позову ні про відмову в позові відносно неї. Окрім того, при ухваленні рішення по справі №509/3897/15-ц судом не розглядались позовні вимоги, які ґрунтуються на договорі «Про надання послуг» від 05.09.2003 року, що вказує на різний предмет позовних вимог обох справ, що виключає обґрунтованість вимог про закриття справи на підставі цього рішення по п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України. Не підлягають задоволенню заперечення позову невістки позивачки [PERSON] про відмову у задоволенні позову з мотиву пропуску строку позовної давності. Відповідно частини 1 ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивачка з 1.06.2003р. по 1.10.2014 р. без перешкод користувалась садовим будинком під № один , на ділянці під №2 , по вулиці Зої Космодемянської в м. Одесі у Садовому товаристві «Тополя» та земельною ділянкою, на реконструкцію яких були витрачені кошти. Зі змісту рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2013 року по справі № 522/9493/13-ц вбачається, що шлюб між її сином [PERSON] і невісткою [PERSON] був розірваний 12 вересня 2013 року. Як вбачається з заяви відповідача [PERSON] до теперішнього часу поділ спільного нерухомого майна подружжя не здійснений. При таких фактичних обставинах перебіг строку позовної давності починається від дати ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу між відповідачами з 12 вересня 2013 року. Позивачка звернулась до суду 1 березня 2016 р., провадження по справі відкрито 01 квітня 2016 року в межах трьохрічного строку позовної давності, якій сплинув 12 вересня 2016 року, що виключає обґрунтованість заяви відповідача про відмову в задоволенні позову з мотиву спливу строку позовної давності. Позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача процентів в сумі 5 602 грн. 00 коп. за несвоєчасне виконання грошового зобовязання згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, не підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Належних доказів звернення позивача 1.10.2014 р. з вимогою про відшкодування коштів, витрачених на поліпшення будинку, заборгованість по якім виникла у відповідачів, позивачем суду не надано. Відповідно приписам ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, однак всупереч цим приписам закону позивачка не надала належних доказів про початок строку прострочення грошового зобовязання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на правило ст. 11 ЦПК України, суд має задовольнити позов до [PERSON] в межах заявлених позивачем вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати в розмірі задоволених позовних вимог в сумі 1420,00 грн..

Outcome: partial