Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивач є власником квартири. Відповідач не мешкає в квартирі з ня реєстрації місця проживання. Відповідач не сплачує за комунальні платежі. Реєстрація місця проживання відповідача у квартирі позивача створює перешкоди в розпорядженні та користування майном. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.03.2021 року відкрито провадження за даним позовом та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судовому засіданні 25.08.2021 року підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав зазначених в позові. В судове засідання 04.11.2021 року представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвала про заочний розгляд справи постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена в протокол судового засідання. Допитана в судовому засіданні 25.08.2021 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідач у справі її брат. З початку 1990-х років він не мешкав в даній квартирі, його місце знаходження невідоме. Допитана в судовому засіданні 25.08.2021 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідач у справі брат її матері. Знає, що з початку 1990-х років він не мешкав в даній квартирі, де знаходиться невідомо. Свідок відповідача бачила один раз за іншою адресою. У квартирі проживає її сестра. Суд, заслухавши представника позивача, свідка в судовому засіданні 25.08.2021 року, дослідивши матеріали справи в судовому засіданні 04.11.2021 року, встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.02.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25481096 від 04.03.2021 року. Відповідно до довідки ОСББ «Кузні» від 18.10.2018 року у квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON] . У акті, що складений 01.03.2021 року зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з травня 1990 року. Таким чином встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] понад 30 років, тобто з 1990 року. Досліджені судом докази підтверджують даний факт. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відсутність відповідача за місцем реєстрація понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачі, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні понад 10 років, втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved