Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та передати дитину до Органу опіки та піклування до вирішення питання про визначення піклувальника. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] у відповідача народився син - [PERSON] . У зв`язку з тим, що на період вагітності і пологів відповідач не перебувала у шлюбі, запис про батька дитини зроблено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Вказує, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами в навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, внаслідок чого створились умови, які шкодять інтересам дитини. Зазначає, що дитина знаходиться на повному утриманні позивача, яка є бабусею дитини і матір`ю відповідача. Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. 15.07.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. 20.07.2020 судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 21.07.2020 до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою суду від 23.07.2020 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Як вбачається з матеріалів спраи, останні містять заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради в судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Батьками є [PERSON] та [PERSON] . Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.10,16). В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає участі в його вихованні. Відповідно до акту, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. В квартирі постійно вчиняються сварки, через що сусіди постійно викликають поліцію. [PERSON] має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але постійно проживає у бабусі - [PERSON] , [INFO] за адресою - [ADDRESS] (а.с.11). Також встановлено, що утриманням та вихованням дитини займається позивач, тобто без участі відповідача [PERSON] , оскільки остання ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до довідки № 39/02 від 27.02.2020, виданої Козелецькою загальноосвітньою школою I-III ступенів № 3, [PERSON] є учнем 1-Г класу Козелецької ЗОШ I-III ступенів № 3 (а.с.14). Як вбачається з довідки № 40/02 від 27.02.2020, виданої Козелецькою загальноосвітньою школою I-III ступенів № 3, за час навчання з 02.09.2019 по 27.02.2020 мати [PERSON] жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилася навчанням дитини, мало приділяла уваги вихованню та навчанню [PERSON] . Час від часу з`являлася у навчальний заклад у нетверезому стані, щоб забрати дитину додому. За час навчання [PERSON] пропускав школу без поважних причин 6 днів. Зі слів дитини, пропуски були через нетверезий стан матері. [PERSON] спілкується з класним керівником, якщо він перший виходить на контакт. Допомоги класному керівнику у вихованні сина не надавала.Навчальним приладдям забезпечений завдяки бабусі [PERSON] (а.с.15). Відповідно до Висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Козелецької селищної ради від 26.06.2020 № 1002-70/VIII, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.20) Як вбачається з Висновку, відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] постійно проживає разом зі своєю бабусею - [PERSON] , яка створює дитині всі необхідні умови для проживання. Згідно з довідкою навчального закладу, де навчається [PERSON] мати веде аморальний спосіб життя, мало приділяє уваги навчанню та вихованню сина. Суд вважає висновок обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам [PERSON] , [INFO] і узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як мати, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, долею дитини не цікавиться та про неї не піклується. Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , слід передати Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради на піклування до встановлення піклування і призначення піклувальника. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 840,80 грн. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved