Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право на користування житлом квартирою № 29 в корпусі № 2 будинку № 18 на вул. О.Довженка в м. Івано-Франківську. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що квартира перебуває у власності її та сина. Відповідач в ній не проживає більше року. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач не заперечила проти заочного розгляду справи та подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, надавши їй можливість подати заяву про перегляд заочного рішення з моменту його отримання, що забезпечить її право на справедливий суд. Свідок [PERSON]. у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона є сусідкою позивача з 1980 року. В квартирі відповідача не бачила з 2009 року, оскілки вона там не проживає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання, відповідно до яких він був сусідом позивача. Знає що в квартирі позивач проживає з сином та його сімєю, а відповідач там не проживає понад пять років. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані в квартирі № 29 в корпусі № 2 будинку № 18 на вул. О.Довженка в м. Івано-Франківську, яка є власністю [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 30 січня 2001 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 4). Доказів, які б спростовували право власності позивача на цю квартиру у суду в даний час немає. Відповідач в квартирі не проживає без поважних причин більше одного року. Зазначена обставина нічим не спростована. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі № 29 в корпусі № 2 будинку № 18 на вул. О.Довженка в м. Івано-Франківську понад рік, доказів, які б підтвердили поважність причин його відсутності, суду не представлено, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою № 29 в корпусі № 2 будинку № 18 на вул. О.Довженка в м. Івано-Франківську. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі На підставі наведеного, відповідно до ст.8, 24, 47, 55, 124 Конституції України, ст. 15, 16, ч. 4 ст. 311, ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved