Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 22 вересня 1995 року, зареєстрованому Манявською селищною радою Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21. Від спільного життя мають трьох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2016 року через сварки та непорозуміння. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає що сім'ю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло відзив на позовну заяву, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 22.09.1995 року Манявською селищною радою Богородчанського району Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] 22 вересня 1995 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 21. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 7). [INFO] у м. Алчевську Луганської області народився [PERSON], про що зроблено актовий запис № 798. Його батьками зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 8). [INFO] у м. Алчевську Луганської області народився [PERSON], про що зроблено актовий запис № 161. Його батьками зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 9). [INFO] у м. Алчевську Луганської області народився [PERSON], про що зроблено актовий запис № 160. Його батьками зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 10). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, позивач не має. Малолітні діти залишаються проживати з матір'ю. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого, позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved