Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що її мати [PERSON] та покійний [PERSON] з 1976 року мали стосунки та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків [INFO] народилася позивач [PERSON] , однак, оскільки її мати не перебувала у шлюбі з [PERSON] актовий запис було зроблено за вказівкою матері, тобто в свідоцтві про народження в графі батько зазначений [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла його мати [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті останньої позивач подала заяву про прийняття спадщини, однак отримала роз`яснення, що їй необхідно звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем. В зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом про встановлення факту батьківства. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву про слухання справи в його відсутність позовні вимоги підтримав проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останніх та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Представник третьої особи - в засідання не з`явився, просив розглянути справу за відсутності представника останнього. Відзиви на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачами подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р. , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги підстави визнання батьківства, зокрема: докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини, спільне виховання та утримання ними дитини. Така правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015р., у справі № 6-20цс15., згідно якої, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини 2 статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. Оскільки позивач, народилась до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми КпШС України, в силу п.1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Згідно свідоцтва про народження, виданого 16 вересня 1982 року Відділом ЗАГС Мінського райвиконкому м. Києва, [PERSON] народилась [INFO] в місті Києві, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження внесено запис №2796. Батьком дитини, на підставі положень ст. 54 Кодексу про шлюб та сім'ю України, зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] /а.с.9/. За змістом положень ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснилили, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю до та після народження [PERSON] Також свідки підтвердили факт, що позивач разом з матір`ю та [PERSON] часто їздили до його матері та батька доки ті були живі. Як роз`яснено у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» N 16 від 12.06.1998р., яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, слід звернути увагу судів на те, що заяви про встановлення батьківства можуть бути прийняті до судового розгляду, якщо в органах РАГС проведено реєстрацію народження дитини. Згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи та показами свідків. Враховуючи наведене та

Outcome: approved