Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що вона на праві власності має житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належить їй на праві приватної власності, про що свідчить свідоцтво про право власності від 29.12.1990 року. У будинку також прописана її колишня невістка [PERSON]. Для досудового врегулювання спору вона звернулась із заявою до Ямпільського районного сектору Міграційної служби України із проханням виписати невістку, однак їй повідомили про те, що необхідно заяву від [PERSON], а на її неодноразові звернення [PERSON] їй відмовила. Враховуючи те, що вона має намір розпорядитись належним їй житловим будинком, однак не має змоги цього зробити, так як [PERSON] не хоче подати заяви про зняття її з реєстрації, вона змушена звернутися до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що її бувша невістка проживала іщ ними коли, її онук ходив до першого класу, на даний час дитина навчається у восьмому класі. Відповідачка не проживає із ними більше семи років, і більше семи років вона не бачила відповідачки. Син із невісткою розлучились, онук проживає із ними із сином. Просить суд усунути перешкоди у користуванні належним їй житловим будинком шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування даним житловим будинком. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №67 від 29.04.2015 року та Ордеру на надання правової допомоги серії [NUMBER] від 29.04.2015 року заявлені позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Ямпільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області [PERSON] щодо вирішення даного спору покладається на розгляд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином - судовими повістками із рекомендованими повідомленнями вих..№2450004135957 від 30.03.2015 року (в якому стоїть відмітка «за зазначеною адресою не проживає») та вих..№2450000004408 від 16.04.2015 року (яке повернулося із відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає). Про причини неявки суд не повідомила, заперечень суду не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи її відсутність до суду не надійшло. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених письмових доказів - свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 29.12.1990 року судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. Із домової книги для реєстрації громадян проживаючих у [ADDRESS] встановлено, що у даному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] Із рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.10.2012 року судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із довідки вих..№2/6385 від 10.03.2015 року наданої на запит суду у відповідності із ч.3 ст.122 ЦПК України судом встановлено, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Вінницькій області [PERSON], [INFO] із 15.01.2007 року зареєстрована за адресою - [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Із роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Разом з тим належить враховувати, що згідно п.5 ст.71 ЖК (в редакції Закону від 18 грудня 1991р.) інваліди, влаштовані в будинки-інтернати або інші установи соціальної допомоги, мають право на збереження за ними жилої площі протягом 12 місяців. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до ст.107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. За таких обставин суд вважає задовольнити позовні вимоги, так як відповідач без поважної причини не проживає у житловому будинку [ADDRESS] понад сім років. Якщо відповідач без поважних причин не проживає на спірній площі більш строків, які встановлені законом, його може бути визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У відповідності до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у домоволодінні [ADDRESS], в домоволодінні не з'являється понад сім років, тому суд вважає визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved