Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори про скасування арешту, посилаючись на те, що 4 грудня 2001 року за договором купівлі - продажу від 04.12.2001 року, посвідченому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н. В. 04.12.2001 року, позивач в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] разом з [PERSON] купили у [PERSON] в рівних частинах, тобто кожен по 1/3 (одній третій) частині квартиру [ADDRESS] (десять). Мати позивача, а саме [PERSON] померла [INFO] . За фактом її смерті відповідачем було заведено спадкову справу за заявою позивача. Однак, зареєструвати своє право на спадщину у вигляді 1/3 частки в квартирі [ADDRESS] позивач позбавлена можливості, оскільки, виявилось, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказаний об`єкт на підставі листа прокуратури м. Чернівці за № 06/1126П-01 від 18.07.2001 року було зареєстровано обтяження у вигляді арешту. Вказує, що по причині арешту, незаконно накладеного відповідачем позбавлена можливості успадкувати частку в квартирі після смерті матері та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на цю частку. На підставі викладеного, просить суд скасувати обтяження у вигляді арешту, накладене Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою на підставі листа Прокуратури міста Чернівці від 18.07.2002 року за № 06/1126П-01, архівний номер: 2430631CHERNOVTSY2, архівна дата: 07.08.2002, дата виникнення: 07.08.2002, № реєстра: 250267-1052, внутр. № В8011С2829F3512D8452, коментарій: вх.829. Від відповідача, через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Позивач позов підтримує в повному об`ємі. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що позивач за договором купівлі - продажу від 04.12.2001 року, посвідченому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н. В. 04.12.2001 року, позивач в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] разом з [PERSON] купили у [PERSON] в рівних частинах, тобто кожен по 1/3 (одній третій) частині квартиру [ADDRESS] (десять) /а.с.4/. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] /а.с.5,7/. За фактом її смерті відповідачем було заведено спадкову справу за заявою позивача /а.с.6/. Судом встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказаний об`єкт на підставі листа прокуратури м. Чернівці за № 06/1126П-01 від 18.07.2001 року було зареєстровано обтяження у вигляді арешту, що доводиться інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 223679436 від 11.09.2020 року (копія додається). З вказаної довідки вбачається, що обтяження має Архівний номер: 2430631CHERNOVTSY2 , архівну дату: 07.08.2002, дату виникнення : 07.08.2002, № реєстра : 250267-1052, внутр. № В8011С2829F3512D8452, коментарій: вх.829 /а.с.8/. З листа Прокуратури міста Чернівці від 18.07.2002 року за № 06/1126П-01, з вхідним номером до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори вбачається, що вказаний лист містив вимогу про накладення заборони на оформлення будь - яких документів з нерухомим майном та на відчуження нерухомого майна, в тому числі за адресою [ADDRESS] , в разі якщо власниками цієї квартири є [PERSON] або [PERSON] /а.с.9/. На звернення позивача до Чернівецької міської прокуратури, остання листом № 93-2656-20 від 18.08.2020 року підтвердила, що дійсно 18.07.2002 року слідчим прокуратури було ініційовано перед Першою державною нотаріальною конторою накладення заборони на відчуження нерухомого майна, в тому числі за адресою [ADDRESS] та роз`яснила право позивача на звернення до суду із клопотанням скасування заборони на відчуження нерухомого майна /а.с.10-11/. Суд звертає увагу на те, що саме нотаріальна контора неправомірно зареєструвала арешт на квартиру Позивача, оскільки лист слідчого прокуратури від 18.07.2020 року про накладення заборони на відчуження на квартиру містив вимогу про накладення заборони на відчуження, за умови, що власником цієї квартири є громадяни [PERSON] або [PERSON] . Однак, за даними Договору купівлі продажу від 04.12.2001 року, з 17.10.2001 року вказана квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 17.10.2001 року до моменту її продажу Позивачу 04.12.2001 року і не належала громадяни [PERSON] та/або [PERSON] . Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача, а саме - по причині арешту, незаконно накладеного Відповідачем позбавлена можливості успадкувати частку в квартирі після смерті матері та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на цю частку. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року; №14-496цс18 від 15 травня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Рішення про зняття арешту з майна є підставою для зняття його заборони в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Outcome: approved