Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Старокозацької сільської ради про встановлення факту проживання в офіційному шлюбі, встановлення факту прийняття спадщини, та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, та уточнивши свої позовні вимоги 13.06.2017 року остаточно просить суд встановити юридичний факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] на день смерті [PERSON], - 05.05.1992 року ; визнати факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку № 31 по вул. Шевченко в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, який складається з літ. «А» - житлового будинку, загальною площею 91,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., літ. «а1» - веранди, літ. «а2» - кухні, літ. «Б» - сараю, літ. «В» - сараю, літ. «Г» - вбиральні, №1-3,5 споруди; визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 05.10.2006 року, на житловий будинок № 31 по вул. Шевченко в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, який складається з літ. «А» - житлового будинку, загальною площею 91,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., літ. «а1» - веранди, літ. «а2» - кухні, літ. «Б» - сараю, літ. «В» - сараю, літ. «Г» - вбиральні, №1-3,5 споруди, вказуючи, що 05.10.2006 року померла її бабуся [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,250 гектари, розташованої на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області по вул. Шевченка, 31 та житлового будинку, загальною площею 91,5 кв.м., житловою 43,7 кв.м., який знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород - Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Шевченка,31. У відповідності до заповіту від 08.12.2005 року [PERSON] належне їй майно заповідала їй. Своє право власності в порядку спадкування на земельну ділянку вона оформила ще 18.01.2008 року. Стосовно оформлення права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку, який розташований за тією ж адресою, виявилось, що він належить дідусеві, який помер 05.05.1992 року. Вона бажаючи прийняти спадщину після померлої бабусі, звернулась до нотаріуса стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що вказане спадкове майно належало [PERSON], померлому 05.05.1992 року, який був чоловіком [PERSON], спадщину після смерті якого вона прийняла, вступивши у володіння та управління спадковим майном, але не оформила своїх спадкових прав. Крім того, свідоцтво про шлюб між її бабусею та дідусем не збереглись, тому вона і вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутність, заперечень до позову не мають, просить суд розглянути справу відповідно до діючого законодавства. Після оголошеної в справі перерви, позивачка та її представник надали заяву про закінчення розгляду справи за відсутність позивача. Суд закінчує розгляд справи за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, представника позивачки, допитавши в якості свідків [PERSON], [PERSON], суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 05.10.2006 року померла спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №070131, виданим виконкомом Старокозацької сільської ради 05.10.2006 року /л.с.17/ . За життя, 08.12.2005 року [PERSON] склала заповіт, яким житловий будинок в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області по вул. Шевченко, 31, земельну ділянку площею 0,385 гектари на території Старокозацької сільської ради та земельну ділянку площею 0,250 гектари на території Старокозацької сільської ради заповідала позивачу - [PERSON]М./л.с.18/. В ході судового розгляду справи встановлено, що на спадкове майно у вигляді земельної ділянки № 31, площею 0,250 гектари, розташованої на території Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області по вул. Шевченка, позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 18.01.2008 року /л.с.24/. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок № 31 по вул. Шевченка в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області їй відмовлено з тих підстав, що спірний житловий будинок належав [PERSON], померлому 05.05.1992 року. /л.с.25-26/. Як встановлено в ході судового розгляду справи, згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, [PERSON] належав на підставі свідоцтва про право власності житловий будинок №31, розташований по вул. Шевченка в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області /л.с.23/. 05 травня 1992 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-ЖД №450200, виданим виконкомом Старокозацької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області. /л.с.16/ У відповідності до свідоцтва про народження матері позивача [PERSON], її батьками є: батько [PERSON]; мати [PERSON] /л.с.27/. У відповідності до довідки № 272, виданої Старокозацькою сільською радою 12.04.2007 року, дійсно [PERSON], який помер 05.05.1992 року, А/З 35 на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [INFO] і склад його сім`ї на той час був таким: дружина [PERSON], - померла 05.10.2006 року; онучка [PERSON] [INFO] /л.с.28/. У військовому квитку серії НО № 1301704, [PERSON] зазначено його сімейний стан одружений. Жінка [PERSON]Д /л.с.29/. Факт перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі в процесі розгляду справи підтверджували також свідки: [PERSON] та [PERSON] За таких обставин, суд вважає доведеним та таким, що знайшов свого підтвердження в судовому засіданні факт проживання однією сім`єю [PERSON], який помер 05.05.1992 року та [PERSON], яка померла 05.10.2006 року станом на день смерті [PERSON]. На момент смерті [PERSON] діяв ЦК України, 1963 року, тож до вказаних правовідносин слід застосувати норми діючого на той момент цивільного судочинства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], яка померла 05.10.2006 року на день смерті постійно проживала та була зареєстрованою в [INFO], тобто вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті чоловіка та продовжувала доглядати за будинком до дня своєї смерті. Позивач бажає прийняти спадщину після померлої [PERSON] за заповітом. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач по справі є спадкоємцем до майна померлої [PERSON] за заповітом, яка звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, та не відмовилась від неї, тобто юридично прийняла спадщину, проте їй було відмовлено, іншого способу захистити її права, окрім як в судовому порядку не вбачається можливим, а також враховуючи той факт, що в судовому засіданні було достовірно встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] та визнано факт прийняття останньою спадщини після смерті чоловіка, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved