Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] (відповідача) на свою користь грошові кошти у сумі 5000,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 11 жовтня 2017 року між сторонами було укладено договір купівлі - продажу холодильника «Днєпр», згідно якого продавець (позивач) передала у власність покупця (відповідача) вказаний холодильник, а покупець зобов`язалася сплатити (повернути) кошти за товар в сумі 5000,00 грн. до 25.12.2017 року. Однак, в порушення умов договору, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, грошову суму, визначену договором купівлі - продажу не сплатила, тому позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 28.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася, причини неявки суду не відомі. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами та судовими повістками неодноразово направлялися судом на усі відомі адреси проживання відповідача, однак поверталися до суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.13-14, 21- 24). Разом з тим, відповідачем була отримана судова повістка направлена на адресу: [ADDRESS] (а.с.20). Отже, у розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, заслухавши позивач та представника позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого, продавець (позивач) по даному договору зобов`язується продати покупцю (відповідачу) холодильник «Днєпр», що було у користуванні продавця, в подальшому - «товар», а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар згідно договору (а.с.26). Сторони договору погодили, що ціна товару складає 5000,00 грн., яку покупець зобов`язується сплатити до 25.12.2017 року. Хоча сторони визначили вказаний договір, як договір - розписка, та посвідчили його у виконавчому комітеті Видоборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, суд вважає, що вказаний договір за своїм змістом є договором купівлі - продажу. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, позивач виконала взяті на себе зобов`язання відповідно до договору купівлі - продажу від 11 жовтня 2017 року, а саме, передала відповідачу наведений у договорі товар, проте, відповідач свої зобов`язання щодо сплати грошових коштів у сумі 5000,00 грн. за придбаний товар не виконала. У матеріалах справи не міститься доказів того, що договір купівлі-продажу, укладений між сторонами, є нечинним, його дійсність не спростовано, а тому зобов`язання за даним правочином підлягають виконанню. Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вказані в договорі грошові кошти були повернуті позивачу у строк, обумовлений ньому - до 25.12.2017 року, відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору купівлі - продажу щодо своєчасної сплати за проданий товар, на час звернення позивача до суду відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором купівлі - продажу, грошові кошти позивачу не сплатила, тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення суми боргу в розмірі 5000,00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 5000,00 грн. Враховуючи, що позивач користується пільгами як інвалід другої групи та звільнена від сплати судових витрат на підставі п.9 ч.1 ст.5 зазначеного Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп., згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved