Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач, з урахуванням змінених та уточнених позовних вимог, звернувся до суду із позовом про стягнення з Малого підприємства «Чернівецький завод медичних виробів» (далі МП «ЧЗМВ») компенсації за невикористану відпустку. На обґрунтування своїх вимог, послався на те, що з 12 листопада 2007 року по 3 лютого 2014 року працював у відповідача юрисконсультом. Оскільки за наказом від 28 лютого 2014 року його було звільнено з роботи, а тривалість невикористаної щорічної відпустки складає 17 днів, то відповідач мав йому сплатити компенсацію в розмірі 8068,88 грн. З урахуванням отриманих грошей в розмірі 3159,24 грн., просив суд стягнути з відповідача недоплачену суму в розмірі 4908,64 грн. В судове засідання позивач не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Однак, згідно поданої заяви, просив суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача позов не визнав посилаючись на те, що позивачу при звільнені було нараховано та виплачено усі суми що підлягали сплаті, в т.ч. компенсацію за невикористану відпустку, а саме, спочатку було сплачено в якості авансу 1500 грн., а згодом, в день звільнення, решта 3159,24 грн. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 74 КЗпП України передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Так, судом встановлено, що згідно наказу президента МП «ЧЗМВ» від 12 листопада 2007 року позивача було прийнято на роботу на посаду юрисконсульта (а.с. 132). Згідно з наказом відповідача від 28 лютого 2014 року позивача було звільнено з роботи 03 лютого 2014 року та зобов'язано бухгалтерію підприємства виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за 17 календарних днів (а.с.125). Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно із вимогами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. При цьому, ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Пунктом 7 Порядку передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Як убачається з матеріалів справи, а саме, довідки від 17 квітня 2014 року сумарна заробітна плата позивача за останні 12 місяців (лютий 2013 рік - січень 2014 рік) що передувало звільненню становила 118741,70 грн. (а.с. 122, 131). Приймаючи до уваги що нарахована заробітна плата позивача за останній рік складала 118741,7 грн., то компенсація за невикористані 17 днів щорічної відпустки дорівнює 5686,16 грн. (118741,7 грн. : 355 днів х 17 днів = 5686,16 грн.), яка й була виплачена позивачу (а.с. 127, 128, 130). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач при звільнені позивача здійснив всі необхідні розрахунки, а тому вимоги [PERSON] за вказаним позовом є безпідставними й задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed