Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій зазначає, що з 13 жовтня 2007 року перебуває в шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстрований Новоселівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №02. Від указаного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя не склалось, протягом останнього року стосунки між ними розладились, між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповага, мають різні погляди на життя та сімейні відносини, в зв'язку з чим постійно виникали сварки та непорозуміння, фактично їх сім'я давно розпалась. На даний час проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Позивач вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому при вказаних обставинах вона прийняла рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, шлюб носить виключно формальний характер. При таких обставинах позивач вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе і недоцільне.ї В судове засідання на розгляд справи позивач не з'явилася, причину неявки не повідомила. Представник позивача, діючий на підставі ордеру (а.с.20), в судове засідання на розгляд справи не з'явився, однак надав на адресу суду заяву (а.с.32), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність та у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128,130 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат за вказаною адресою не проживає» (а.с.17,23,29). Згідно п.1 та п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В зв'язку з наведеним 28 листопада 2018 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик [PERSON], останнє відоме місце проживання якого: [ADDRESS], та запропоновано у строк до 12 грудня 2018 року подати відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України (а.с.31). Відповідач [PERSON] в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи та необхідністю подання відзиву, в судове засідання на розгляд справи не з'явився, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Взявши до уваги заяву представника позивача, неявку позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований 13 жовтня 2007 року Новоселівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від указаного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4), яка знаходиться постійно на утриманні матері, що підтверджується копією довідки №126, виданої 23 липня 2018 року Новоселівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.7). Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, протягом останнього часу разом не проживають, кроків до примирення не роблять, наявність неповнолітньої дочки, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, тому вважає за можливе стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по справі.

Outcome: approved