Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Катеринівського старостинського округу [PERSON] міської ради Харківської області, про визнання права власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 23 квітня 2012 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: село Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вулиця Вербна (колишня Комсомольська), будинок № 3. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого [PERSON] філією Харківської товарної біржи, 27 квітня 2001 року, за № 124 та у [PERSON] бюро технічної інвентаризації 12 травня 2001 року, номер запису 517, в книзі № 26. Спадкоємцем майна померлого, є вона та син [PERSON], який від прийняття спадщини відмовився на її користь. Інших спадкоємців у спадкодавця немає. Заповіт від імені спадкодавця не складався. В даний час вона звернулась до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належний спадкодавцю житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, але у вчиненні даної дії їй було відмовлено, оскільки право власності на житловий будинок зареєстровано на підставі угоди, укладеної на товарній біржі. В зв'язку з цим просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 45,5 кв.м, загальною площею 64,7 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: село Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вулиця Вербна (колишня Комсомольська), будинок №3 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 23 квітня 2012 року. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської\~ради Харківської\~області в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.8-3 Закону України «Про добровільне обєднання територіальних громад» та рішення [PERSON] міської ради Харківської області № 1015 від 31.08.2018 року, [PERSON] міська рада Харківської області є правонаступником всього майна, прав та обовязків Катеринівської сільської ради, що приєдналась до [PERSON] міської обєднаної територіальної громади. Судом встановлено, що 23 квітня 2012 року помер чоловік позивача [PERSON], [INFO], який на день смерті мешкав в селі Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вул. Вербна (колишня Комсомольська), буд. 3 (а.с.7,9). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 45,5 кв.м, загальною площею 64,7 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: село Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вулиця Вербна (колишня Комсомольська), будинок №3. Даний будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого [PERSON] філією Харківської товарної біржи, 27 квітня 2001 року, за №124 та у [PERSON] бюро технічної інвентаризації 12 травня 2001 року, номер запису 517, в книзі №26 (а.с.11,13). Спадкоємцями майна померлого згідно ст. 1261 ЦК України є його дружина [PERSON] та син [PERSON], який від прийняття спадщини відмовився на користь [PERSON] Згідно зі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач своєчасно звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, на підставі чого було заведено спадкову справу №164/2012 та видано 11 січня 2013 року, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину права на земельну частку (пай) та грошові вклади з відсотками та компенсаціями, що належали спадкодавцю (а.с.10). На даний час позивач звернулась до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належний спадкодавцю житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, про що надала правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу, зареєстрований [PERSON] філією Харківської товарної біржі 27 квітня 2001 року за реєстраційним № 124, право власності зареєстровано [PERSON] бюро технічної інвентаризації 12 травня 2001 року, номер запису 517, в книзі № 26. Однак, державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області було відмовлено позивачу в оформленні спадщини на підставі того, що відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений. Нотаріальне посвідчення вказаного договору вже є неможливим, оскільки, покупець на цей час є померлим та за життя після укладання договору зареєстрував його в [PERSON] бюро технічної інвентаризації, тобто вчинено ряд дій, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового порядку На дату укладання вказаного вище договору у ст.\~9\~Житлового Кодексу\~України вказується, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. При укладенні договору, сторони узгодили та виконали всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст.\~227\~ЦК України в редакції 1963 року(чинна на час придбання майна). Також з положень ч. 1 ст.\~47\~ЦК України в редакції 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно з ч. 2 ст.\~47\~ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.\~220\~ЦК України в редакції від 2003 року, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» від\~10.12.1991\~року (що діяв і на момент укладення договору купівлі-продажу), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За таких обставин, у відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормами ч.ч. 3, 4 ст.\~334\~ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 215 ЦК України, у випадках встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, а згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до положень ст.ст. 11, 15\~ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до п. 9 ст.\~27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки позов визнаний відповідачем у повному обсязі на підставі доказів, наданих позивачем по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved