Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини посилаючись на те, що із відповідачем вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з лютого 2011 року по 30 березня 2014 року. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. 30 березня 2014 року відповідач залишив її з донькою та переїхав у місто Бровари Київської області. Він не надає матеріальної допомоги у добровільному порядку, хоча являється працездатним і на даний час працює водієм. У зв'язку із вищевикладеними обставинами вона змушена звернутися до суду з цим позовом та просити суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня звернення до суду із позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яке повернулося із відміткою «за закінченням терміну зберігання», про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Судом встановлені такі обставини і визначенні відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 червня 2012 року встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Із довідки вих..№516 від 16.05.2014 року виданої виконавчим комітетом Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області встановлено, що позивачка проживає у [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO]. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши інші обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного: Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а по-скільки відповідач не надає коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої доньки. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, і тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням матеріального становища платника аліментів [PERSON] який працевлаштований, про що вказує позивач та не заперечує відповідач, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача викладену у позовній заяві, стан здоров'я та матеріальне становище доньки, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, і тому має можливість виплачувати аліменти на утримання своєї дитини, інших стягнень з його доходу не проводиться, оскільки доказів про стягнення ніхто із сторін не подав. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 20 травня 2014 року за вхід.№3194, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 20 травня 2014 року. Що стосується вимоги позивачки про стягнення із відповідача на її користь понесених нею витрат на правову допомогу адвоката, суд вважає, що у цій частині вимог необхідно відмовити, так як у матеріалах справи присутня тільки квитанція №97 від 20 травня 2014 року (а.с.2), з якої вбачається, що позивачка заплатила адвокату триста гривень за надання правової допомоги, однак не надано доказів того, що [PERSON] витратила саме 300 гривень на надання їй правової допомоги, у матеріалах справи відсутній розрахунок погодинного виконання робіт, відсутній акт виконаних робіт. Тому, суд приходить до висновку, що дана вимога позивачки не підтверджується матеріалами справи і не встановлена судом. Тому у цій частині вимог необхідно відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial