Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача - ФОП [PERSON] про розірвання договору, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, посилаючись на те, що 01.04.2016 року між нею та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого відповідач зобов»язалася організувати роботи по виготовленню та передачі у її власність ПВХ конструкцій з розцінок відповідача. Пунктом 2.2 даного договору обумовлено завдаток в сумі 2 500 грн., який позивач повинна була сплатити відповідачу. В той самий день у відповідності до умов даного договору позивач надала завдаток передавши відповідачу кошти в сумі 2 600 грн. Відповідач, не маючи можливості надати позивачу здачу в сумі 100 грн. виправила в договорі суму завдатку на 2 600 грн., однак користуючись похилим віком позивача 78 років та довірливістю позивача відповідні виправлення не внесла до товарного чеку, мотивуючи це тим, що достатньо того, що зазначено у договорі. Крім того, відповідач ввела її в оману щодо умов сплати за даним договором 30% від вартості з Державного бюджету України по пільговій цільовій програмі. Також відповідачем не дотримані умови договору, відповідне технічне креслення не виконане, окремі положення самого договору містять несправедливі умови, які суперечать діючому законодавству та містять перекручені факти з норм цивільного права. В зв»язку з викладеним вище позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом, просила розірвати договір, який було укладено між нею та ФОП [PERSON], зобов»язати відповідача повернути їй сплачені нею кошти в розмірі 2 600.00 грн. та стягнути з відповідача на її користь в рахунок моральної шкоди 1000.00 грн. В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав доводи позовної заяви, просив суд про задоволення її вимог. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Судом належним чином повідомлена про день та час розгляду справи за відомою суду адресою її проживання, про причини своїх неявок до суду не повідомила. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.04.2016 року між позивачем та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір з індивідуальним номером заказу СА00060R , відповідно до якого відповідач зобов»язалася організувати роботи по виготовленню та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій з розцінок відповідача. Пунктом 2.2 даного договору обумовлено завдаток в сумі 2 500 грн., який позивач повинна була сплатити відповідачу. В той самий день у відповідності до умов даного договору позивач надала завдаток передавши відповідачу кошти в сумі 2 600 грн. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, при укладенні договору, відповідач, не маючи можливості надати позивачу здачу в сумі 100 грн. виправила в договорі суму завдатку на 2 600 грн., однак користуючись похилим віком позивача, якій 78 років та її довірливістю відповідні виправлення не внесла до товарного чеку, мотивуючи це тим, що достатньо того, що зазначено у договорі. Крім того, відповідач ввела її в оману щодо умов сплати за даним договором 30% від вартості з Державного бюджету України по пільговій цільовій програмі. Однак, договір за своєю формою не відповідає умовам державної цільової програми, яка впроваджена Постановою КМУ від 17.10.2011 року №1056 «Деякі питання використання коштів у сфері енергоефективності та енергозбереження». Вважає, що відповідач своїми діями умисно ввела в оману позивача щодо істотних умов дії договору, внаслідок чого позивач значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Також відповідачем не дотримані умови договору, відповідне технічне креслення не виконане, що унеможливлює розпочати виконання договору, так як невідомі індивідуальні ознаки виробів: розміри та інші технічні особливості, розташування петель, напрям відкривання дверей, можливість вертикального відкриття дверей, тощо. Крім того, окремі положення самого договору містять несправедливі умови, які суперечать діючому законодавству та містять перекручені факти з норм цивільного права, а саме в розділі 4 «Відповідальність сторін» відповідач зазначила неправдиві відомості про те, що завдаток внесений позивачем при невиконанні нею умов п.3.1 або 3.1.1 ніби то не підлягає поверненню на підставі ч. 1 ст. 571 ЦК України. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця відповідно до умов договору, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов»язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов»язання сталося з вини кредитора, він зобов»язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Частиною 3 передбачено, що у разі припинення зобов»язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що відповідач намагаючись ввести в оману позивача викривила умови дії диспозиції ст. 571 ЦК України не зазначивши в договорі про їх істотне значення, а саме порушення зобов»язання з вини боржника та не внесла в договір інші істотні значення даної норми закону, що у разі припинення зобов»язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення прав споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв»язку з розірванням або невиконанням ним договору, у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливими умовами договору. Крім того, представником позивача в судовому засіданні було зазначено про те, що в розділі 7 Договору «Особливі умови» відповідачем також було зазначено несправедливі його умови, які всупереч принципу добросовісності створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача та містять положення, які не відповідають діючому законодавству. Так відповідачем у п. 7.6 Договору зазначено про неможливість позивача у будь-якому разі розірвати даний договір, мотивуючи це тим, що нібито такі умови випливають з доповнення №3 до постанови КМУ від 19.03.1994 року №172. Так, у відповідності до вищезазначеної постанови не підлягає обміну (поверненню) скло, нарізане або розкроєне під розмір, визначений покупцем (замовником). Як вбачається зі змісту договору, його предметом є не скло, а вироби (ПВХ конструкції) та їх доставка за адресою позивача, в яких скло є лише одним із складових. Як було встановлено в судовому засіданні, виконання умов спірного Договору не було розпочато, окремі його положення на думку позивача містять несправедливі для неї умови, які суперечать нормам діючого законодавства, а тому позовні вимоги в частині розірвання договору та стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то судом було встановлено наступне. Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, діями відповідача його довірительці була завдана моральна шкода, що полягає в тому, що вона по-перше людина похилого віку, має 78 років, єдиним джерелом її існування є її пенсія, а ганебне поводження відповідача до неї, а саме введення в оману, щодо істотних умов договору, неповернення відповідачем завдатку за договором є для неї значною матеріальною шкодою. Моральну шкоду, що була спричинена позивачу діями відповідача вона оцінює в 1 000 грн. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідач відмовляється добровільно повернути аванс, що був сплачений позивачем, умови договору не виконує, що змусило її звернутися з позовними вимогами до суду, але разом з тим суд вважає, що розмір шкоди є завищеним і тому суд визначає розмір моральної шкоди в 500 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON] частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial