Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача третя особа: [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, в якому вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яку отримав відповідач - батько позивача. Позивач з 2001 року працює та проживає в Італії, дізнавшись про смерть матері [INFO] вилетіла до м. Херсона. Після смерті матері позивач 21.01.2017 року звернулась до лікаря, у зв`язку із чим їй діагностували гіпертонічну кризу, ознаки церебральної кризи, призначили лікування та постільний режим, але 29.01.2017р. позивач змушена була повернутись до Італії. Для надання заяви про прийняття спадщини 24.05.2017р. позивач прилетіла з Італії, але застудившись у дорозі знову пролежала хворою до самого виїзду 03.06.2017р. Лікар діагностував хворобу: аденовірусний керото- кон`юнктивіт правого ока. Відповідач запевнив, щоб вона не переживала за спадок, оскільки її сестра теж не встигла подати заяву і він оформив на себе. Однак 10.07.2018р. коли позивач знову приїхала то батько її не впустив у квартиру при цьому сказав, що квартиру він подарував сестрі - [PERSON] . У зв`язку із чим просить визначити додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її мати [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати недійсним 1/4 частини свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скрипка Ю.М. на спадкове майно після смерті [PERSON] , яке складається з 1/2 частини трикімнатної квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги за підставами викладені у позові, у подальшому просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк для прийняття спадщини без поважних причин, у подальшому просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши думку учасників процесу, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00020599369 від 19.07.2018р. [PERSON] народилась [INFO] , батьком записаний [PERSON] , мати - [PERSON] , про що актовий запис складений міським відділом державної реєстрації актів бюро цивільного стану Головного управління юстиції у херсонській області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.11.1999року [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , на праві приватної сумісної власності. Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [INFO] [PERSON] , про що зроблений актовий запис №49. Відповідно до закордонного паспорту України № [NUMBER] виданого 03.08.2010року органом 6511, [PERSON] , [INFO] перетинала кордон України в 2017р. та 2018р. Відповідно до медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , яка зверталась до лікаря за медичною допомогою 21.01.2017року, 24.01.2017року, 27.01.2017року, 25.05.2017року та 29.05.2017року. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №131276074від 18.07.2018 року, [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування посвідченого 10.07.2018року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скрипка Ю.М., номер запису про право власності 27043323. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Якщо спадкоємець протягом зазначених у ст.1270 ЦК України строків (6 місяців) не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, має право звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо суд встановить, що причини пропуску строку для прийняття спадщини були поважними (тривале відрядження, хвороба тощо), то він визначає додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа №6-1486цс15), Верховного Суду України від 26 червня 2019 року (справа № 565/1145/17) відповідно до частини третьої етапі 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У справах №198/476/16-ц (Постанова від 18.01.2018 року), №712/656/15-ц (Постанова від 12.02.2018 року) та Постанові Верховного Суду від 6.06.2018 року, справа №595/9058/17-ц, касаційний суд вказав, що норми частини третьої стаття 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно зі ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (стаття 236 ЦК України). Як роз`яснив Верховний Суд України, іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (абз. 3 п.27 постанови Пленуму №7). Зокрема, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його не уповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; недодержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спадкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов`язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. За правилами, встановленими ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В силу ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, вимоги позивача про надання додаткового строку для прийняття спадщини не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього, що строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважних причин, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню судом інші вимоги позивача про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, оскільки вимога позивача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом у даній справі є похідною від першої - призначення додаткового строку для прийняття спадщини. Посилання позивача на покази свідків [PERSON] , [PERSON] , як на докази на підтвердження поважності причини пропущення нею строку на прийняття спадщини не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами.

Outcome: dismissed