Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину домоволодіння по вул. Шухевича, 31, в с. Солобківці Ярмолинецького району. В позові зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом своєї бабусі, [PERSON], яка померла 16 травня 1999 року. Вона спадщину прийняла і Ярмолинецькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 травня 2001 року вона успадкувала право на земельну частку (пай). Крім цього, бабі належить Ѕ частини домоволодіння по вулиці Шухевича, 31, в с. Солобківці Ярмолинецького району. Факт належності їй домоволодіння підтверджується довідкою Солобковецької сільської ради № 337 від 18 липня 2018 року. Інша Ѕ домоволодіння належить дружині її дядька, [PERSON]. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане домоволодіння, постановою нотаріуса від 01.-8.2018р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. \~ \~ \~ \~До початку проведення підготовчого судового засідання відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечила проти задоволення позову на Ѕ частину домоволодіння, пояснила, що факт належності спірного домоволодіння до типу колгоспного двору підтверджується виписками з погосподарських книг. Станом на 15 квітня 1991 року в їхньому дворі проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Пояснила, що окремим будинком вказаний двір не був, з часу його побудови це був один будинок, лише під час повсякденного побуту вони займали окремі кімнати. Не заперечила проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на 1/5 частини домоволодіння. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району, в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив (а.с. 32). \~ \~ \~ \~Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 38). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити повністю. Судом встановлено, що 16 травня 1999 року в с. Солобківці Ярмолинецького району померла [PERSON]. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). За життя спадкодавцем, [PERSON], 21 вересня 1992 року зроблено заповіт, згідно якого остання все своє майно заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Солобковецької сільської ради народних депутатів (а.с. 12). Після смерті спадкодавця, [PERSON], відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частини домоволодіння, розташованого за адресою: Ярмолинецький район, с. Солобківці, вул. Шухевича (Радянська), 31, та права на земельну частку (пай) розміром 3, 02 умовних кадастрових гектарів. 29 травня 2001 року [PERSON] від імені [PERSON] в інтересах неповнолітньої позивачки до Ярмолинецької державної нотаріальної контори подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. 29 травня 2001 року в.о. державного нотаріуса Ярмолинецької державної нотаріальної контори позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай). Зазначені обставини підтверджуються випискою з погосподарської книги Солобковецької сільської ради, копією інформаційної довідки зі спадкового реєстру та копією спадкової справи (а.с. 8, 20, 40-41, 55-59). Відповідно до ст. 548 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. А згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, як вбачається із ксерокопії погосподарської книги за 1986-1990 рр., оглянутої судом, відомості щодо вказаного житлового будинку внесені в цю книгу (а.с. 42-53). Судом встановлено, що 19 липня 2018 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 31 по вулиці Шухевича с Солобківці Ярмолинецького району. Судом також встановлено, що житловий будинок був побудований в 1965 році (а.с. 14-19). Враховуючи чинне на момент спорудження будинку законодавство, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Оскільки матеріали справи не містять записів про самовільну забудову, то суд вважає, що право власності на нерухоме майно (1/2 частину житлового будинку № 31 по вулиці Шухевича в с. Солобківці з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 35, 4 кв. м.) було зареєстровано належним чином (а.с. 14-19). Крім цього, як вбачається з довідки про технічний опис обєкта нерухомого майна від 19.07.2018р. № 818 успадковується Ѕ частина житлового будинку загальною площею 35, 4 кв.м. (а.с. 15). Судом встановлено, що в Ѕ частині житлового будинку № 31 по вул. Шухевича (Радянській) в с. Солобківці Ярмолинецького району Хмельницької області (особовий рахунок № 352) станом на 15 квітня 1991 року, тобто на день набрання чинності Законом України «Про власність», була зареєстрована: [PERSON], [INFO]. Зазначений будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Ці обставини підтверджується ксерокопіями з погосподарських книг, які ніким не оспорені і відомості, що вони містять, не спростовані. (а.с. 51-52). Так, п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначає, що а) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Після 15 квітня 1991 року майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилось, тому співвласниками двору в рівних частках є особи, які були членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року. Доказів того, що спірний житловий будинок було на 15.04.1991р. переведено до іншої соціальної групи сторони суду не надали, не встановлені такі і судом. Згідно виписки з по господарської книги членом колгоспного двору (особовий рахунок № 352) станом на 15.04.1991р. була [PERSON], [INFO]. 16 травня 1999 року померла член колгоспного двору (голова сімї) [PERSON] (а.с. 9). На її частку члена колгоспного двору в майні двору відкрилась спадщина. Спадщина складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями № 31 по вул. Шухевича (Радянській) в с. Солобківці Ярмолинецького району. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року частка спадкодавця, [PERSON], складала 1/1 частини від майна колгоспного двору. Спадкоємцем за заповітом є внучка спадкодавця [PERSON], яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і якій 29.05.2001р. державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) а.с. 55-58. Отже, оскільки померлій [PERSON] належала 1/2 частини житлового будинку № 31 по вул. Шухевича (Радянській) в с. Солобківці Ярмолинецького району то, відповідно, позивач, [PERSON], успадкувала за заповітом 1/2 частини зазначеного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється аб не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Постановою завідувачки Ярмолинецької районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 1 серпня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на одну другу частки житлового будинку № 31 по вулиці Шухевича (Радянська) в с. Солобківці Ярмолимнецького району Хмельницької області у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 6). З огляду на зазначене, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на Ѕ частину домоволодіння, необхідно визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Солобківці, вул. Шухевича (Радянська), 31, ринковою вартістю 37 736 грн., як на майно колгоспного двору, яке належало [PERSON], яка померла 16 травня 1999 року. Суд визнає необґрунтованими та відхиляє твердження відповідача [PERSON] про те, що позивач має право на успадкування лише 1/5 частини домоволодіння з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А частина 1 статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, доводи відповідача [PERSON] про те, що колгоспний двір окремим будинком не був і те, що станом на 15 квітня 1991 року в їхньому дворі проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд до уваги не бере та розцінює критично. Зокрема, як вбачається з даних погосподарських книг за 1986-1990 рр. зазначений будинок (колгоспний двір) був поділений на 2 особових рахунки: № 376 голова двору [PERSON] та № 375 голова двору [PERSON]. Аналогічно, в погосподарській книзі за 1991-1995 р.р. був поділ на 2 особових рахунки: № 352 [PERSON] (голова сімї) та № 353 [PERSON] (голова сімї), члени колгоспного двору [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42-53). Крім цього, доказом поділу житлового будинку є долучене відповідачем до матеріалів справи свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, що видане виконавчим комітетом Ярмолинецької районної Ради народних депутатів 02.02.1990р. на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Радянській, 31, в с. Солобківці, [PERSON] (а.с. 78). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що виданий МП «Ярмолинецьке БТІ» 24.12.2004р., відповідач, [PERSON], є власником Ѕ частини домоволодіння по вулиці Радянській, 31, в с. Солобківці Ярмолинецького району (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Позов задоволено повністю, тому з відповідачів, Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району та [PERSON], на користь позивача, [PERSON], слід стягнути судовий збір в розмірі по 352 грн. 40 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved