Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача - ФОП [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення коштів, посилаючись на те, що 20.11.2018 року між нею та відповідачем було укладено договір на виконання послуг, а саме виготовлення, поставки та монтажу кухонних меблів. Строк виконання договору 42 робочих днів, з моменту укладення договору - по 21.01.2019 року. На виконання умов договору нею було сплачено відповідачу предоплату в сумі 36 750.00 гр., загальна вартість замовлення складає 52 500.00 грн. Проте, станом на 21.01.2019 року укладений договір з вини відповідача не виконаний. Так, всупереч досягнутим домовленостям щодо монтажу кухонних меблів, у строк по 21.01.2019 року і на день подачі позову до суду відповідач не здійснив виготовлення та монтажу кухонних меблів у повному обсязі. З кінця січня 2019 року відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за договором, що спричинило не виконання відповідачем договору у встановлений строк. З урахуванням викладеного та поданої заяви про збільшення позовних вимог, позивач звернулася з даним позовом до суду, просила суд про ухваленням судом рішення та стягнення з відповідача на її користь передплату у розмірі 36 750.00 грн., пеню за порушення умов договору у розмірі 6 247.50 грн.;пеню на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у розмірі 187 425 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 20.05.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 01.08.2019 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, подавши до канцелярії суду письмову заяву в якій просила суд про задоволення в повному обсязі її позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач ФОП Тютюннік О.Г. в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за відомою позивачу та суду адресою місця знаходження. Про причини неявки суд не повідомив та відзиву на позов не подав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 20.11.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір на виконання послуг, а саме виготовлення, поставки та монтажу кухонних меблів. Строк виконання договору 42 робочих днів, з моменту укладення договору - по 21.01.2019 року. На виконання умов договору позивачем було сплачено відповідачу предоплату в сумі 36 750.00 гр., загальна вартість складає 52 500.00 грн. Проте, станом на 21.01.2019 року укладений договір з вини відповідача не виконаний. Так, всупереч досягнутим домовленостям щодо монтажу кухонних меблів, у строк по 21.01.2019 року і на день подачі позову до суду відповідач не здійснив виготовлення та монтажу кухонних меблів у повному обсязі. З кінця січня 2019 року відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за договором, що спричинило не виконання відповідачем договору у встановлений строк Згідно з умовами Догвору сторони узгодили таку відповідальність п. 5.3. Договору, - Продавець (Відповдіач) за прострочення строків поставки Товару, вказаних у п. 1.3., зобовязаний сплатити Покупцеві пеню в розмірі 0,1% від загальної вартості замовлення за кожен день затримки вартості Товару. Розрахунок пені на дату відкриття провадження у справі - 20.05.2019 року. Узгоджена дата поставки Товару - 21.01.2019 року. Загальна вартість Товару - 52 500,00 грн. Позивачем до суду подано наступний розрахунок суми заборгованості. Сума заборгованості 52 500.00 грн.; валюта (грн..), дата початку розрахунку - 22.01.2019 року, дата закінчення розрахунку - 20.05.2019 року. Процентна ставка пені: Розмір пені у відсотках на день розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] х [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів х [Кількість днів] Вказаний відсоток: 0.1% на день Розрахунок пені Дата початку 22.01.2019 року, дата закінчення 25.04.2019 року, кількість днів -94, сума боргу 52 500.00 грн., облікова ставка НБУ 18, розрахункова ставка (% у рік) 36.5, пеня - 4 935.50 грн.; Дата початку 26.04.2019 року, дата закінчення 20.05.2019 року, кількість днів -25, сума боргу 52 500.00 грн., облікова ставка НБУ 17.5, розрахункова ставка (% у рік) 36.5, пеня - 1 323.50 грн.; Всього: 6 247.50 Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 6 247.50 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Розрахунок пені на дату відкриття провадження у справі - 20.05.2019 року. Узгоджена дата поставки Товару - 21.01.2019 року. Загальна вартість Товару - 52 500,00 грн. Сума заборгованості - 52 500.00 грн.; валюта (грн.); дата початку розрахунку - 22.01.2019 року;дата закінчення розрахунку - 20.05.2019 року. Процентна ставка пені: розмір пені у відсотках на день Розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] х [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів х [Кількість днів] Вказаний відсоток: 3% на день Розрахунок пені Дата початку 22.01.2019 року, дата закінчення 25.04.2019 року, кількість днів -94, сума боргу 52 500.00 грн., облікова ставка НБУ 18, розрахункова ставка (% у рік) 1095, пеня - 148 050.00 грн.; Дата початку 26.04.2019 року, дата закінчення 20.05.2019 року, кількість днів -25, сума боргу 52 500.00 грн., облікова ставка НБУ 17.5, розрахункова ставка (% у рік) 1095, пеня - 39 375.00 грн.; Всього: 187 425.00 грн. Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 187 425.00 грн. З урахуванням вимог розумності, справедливості і пропорційності дана сума обмежується судом загальною вартістю товару - 52 500,00 грн. Крім того, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Дані види пені є різними видами цивільно-правової відповідальності - договірна відповідальність і відповідальність встановлена Законом, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно- правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цсІЗ, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2134цс16. А також постанова Верховного суду від 04.04.2018 у справі № 523/14713/15-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73219562). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як встановлено в судовому засіданні відповідач до виконання Договору так і не приступив. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. - ст. 615 ЦК України. Пункт 1.3. Договору містить відкладальну обставину, - поставка і монтаж Товару здійснюється впродовж 42 робочих днів з дня підписання договору і затвердження ескізів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2019 року у справі № 496/1561/16-ц (провадження № 61-10850св19) міститься висновок, що «Відповідно до частини першої та третьої статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Тлумачення частини першої та третьої статті 212 ЦК України дозволяє зробити висновок, що в самому тексті закону з метою характеристики сутності умови в правочині вжито термін «обставина», а не «подія», що дозволяє вважати, що законодавець не обмежує коло умов виключно подіями. Тому допустимим є вчинення умовних правочинів, в яких умовою є дія/дії та/або волевиявлення сторін правочину і третіх осіб. Це слідує також із загально цивілістичного принципу свободи договору - якщо сторони бажають домовитися саме про таку умову в правочині, то немає жодних підстав їх в цьому обмежувати.» Добросовісність (пункт 6 статті З ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». У цій справі, очевидно, що дії Відповідача, який отримав від позивачки грошові кошти в сумі 36 750,00, та погодився поставити і передати у власність корпусні меблі і здійснити їх монтаж за адресою: [ADDRESS] , а згодом не вчиняє дій по реалізації вказаного, що суперечить його попередній поведінці (отриманню коштів та встановленню обов`язку виконати зобов`язання) і є недобросовісними. Відповідач не виконує та не намагається виконати свого обов`язку по виконанню зобов язання. За таких обставин, з врахуванням змісту частини третьої статті 212 ЦК України та того, що Відповідач не погодив ескізу, реальних дій щодо його погодження не здійснив, і йому це невигідно, протиправно ухиляється від своїх обов`язків, у нього існує обов`язок з повернення авансу, а також сплатити пені як у розмірі встановленої у договорі так і відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Розрахунок заборгованості виконаний позивачкою суд вважає правильним та бере його до уваги. Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог частково. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у справі у вигляді судового збору.

Outcome: partial