Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третьої особи та, уточнивши представником позивача позовні вимоги, просить визнати за нею, як за спадкоємицею за законом після померлої 15.10.2015 року [PERSON], право на земельну ділянку, загальною площею 1,39 га ріллі для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Шедіївської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що належала померлій [PERSON] на підставі розпорядження голови Новосанжарської районної адміністрації «Про передачу у власність земельних ділянок» за № 548 від 28.11.2007 року. Вимоги мотивовані тим, що 15.10.2015 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,39 га ріллі для ведення особистого селянського господарства на території Шедіївської сільської ради, що належала померлій [PERSON] на підставі розпорядження голови Новосанжарської районної адміністрації «Про передачу у власність земельних ділянок» за № 548 від 28.11.2007 року. На підставі заяви позивачки про прийняття спадщини згідно закону після смерті матері було заведено спадкову справу № 381/2015 від 11.12.2015 року. Крім позивачки, інших спадкоємців немає. При зверненні до Новосанжарської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка одержала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. У звязку з вказаними обставинами позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача Шедіївської сільської ради в судове засідання не зявився, в матеріалах справи (а.с.22) є заява № 02-21/109 від 30.03.2017 року про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи Новосанжарської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, до суду направлено лист № 1048/01-16 від 23.05.2017 року про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори . При вирішенні спору покладаються на розсуд суду (а.с.49). Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,6). 15 жовтня 2015 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,39 га ріллі для ведення особистого селянського господарства на території Шедіївської сільської ради. Вищезазначене спадкове майно належало спадкодавцеві [PERSON] на підставі розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації «Про передачу у власність земельних ділянок» за № 548 від 28.11.2007 року (а.с.9). Встановлено, що згідно повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори № 496/01-16 від 14.03.2017 року, після померлої 15.10.2015 року [PERSON] заведена спадкова справа № 381/2015 від 11 грудня 2015 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON]. Заяви від інших спадкоємців, що претендують на спадщину або відмовляються від неї до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.19,20). Водночас встановлено, що 15.02.2017 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,39 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Шедіївської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області після смерті 15.10.2015 року її матері [PERSON], оскільки за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку у встановленому законодавством України порядку (а.с.10). Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень вказаного Закону документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку є витяг про зареєстровані права та або їх обтяження з Державного реєстру прав. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] не переоформила право власності на земельну ділянку площею 1,39 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Шедіївської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Оскільки, за життя померла 15.10.2015 року [PERSON] не оформила в установленому порядку земельну ділянку, площею 1,39 га ріллі для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Шедіївської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що належала їй на підставі розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації «Про передачу у власність земельних ділянок» за № 548 від 28.11.2007 року, вона не набула права власності на цю земельну ділянку. Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно приписів ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не здійснила державну реєстрацію спірної земельної ділянки у встановленому законом порядку, отже не набула на неї права власності, то відсутні підстави визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за законом, а тому суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed