Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] права на ј частину квартири [ADDRESS] ; визнання за [PERSON] , [INFO] , права власності на ј частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири є [PERSON] донька, [PERSON] внучка, [PERSON] батько, який помер [INFO] . Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності. Іншим спадкоємцем до майна померлого [PERSON] є [PERSON] брат позивача, який відмовився від спадщини в її користь. При зверненні в Четверту Львівську державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом Ярошенко Ж.С. постановою від 15 жовтня 2015 року було відмовлено у видачі такого у зв`язку з відсутність всіх необхідних документів, зокрема відсутності заяв від інших співвласників квартири [PERSON] та [PERSON] щодо частки в квартирі в розмірі ј спадкодавця. Отримати заяву від [PERSON] не вбачається можливим, оскільки вона виїхала на роботу в Сирію в 2010 році і по даний час не повернулась, встановити її місце знаходження не вдалось. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 328,355, 368, 370, 392, 1216-1220, 1233-1235, 1268 ЦК України. Ухвалою суду від 30 січня 2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання. 23 квітня 2020 року на запит суду з Четвертої Львівської державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи № 417/2011 щодо спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, від її представника адвокати Цаплака М.І., який діяв на підставі ордера серії ЛВ № 016745 від 23 вересня 2019 року надійшла заява, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просив проводи у його відсутності та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 24 лютого 2020 року на адресу суду надійшла її заява, відповідно до якої позов визнає та розгляд справи просила проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання 26 лютого 2020 року, 13 квітня 2020 року та 28 травня 2020 рок не з`явилась, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзив або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Перевіривши матеріали справи, оглянувши спадкову справу № 417/2011, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів. \~ Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права власності є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. \~Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 1 ст. 1226 ЦК України визначає, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 5 лютого 2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3738910 від 2 червня 2004 року. Вказана квартира набута у власність шляхом приватизації. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки вказана вище квартира у власність перейшла шляхом приватизації, тобто мало місце набуття права власності за однакових правових підстав, то відповідно співвласникам належить по ј частки. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 березня 2011 року. Спадкоємцями [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 5 серпня 2001 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 4 серпня 2011 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 січня 1948 року відповідно. З матеріалів спадкової справи № 417/2011 вбачається, що [PERSON] подав заяву 6 вересня 2011 року в Четверту Львівську державну нотаріальну контору про відмову від права на спадкування до майна померлого [INFO] [PERSON] в користь [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] . З постанови вбачається, що підставою для винесення такої слугувало відсутність заяв про підтвердження за померлим права власності на ј частину вказаної вище квартири від двох співвласників вищевказаної квартири, а саме від [PERSON] і [PERSON] З довідки ЛКП «Управитель» від 19 вересня 2019 року № 2115 вбачається, що позивач проживає в квартирі [ADDRESS] з 22 листопада 1968 року. З довідки ЛКП «№ 500» від 19 грудня 2011 року № 1844, наявної в матеріалах спадкової справи, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в квартирі [ADDRESS] з 24 листопада 1968 року по день смерті. У зв`язку з наведеним [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки разом з ним проживала в квартирі [ADDRESS] з 22 листопада 1968 року по день смерті [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на частку в квартирі [ADDRESS] . Оформити право на спадщину на частку в названій квартирі в нотаріальному порядку позивач позбавлена, оскільки відсутні заяви відповідачів про визначення частки в квартирі за спадкодавцем. Розмір частки в спільній сумісній власності в зазначеній квартирі у всіх співвласників є однаковим, оскільки квартира ними набута за однакових правових підстав. Позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день її відкриття проживала разом зі спадкодавцем. А тому суд приходить до переконання, що слід визнати за позивачем право власності на ј частки в квартирі [ADDRESS] . При цьому, суд вважає, що відсутні підстави для визнання права власності на зазначену частку за [PERSON] , оскільки останній помер, а судом під час розгляду справи по суті встановлено, що останньому при житті належало б в квартирі [ADDRESS] ј частки. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягнення в рівних частинах понесені позивачем судові витрати в розмірі 768,4 гривень судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: partial