Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона знаходилася у шлюбі з відповідачем з 22.10.2004 року, який між ними розірвано. У шлюбі вони мають неповнолітнього сина [PERSON], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, та на утримання якого відповідач зобов’язаний надавати матеріальну допомогу, так як є працездатним, однак надає не в повному обсязі, у зв’язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити та надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 500 грн. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22.10.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 016280, видане Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області 16.09.2005 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка на цей час мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 77 від 06.12.2013 року. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками свого обов’язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз’яснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров’я та матеріальне становище дитини, стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний, однак не працює, інших осіб на своєму утриманні не має. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON], [INFO], має діагноз: амбліопія рефракційна слабкого ступеню лівого ока, складний гіперметропічний астигматизм обох очей, та потребує систематичного лікування. З урахуванням наведеного, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до ст. 7 Закону України № 5515-VІ від 06.12.2012 року «Про Державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років з 1 грудня 2013 року становить 1286 грн., суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі 600 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial