Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаною позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем проживають окремо, оскільки шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. Окрім того, позивач зазначила, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та будь якої допомоги на утримання спільної дитини не надає. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання 15.11.2016 року не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в рекомендованному повідомленні про вручення поштового відправлення із відміткою про дату отримання. Причини неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення в заочному провадженні, у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Малолітнього сина [PERSON] залишено на подальше проживання із матірю. Рішення набрало законної сили 11.08.014 року. /а.с. 3/ Зі змісту копії свідоцтва про народження серії І-ТП №056068 від 18.07.2007 року вбачається, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються між ними. Нормами ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України вбачається, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач є батьком дитини і нарівні з матір'ю зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття, батько матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина не надає добровільно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають часткового задоволення та стягує із [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, і до досягнення повноліття сина [PERSON]. Згідно норм до ст. 367 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial