Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 12.09.2004 року. У шлюбі народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років стосунки із чоловіком погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час сторони проживають окремо, живуть своїм життям. Зазначає, що сім'я фактично розпалася та припинила своє існування. Сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про слухання справи своїй відсутності, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2229. Від подружнього життя мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.01.2013 року, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №191, та [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.2017 року, виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис №22. Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12 вересня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №2229. На підставі викладеного та

Outcome: approved