Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах від яких [INFO] у них народилася донька [PERSON]. На теперішній час сторони разом не проживають, дитина залишилась проживати з матір'ю. Відповідач в порушення норм Сімейного кодексу, матеріально дитині не допомагає. В зв'язку з цим, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] народилася [PERSON]. Батьками дівчинки записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. На даний час донька проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Збур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд має право визначити частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, інших утриманців не має, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved