Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 18.12.2018 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , 2016 р.н., і [PERSON] , 2018 р.н. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через наявність різних поглядів на життя, втрату взаєморозуміння, зловживання відповідачем спиртними напоями. З квітня 2021 року сторони проживають окремо. Оскільки подальше спільне життя і примирення неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні наполягає на задоволенні позову, підтвердила обставини, що зазначені в позовній заяві. Додатково зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, б`є її і дітей. Відповідач в судовому засіданні заперечує проти розірвання шлюбу, бажає зберегти шлюб, погодився з тим, що вживає спиртні напої, застосовує фізичне насильство до дружини, працював зварювальником. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 18 грудня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 619, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Сторони проживають окремо з квітня 2021 року, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Підстав для примирення сторони не знаходять. Спір про поділу майна відсутній. Діти проживатимуть із матір`ю. Як визначає ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.105,110 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2021 року сторонам надавався строк на примирення в один місяць. Відповідач повідомив суду, що ним вживались заходи щодо примирення, однак примирення не відбулось. Позивач заперечувала примирення сторін, повідомила, що під час одного візиту відповідача відбувся конфлікт, в результаті якого він її вдарив, викликалась поліція. В суді відповідач заявив клопотання про надання додаткового строку на примирення, яке не підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Оскільки позивач заперечувала проти надання строку на примирення, посилаючись на застосування фізичного насилля зі сторони відповідача, з моменту окремого проживання сторін пройшло більше п`яти місяців, однак за весь цей час сторони не примирились, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання [PERSON] . До того ж, з огляду на поведінку відповідача, застосування насильства, надання додатково строку для примирення суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач вказує на неможливість збереження шлюбу та подальшого спільного проживання із відповідачем, на примирення не згодна, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і дітей, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 грн покладається судом на відповідача. На підставі ст.ст. 105, 110-112 СК,

Outcome: approved