Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернулися до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2000 року належить будинок [ADDRESS]. До укладення договору вказаний будинок належав ВАТ «Металугрмаш» та використовувався ним у якості гуртожитку для тимчасового поселення у ньому одиноких працівників підприємства, оскільки будівля гуртожитку була введена в експлуатацію як гуртожиток для проживання одиноких громадян на 100 койко-місць заводу ім. Красіна Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради трудящих. Після придбання гуртожитку за договором купівлі-продажу, позивачем було встановлено, що відповідно до Форми-А з 27.03.2987 року в гуртожитку зареєстрована відповідачка [PERSON], яка в гуртожитку не проживає без поважних причин більше 6-ти місяців, про що свідчать акти про непроживання від 31.05.2012 року, 24.10.2012 року, 04.03.2013 року, 29.08.2013 року та 19.11.2013 року. Також даний факт підтверджується повідомлення АНД РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 14.03.2013 року за вих. №44/3606. З боку позивача перешкод у проживанні відповідачці не чинилося, належне їй майно відсутнє, оплату за користування житловим приміщенням вона не здійснює. З посиланням на вимоги ст.ст. 71, 72 ЖК України позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про день слухання справи сповіщена належним чином через засоби масової інформації - газету «Вісті Придніпров'я» [NUMBER] від [INFO] року. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що Фізичній особі-підприємцю [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2000 року належить будинок [ADDRESS]. До укладення договору вказаний будинок належав ВАТ «Металугрмаш» та використовувався ним у якості гуртожитку для тимчасового поселення у ньому одиноких працівників підприємства, оскільки будівля гуртожитку була введена в експлуатацію як гуртожиток для проживання одиноких громадян на 100 койко-місць заводу ім. Красіна Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради трудящих. Відповідно до Форми-А з 27.03.2987 року в гуртожитку зареєстрована відповідачка [PERSON], яка в гуртожитку не проживає без поважних причин більше 6-ти місяців, про що свідчать акти про непроживання від 31.05.2012 року, 24.10.2012 року, 04.03.2013 року, 29.08.2013 року та 19.11.2013 року. Також даний факт підтверджується повідомлення АНД РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 14.03.2013 року за вих. №44/3606. Оскільки з боку позивача перешкод у проживанні відповідачці не чинилося, належне їй майно відсутнє, оплату за користування житловим приміщенням вона не здійснює, тому суд вважає за можливе визнати її такою, що втратила право користування житловими приміщеннями у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 114 гривень 70 копійок судових витрат.

Outcome: approved