Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім`я розпалась і примирення неможливе. В своїй позовній заяві посиляється на те, що 10 вересня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилась донька- [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя, систематичні непорозуміння, несумісні звички та характери. З жовтня 2020 року фактичні подружні стосунки припинені, спільне господарство не введеться. Питання щодо місця проживання дитини та участі у її вихованні та утриманні врегульоване в усному порядку між батьками. Спір щодо спільного майна існує, однак не перешкоджає розгляду справи про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. 06 травня 2021 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив в якому просили: - об`єднати в одне провадження цивільні справи за позовом [PERSON] до [PERSON] з позовом [PERSON] до [PERSON] ; - призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження; - надати строк на примирення терміном шість місяців; - судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правничу допомогу розподілити відповідно до вимог ЦПК. 13 травня 2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій просили: -ухвалити рішення та задовольнити позов; -не надавати строк для примирення сторонам. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За ініціативою суду справа була призначена до розгляду з викликом сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про об`єднання позовів в одне провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити в повному обсязі. Також просили не стягувати судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 10 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції за актовим записом №1275. Від шлюбу мають спільну доньку- [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Суперечності та різні погляди на життя призвели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки з жовтня 2020 року та з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети, шлюб існує формально. Питання щодо місця проживання дитини та участі у її вихованні та утриманні врегульоване в усному порядку між батьками. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції сторін з приводу розірвання шлюбу та їх небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки та розірвання шлюбу.

Outcome: approved