Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер [PERSON]. Позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом, прийняв спадщину, просить визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник позивача, [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явився, однак в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив його задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Представник відповідача - Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області - в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з заповітом, посвідченим секретарем Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області і зареєстрованим 24 жовтня 1997 року в реєстрі за №105 стверджується, що [PERSON] належний йому сертифікат на земельну частку (пай) заповів [PERSON], тобто позивачу. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO]. Довідкою Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області №214 від 23 квітня 2018 року стверджується, що заповіт [PERSON] посвідчувався в Лобачівській сільській раді 24 жовтня 1997 року по реєстрі за №105. Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], тобто позивач, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання. З спадкової справи, заведеної 09 вересня 2004 року Горохівською державною нотаріальною конторою за №617 стверджується, що після померлого [INFO] [PERSON], спадщину прийняла [PERSON], тобто позивач. Згідно з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], вбачається, що З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 24 квітня 2018 року вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Червона калина» розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 травня 2018 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті [PERSON] прийняв спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право по спадкуванню за заповітом [PERSON] на земельну частку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 24 квітня 2018 року.

Outcome: approved