Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, малолітньому [PERSON] [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] [INFO], до 30 листопада 2016 року. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO]. Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.10.12 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання сина. Стверджується, що з моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Дитина проживає разом матір»ю, яка самостійно несе усі витрати по утриманню сина, при цьому неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні спільного сина, однак звернення залишалися відповідачем без задоволення. Останні роки, з урахуванням, що квартира в якій проживає з дітьми є власністю відповідача і перебуває в іпотеці банку, відповідач неодноразово змінював місця проживання та засоби зв»язку. Вжитими заходами знайти батька дитини на даний час не вдається. Має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину [PERSON] за кордоном , оскільки її мати проживає на даний час в Італії, бабуся запросила її з дітьми приїхати до неї на відпочинок на один місяць за її рахунок та за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків, а тому просить задовільнити позов повністю. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом (а. с. 23), поважні причини неявки суду не повідомлено. До судового засідання представником третьої особи Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради надано клопотання про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень проти позову (а. с.22 ). Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 8). Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.10.12 р. з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] (а. с. 10). та згідно до розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] по виконавчому листі № 1109/8048/2012 від 26.10.2012 року станом на 01.02.2016 року заборгованість становить 28949,94 грн. (а. с. 9). За приписами ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За умовами ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказані вимоги повністю кореспондуються із умовами п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. за № 231, згідно з яким оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З наведеного необхідно зробити висновок, що виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду. Частина 1, 2 ст. З Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Станом на сьогоднішній день, батьки зобов'язані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоров'я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки виїзд дитини за кордон жодним чином не порушить право батька на участь у вихованні власної дитини, оскільки мати діє в інтересах дитини. Позивач та її дитина є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні, дитина знаходиться на утриманні матері, доступ батька до дитини не обмежений, позивач бере на себе всю відповідальність за дитину під час її поїздки за кордон. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору .

Outcome: approved