Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить визнати за нею право на отримання у власність земельної ділянки (паю), розміщеної на території колишньої Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області, яка передана у власність [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що її донька [PERSON] померла [INFO] . Дочка була включена у списки осіб, які мають право на передачу у власність членам КСП «Бігунь» Бігунської сільської ради земельних ділянок (паїв) площею 1,51 га, в умовних кадастрових одиницях. Вона прийняла спадщину після смерті доньки, подавши до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Однак, в оформленні права на спадщину на зазначену земельну частку (пай) їй було відмовлено по причині не пред`явлення правовстановлюючого документа на неї. В судове засідання позивач не з`явилася, але в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність.\~\~ Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надали клопотання, в якому просять справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. З листа управління у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №С-18/0-0.1023-2/433-21 від 29.10.2021 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0275259 був виписаний на ім`я [PERSON] на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 04.08.1997 №274, згідно якого останній належить право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Бігунь» розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки становила 2817 грн.. Вказаний факт також\~ підтверджується копією витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Бігунь» (а. с. 6-7). Тобто, [PERSON] при житті набула право власності на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.12.1998.\~\~\~ На день її смерті відкрилася спадщина\~ на\~ належну їй земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Бігунь», розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 2817 грн., що належала їй на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 04.08.1997 №274, що підтверджується листом управління у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №С-18/0-0.1023-2/433-21 від 29.10.2021. Позивач є матір`ю спадкодавця та спадкоємцем за законом 1-ї черги. Вона прийняла спадщину після смерті доньки, вступивши в установлений законом шестимісячний строк в управління та володіння спадковим майном, так як проживала разом з померлою на день смерті та вели спільне господарство. Крім позивача, інших спадкоємців немає. В нотаріальній конторі, куди вона звернулася за оформленням права на спадщину на зазначену земельну частку (пай), їй було відмовлено, так як нею не було пред`явлено оригіналу сертифікату на земельну частку (пай). Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.06.1988, довідкою Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області №1914 від 05.11.2021, листом управління у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №С-18/0-0.1023-2/433-21\~ від 29.10.2021, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2392/02-31 від 15.11.2021 та повідомленням Овруцької ДНК №2472/01-16 від 23.11.2021. Статтею 525 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що позивач\~ набула право власності на спадкову земельну частку (пай) на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України Про власність від 07.02.1991. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави.\~

Outcome: approved