Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що хоча і перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, однак останній проживає окремо від неї та дитини, належного матеріального утримання дитині з 2011 року не надає. Змоги працювати не має, так як дитина часто хворіє та потребує догляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в ньому, просила його задовольнити. Представник позивача [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 5 травня 2014 року позов підтримала з мотивів викладених в ньому, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що не відмовляється від обов'язку утримувати дитину, однак за відсутності постійного місця праці готовий сплачувати аліменти в розмірі 1 200 гривень. Підтвердив, що з позивачем і дитиною проживає окремо. Представник відповідача [PERSON], який діяв на підставі ордеру серії ЛВ № 007723 від 5 травня 2014 року та договору від 30 квітня 2014 року проти позову заперечив частково та просив стягувати аліменти з відповідача в розмірі зазначеному ним. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22 вересня 2001 року вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. З свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12 березня 2002 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). З консультативних висновків від 22 січня 2013 року та 11 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] хворий на бронхіальну астму (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS], що стверджується довідкою Львівського комунального підприємства «№ 503» від 3 квітня 2014 року № 430 та не заперечується відповідачем. З відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів вбачається, що за період часу з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року позивач доходів не отримувала, а доходи відповідача становлять 12 250,67 гривень. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 1 286 гривень. Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними частково, оскільки дитина проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, не надає дитині достатнього матеріального утримання, чим ухиляється від виконання обов'язку з утримання малолітньої дитини, враховуючи стан здоров'я дитини та її вік, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2014 році та визнання відповідачем позову в частині готовності сплачувати аліменти в розмірі 1 200 гривень, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 гривень, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька та місце праці відповідача невідоме. При цьому судом не беруться до уваги доводи позивача, що вона не може працювати через необхідність догляду дитини, так як в порушення вимог ст. 60 ЦПК України доказів цього не представлено. З відповідача в користь держави у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень.

Outcome: approved