Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом з вимогою розірвати шлюб між нею та відповідачем. В своїй заяві позивач зазначила, що 23 липня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим через втрату довіри, непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на їх взаємовідносини. Шлюбні відносини припинили та як сімя не проживають з серпня 2016 року. Спільне подружнє життя суперечить її інтересам, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене позивач просила суд, шлюб укладений між нею та відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 23 липня 2011 року, актовий запис № 68 розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони з 23 липня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 080242, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 23 липня 2011 року, актовий запис № 68 (а.с. 6). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю (а.с. 5,7). Крім того, судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають за різними адресами, спільне життя не склалося через втрату довіри, непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на їх взаємовідносини. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України, \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України вказує на обовязок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до\~ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу суду не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved