Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачі 15 жовтня 2013 року звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому зазначили, що вони з 1981 року проживають у квартирі [ADDRESS]. [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири. Вказана квартира знаходилася на обліку в Дніпропетровському металургійному заводі ім.. Петровського. Позивачам було видано ордер на заселення в квартиру [ADDRESS], після заселення позивачі здали ордер у визначений законом строк до обслуговуючої житлово-експлуатаційної організації Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського. На ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок на сплату комунальних послуг та квартплати, позивачі щомісячно в повному обсязі сплачували всі комунальні платежі, ордер зберігався на підприємстві. Проте, в червні 2000 року, при передачі будинку [ADDRESS] на баланс КЖЕП «Центральний», не було передано ордеру на спірну квартиру. Жодних данних в Державному архіві Дніпропетровської області з данного питання не зберіглося. Виходячі з того, що позивачам у встановленому законом порядку надана квартира, позивачі вселилися, зареєструвалися у спірному житловому приміщенні на законних підставах, таким чином, у позивачів виникло право користування спірним житловим приміщенням, яке дає право на укладання договору найму житлового приміщення. Просили визнати за ними право користування житловом приміщенням за адресою: [ADDRESS]; Зобов`язати КЖЕП «Центральний» погодити з Ленінською районною у м. Дніпропетровську радою та укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення, квартири [ADDRESS]. Ухвалою від 07 листопада 2013 року замінений неналежний відповідач Виконавчий комітет Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради на належного Ленінську районну у місті Дніпропетровську раду та залучена Дніпропетровська міська рада до участі в справу в якості співвідповідача. Ухвалою від 26 грудня 2013 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Публічне акціонерне товариство «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського». [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день і час проведення слухання справи повідомлялися належним чином. Надійшли письмові заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача - Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Представники співвідповідачів - Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Центральний», Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з`явилися, про день і час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Від представника КЖЕП «Центральний» надійшла письмова заява з проханням слухати справу у відсутність їх представника. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, письмових заяв не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що підставою звернення позивачів до суду стали захист їх невизнаних особистих майнових прав, пов'язаних із користуванням квартирою [ADDRESS]. Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за Комунальним житлово-експлуатаційного підприємством «Центральний», Дніпропетровської міської ради на підставі рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 23.10.2003 року, від 19.11.2003 року (а.с.7). Згідно технічної документації на житлове приміщення, в якому фактично проживають позивачі, та на яку вони просять визнати право користування, вбачається, що це є житлова квартира [ADDRESS]. Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані і проживають з 1981 року [PERSON], його дружина - [PERSON] та їх діти - [PERSON], [PERSON]. Вказана квартира не приватизована, розташована на 3 поверсі, складається з двох кімнат, житловою площею 31,9 кв.м., загальною площею 45,2 кв.м. (а.с.53). Встановлено, що будинок [ADDRESS] в червні 2000 року від Дніпропетровського металургійного заводу ДМЗ ім.. Петровського був прийнятий на баланс Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Центральний», Дніпропетровської міської ради (а.с.12). Проте, встановлено, що документи в підтвердження переводу квартири в ордерну за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] в архіві ПАТ «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» відсутні (а.с.14). Встановлено, що [PERSON] з 18.09.1980 року до сьогодні працює у ПАТ ««Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» на посаді слюсаря - інструментальника (а.с.65). Як зазначали позивачі, їм було видано ордер на заселення в квартиру [ADDRESS], після заселення позивачі здали ордер в визначений законом строк до обслуговуючої житлово-експлуатаційної організації Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського, де він і зберігався, однак в червні 2000 року, при передачі будинку [ADDRESS] на баланс КЖЕП «Центральний», не було передано ордеру на спірну квартиру. Жодних данних в Державному архіві Дніпропетровської області з данного питання не зберіглося. Але ж вищезазначені твердження спростовуються матеріалами справи. Так, згідно відповіді Державного архіву Дніпропетровської області вбачається, що у протоколах засідань житлово-побутової комісії при профспілковому комітеті та у спільних постановах дирекції комітету Дніпропетровського металургійного заводу ім.. Петровського за 1980 рік відомостей про виділення житлової площі [PERSON] по [ADDRESS] не має (а.с.13). Згідно відповіді КЖЕП «Центральний» вбачається, що видати ордер [PERSON] на квартиру [ADDRESS] не представляється можливим, оскільки не зберіглися архіви (а.с.11). Відповідно до ч. 4 Житлового кодексу УРСР, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян, або прав державних і громадянських організацій. Відповідно до ст. 58 ЖК України, єдиною підставою для вселення в жиле примішення є ордер, який видається лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем -громадянином, на ім'я якого видано ордер. Отже, позивачі не надали суду будь-яких належних та допустимих письмових доказів видачі ордеру [PERSON] та членам його сім`ї на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні суду не доведено, що позивачі вселились у квартиру [ADDRESS] на законних підставах, жодних належних та допустимих доказів в підтвердження перебування їх на квартирному обліку, отримання ордеру на жиле приміщення суду не надали, документи, що дають право на вселення відсутні. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що будь-які документі в підтвердження видачі ордеру [PERSON] відсутні, а не загублені або знищені. Рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. Також, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався з заявою про приватизацію квартири до управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради (а.с.17-18), але ж в матеріалах справи відсутня письмова відмова вказаного управління у вирішенні питання щодо приватизації квартири. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про те, що майнові права сім»ї [PERSON], які пов'язані із користуванням квартирою [ADDRESS], хтось порушує. А тому, суд прийшов також до висновку, що на час розгляду справи в суді взагалі відсутній спір з приводу користування квартирою [ADDRESS]. Тому, враховуючи, вищевикладене суд вважає, що законні підстави для визнання за позивачами права користування квартирою [ADDRESS] та зобов`язання КЖЕП «Центральний» погодити з Ленінською районною у м. Дніпропетровську радою та укласти з позивачами договір найму житлового приміщення відсутні. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд, аналізуючи подані позивачами докази у справі, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Центральний», Дніпропетровської міської ради, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» про визнання права користування житловим приміщенням та зобов'язання укласти договір найму необхідно відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачами, судом залишено без задоволення, позивачі не звільнені від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed