Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивачі 25 березня 2014 року звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом в якому зазначили, що 26 грудня 2002 року між [PERSON] та ВАТ «Дніпрогаз» було укладено договір з газопостачання. Відповідно до абонентської книжки від 03.01.2003 року, споживачами та абонентами ВАТ «Дніпрогаз» є: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У відповідності до п. 1 договору, газотранспортна організація зобов'язується постачати природний газ, обслуговувати газопроводи, газових приладів та пристроїв споживача, дворових газопроводів приватних будинків. Споживач зобов'язується оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими згідно з законодавством цінами в терміни, передбачені цим договором. 26 червня 2012 року ПАТ «Дніпрогаз» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги газопостачання. Вказаний позов задоволено частково, 06 грудня 2013 року боржники повністю в добровільному порядку сплатили борг за споживчій газ в розмірі 7 800,90 грн. та судові витрати. 27 березня 2012 року без будь-якого попередження працівники ПАТ «Дніпрогаз» без дозволу суду та власників домоволодіння, незаконним шляхом проникли на територію домоволодіння [ADDRESS] і за допомогою технічних засобів зібралися на крівлю гаража, і за допомогою газозварювального обладнання, працівники ПАТ «Дніпрогаз» відрізали трубу з газопостачання, яка з'єднувала будинок з газовою магістраллю. Вважають, що їх право як споживачів порушено, та ПАТ «Дніпрогаз» повинно відшкодувати моральну шкоду, а саме, ПАТ «Дніпрогаз» повинно було підключити домоволодіння до газопостачання протягом двох днів після погашення заборгованості, тобто 09 грудня 2013 року, але не підключив, посилаючись на те, що комісія не розглянула заяву про підключення домоволодіння до газопостачання. Вважають, що відповідач своїми неправомірними діями завдав позивачам моральну шкоду, та змусив їх в опалювальний період опалювати приміщення дровами, які в свою чергу не дають стільки тепла як природний газ, а саме, при великих морозах температура в будинку знижувалася до + 12С. Від опалення дровами в домоволодінні постійно був дим, бруд, а вночі постійно потрібно прокидатися, щоб не згоріла закладка дров, та підкинуть наступну партію дров в котел. При здійсненні опалювання дровами, необхідно витрачати додатковий час і сили щоб їх пилять, поколоти та знайти додаткове сховище для їх зберігання. Всі зазначені дії призвели до порушення звичних умов життя та завдали моральних страждань. Позивачі просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн., на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн., на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн., [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON], відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, письмово просили слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки позивачами не доведений факт заподіяння відповідачем моральної шкоди. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засо бами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що місце проживання [PERSON], [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.34-38). Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. П.п. 29,32 зазначених Правил передбачений обов'язок споживача, так і газопостачального підприємства укласти договір в письмовій формі, та обов'язок останньому видавати споживачеві безоплатно бланки договорів, розрахункові книжки з бланками квитанцій та платіжні документи встановленого зразка. Статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Встановлено, що 26.12.2002 року між ВАТ «Дніпрогаз», правонаступником майна, прав та обов'язків, якого є Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання ВАТ «Дніпрогаз» (а.с.56-59). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно стягнута заборгованість на користь ПАТ «Дніпрогаз» по сплаті за надані послуги газопостачання за період з 01 лютого 2008 року по 30 вересня 2011 року в розмірі 7800,90 грн. та судові витрати, вказане рішення набрало законної сили (а.с.8-11). Встановлено, що позивачами в грудні 2013 року сплачена заборгованість в повному обсязі, у зв'язку з чим домоволодіння по [ADDRESS] було підключено до газопостачання, що підтверджується актом на підключення газу (а.с.71). Натомість позивач зазначає, що відповідач своїми неправомірними діями, а саме, не підключивши газопостачання у встановлений законом строк завдав позивачам моральну шкоду, та змусив їх в опалювальний період опалювати приміщення дровами, які в свою чергу, не дають стільки тепла як природний газ. Проте, з вказаними висновками суд не погоджується та вважає їх неспроможними з нижченаведених підстав. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язаня з розміром цього відшкодування. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (не майнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Пункт 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Належних доказів того, що будь-які дії відповідача створили ситуацію, яка могла стати небезпечною для життя і здоров»я позивачів, суду не надано, укладеним договором з ПАТ «Дніпрогаз» не передбачено відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі неналежного його виконання відповідачем. Крім того, посилання позивачів на значні незручності через опалення дровами не заслуговують на увагу, оскільки вбачається, що 27.03.2012 року домоволодіння [ADDRESS] було відрізано від газопостачання, та значний проміжок часу в будинку не було газу, а всі надані позивачами накладні про погрузку дров були здійснені до погашення заборгованості позивачами, тобто до грудня 2013 року, тому суд не бере їх до уваги. Враховуюче вищевикладене, той факт, позивачами не надано доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження спричинення такої шкоди та протиправності діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні, через що підстави для задоволення позову відсутні. Аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачка не надала суду письмових доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, доводи позивачів необґрунтовані у зв'язку з їх недоведеністю, у зв'язку з чим вважає, вимоги позивачів не законними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed