Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], 2002 року народження, який проживає з позивачкою. В даний час сім'я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюбу між нею та [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій по 1000,00 гривень, щомісячно, до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, направивши до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач також не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 31.08.2002 року між сторонами було укладено шлюб , зареєстрований у виконавчому комітеті Низівської селищної ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 15 (а.с. 5). Від спільних відносин сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися внаслідок різних поглядів на сімейне життя. Між подружжям втрачено почуття любові, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Також, згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач як батько дитини зобов'язаний утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Оскільки дитина проживає з позивачкою, відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, суд з врахуванням обставин, викладених в ст. 182, 184 СК України, визначає розмір аліментів на дитину в твердій грошовій по 1000,00 гривень, щомісячно, до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 704 грн. 80 коп. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені на сплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved