Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача: матеріальної шкоди в розмірі 21470,00 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача; витрат на правову допомогу в сумі 1500,00 грн.; судового збору в сумі 640,00 грн. Позивач та її представник у судовому засідання підтримали вимоги позову. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не відомо. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного. 24 червня 2017 року приблизно о 13:40 годині в місті Миколаєві на перехресті вулиць 9 Лінії та 3 Поздовжньої сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем FORD CONTOUR 2/0 державний реєстраційний номер 555-95НІ, під керуванням [PERSON] Сторони скористувались правом складення «Європротоколу». Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротоколу»), дорожньо-транспортна пригода сталася із вини водія [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля FORD CONTOUR 2/0 державний реєстраційний номер 555-95НІ на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/1549235 (а.с. 8, 9). 26 червня 2017 року відповідач повідомив приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про дорожньо-транспортну пригоду з його вини у відповідності з вимогами ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 10). Пунктом 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обовязків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 33.2 ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обовязку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобовязані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обовязку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п. 33.3 статті 33 Закону). Учасниками ДТП було виконано всі вимоги чинного законодавства щодо повідомлення страхової компанії, збереження транспортного засобу до огляду його страховиком, тощо. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 12 жовтня 2017 року виключила «Європейський Страховий Союз» з держреєстру фінустанов та анулювала свідоцтво компанії. Про це є відповідне розпорядження НКРФ від № 4061. Вказане розпорядження набрало чинності 12 жовтня 2017 року. Вказана інформація оприлюднена на офіційному сайті, є загальнодоступною та не потребує окремого доказування. Страховою компанією виплату страхового відшкодування позивачці здійснено не було. Аварійний комісар [PERSON], який проводив огляд транспортних засобів у судове засідання не зявився. На адвокатський запит надіслав відповідь, що згідно з договором с замовником їм було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу HYUNDAI GETZ державний реєстраційний номер [NUMBER], за результатами розгляду складений акт, який разом з фотографіями на електроном носії був переданий замовнику (а.с.50). Позивач в своїх запереченнях посилається на невідповідність фактичних ушкоджень автомобіля акту виконаних робіт, оскільки ушкодження авто полягали лише у подряпині переднього бамперу та капоту. Твердження позивача спростовуються Актом технічного стану від 24.06.207року, в якому зазначені ушкодження та характер пошкоджень та Актом прийому-передачі робіт №НН-0000016 від 01.09.2017року (а.с.12, 37). Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу у спростування безпідставності вимог позивача щодо стягнення матеріальної шкоди у заявленому розмірі. Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, щоособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. Згідно із рахунком-фактурою №НН-0000040 від 03.07.2017 року, квитанцією №3 від 01.09.2017 року, актом №НН-0000016 здачі-прийому робіт (надання послуг) разом із листом від 26.10.2017 року (виправлення помилки в акті) та видаткової накладної №НН-0000006 від 01.09.2017 року, матеріальні збитки позивача склали 23470,00 грн. (а.с. 11а, 11, 12, 13, 51). Відповідачем при вчиненні ДТП було сплачено франшизу у розмірі 2000 гривен. Приймаючи до уваги те, що відповідачем заподіяна шкода майну позивача, та зважаючи на абсолютне право позивача щодо відшкодування шкоди її заподіювачем, позов підлягає задоволенню. До виплат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України). Правила визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України. Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 02.10.2017 року та додатку №1 до цього договору, адвокатом надано такі послуги: проста позовна заява (1000,00 грн.); погодження документів (500,00 грн.) (а.с. 15, 16). На виконання вказаного договору позивачем сплачено 1500,00 грн. витрат на правову допомогу, свідченням чого є квитанція №0.0.864448798.1 від 06.10.2017 року (а.с. 14). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У звязку із вказаним, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. 00 коп.. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved