Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалася на те, що вона має на утриманні неповнолітніх онуків [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Мати дітей, [PERSON] померла [INFO], а батько дітей - [PERSON] зі своїми дітьми не проживає, ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню та матеріальному забезпеченні. Діти важко переживають втрату матері, та потребують опікуна, тому вона як бабуся, може створити їм належні умови для виховання та розвитку, оскільки саме вона фактично піклується про них після смерті матері. Тому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з нього судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в заяві обставини, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав письмову нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглядати за його відсутності. В судовому засіданні представник прокуратури - прокурор Голіней О.М. не заперечила проти позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник Служби в справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - Пушкар В.В. в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на позитивний висновок органу щодо позбавлення батьківських прав, вважає за доцільне позов задоволити. Заслухавши позивача, враховуючи думку відповідача, викладену в його письмовій нотаріально посвідченій заяві, а також думку прокурора та представника Служби в справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7,8). Мати дітей померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.07.2014р. (а.с.9). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до довідки, виданої 07.10.2014р. Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника, [PERSON] навчається на І курсі Івано-Франківського коледжу Державного вищого навчального закладу «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника», спеціальність «Дошкільна освіта», денне відділення, державна форма навчання. (а.с.19). Згідно з інформації Крихівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 03.10.2014р. № 280 про участь батьків у вихованні [PERSON], батько [PERSON] з сім'єю не проживає, навчанням та вихованням дитини не займається, жодного разу не відвідав батьківських зборів, наданий момент знаходиться за кордоном (а.с.20). Відповідно до довідки від 06.10.2014р. № 52, виданої Вигодським навчально-реабілітаційним центром Івано-Франківської обласної ради, батько дитини [PERSON] дочку у навчальному закладі не провідував, станом її здоров'я та вихованням не цікавився (а.с.18). Згідно інформації про результати психологічного обстеження [PERSON], у неї занижена самооцінка щодо себе, занадто виражена імпульсивність в поведінці, вона не в змозі контролювати своєю поведінкою та емоціями. Дитина важко переживає втрату матері, однак це нівелюється тим, що вихованням займається бабуся [PERSON], телефонує, цікавиться поведінкою онуки, зборням та життям. (а.с.15) Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.07.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до Статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з висновку від 23.12.2014р. вих. № 670 (а.с.46-47) Служба в справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При вирішення даного спору суд також враховує письмову заяву [PERSON] від 07.11.2014р., посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.42), в якій відповідач [PERSON] викладені в позовній заяві вимоги визнав в повному обсязі, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, переконавшись у правильному розумінні відповідачем змісту обставин справи, відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції останнього з цього приводу, приходить до висновку про те, що позов слід задоволити повністю. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим, тому необхідно, для якнайкращого забезпечення інтересів дітей, позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки, своїм дітям відповідач ніякої уваги не приділяє, не займається їх вихованням та не бере взагалі ніякої участі у їх житті. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року,

Outcome: approved