Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири №76, що знаходиться в м. Херсоні по вул. Перекопській, 171. У вказаній квартирі на даний час зареєстрований відповідач, який не має ніяких родинних звязків із позивачем. Пунктом 10 договору купівлі-продажу 1/4 частки у праві власності на квартиру від 01.06.2018 року передбачений обовязок відповідача знятися з реєстрації особисто до 15.07.2018 року. В порушення зазначеного пункту Договору відповідач не знявся з реєстрації та ухиляється від виконання такого обовязку. Відповідач як колишній власник частини квартири мав право на користування вказаною квартирою, оскільки був зареєстрований у встановленому законом порядку. Із втратою права власності на квартиру відповідач втратив право користування всією квартирою як похідного від права власності.\~ У звязку з викладеним просить визнати [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], таким що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.10.2018 року по справі відкрито провадження та розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача та третьої особи було направлено копію ухвали суду від 24.10.2018 року, але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи надав до суду заяву, в якій зазначив, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу 1/4 частки у праві власності на квартиру від 01.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] та договором дарування 3/4 частини квартири від 27.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126000205 від 01.06.2018 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14123069 від 03.04.2007 року. Як вбачається з копії паспорта серії МО 397427, виданого 06.08.1997 року Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO]. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.\~ Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником вказаної вище квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд.\~

Outcome: approved