Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 12 жовтня 2000 року та земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 07 травня 2003 року. Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її чоловік [PERSON]. Позивач є спадкоємцем майна померлого чоловіка за законом. Після смерті чоловіка позивач є єдиною спадкоємицею майна, так як інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися у встановлений законом строк. Позивач прийняла спадщину, однак оформити її в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати її право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак в своїй заяві до суду позов підтримала повністю, просить визнати її право власності на спадкове майно, а справу слухати у її відсутність. Представник відповідача - Губинської Першої сільської ради Горохівського району Волинської області - в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO]. Свідоцтвом про укладення шлюбу стверджується, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер [INFO]. Шлюб був зареєстрований 12 травня 1984 року у Жовтанецькій сільській раді Кам'янка-Бузького району Львівської області, актовий запис №10. Довідкою Губинської Першої сільської ради Горохівського району Волинської області №2495 від 02 червня 2016 року стверджується, що спадкоємцями майна за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], тобто позивач, та діти - син [PERSON] та дочка [PERSON]. Заповіт [PERSON] в сільській раді не посвідчувався. Спадкоємець [PERSON] вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. З спадкової справи заведеної 26 березня 2016 року приватним нотаріусом Кудимом Романом Анатолійовичем за №10/2016 вбачається. що після померлого [INFO] [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], тобто позивач, а його діти - [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися у встановлений законодавством термін. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 18 квітня 2008 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом першої черги на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 17 вересня 2015 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом першої черги на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 12 жовтня 2000 року та земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 07 травня 2003 року. Судом встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] не провів у встановленому порядку державної реєстрації права власності на вищевказане спадкове майно. Відповіддю приватного нотаріуса Кудима Р.А. стверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті чоловіка [PERSON] прийняла спадщину, а тому суд, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом першої черги [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 12 жовтня 2000 року та земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 07 травня 2003 року.

Outcome: approved