Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 січня 2001 року між [PERSON] омасом ІІ [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Франківським відділом реєстрації актів громадського стану ГТУЮ у Львівській області, про що зроблено актовий запис №02. Малолітніх чи неповнолітніх дітей у сторін не має, однак останні не дійшли згоди у позасудовому порядку щодо розірвання шлюбу. Позивач з відповідачкою тривалий час разом не проживає не веде спільного господарства та не підтримує шлюбних відносин. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. 14 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що [PERSON] жодним чином не заперечувала щодо розірвання шлюбу за межами суду, заявлені позовні вимоги визнає та просить такі задоволити. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити. Cуд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст.206 ЦПК України\~суд приймає визнання відповідачем позову,оскільки,таке не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 02 січня 2001 року між [PERSON] омасом ІІ [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Франківським відділом реєстрації актів громадського стану ГТУЮ у Львівській області, про що зроблено актовий запис №02, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1ст.110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зі змісту ст.112 Сімейного кодексу України\~вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] омасом ІІ [PERSON] та [PERSON] , є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений 02 січня 2001 року між [PERSON] омасом ІІ [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Франківським відділом реєстрації актів громадського стану ГТУЮ у Львівській області, про що зроблено актовий запис №02. На підставі викладеного та

Outcome: approved