Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання. Посилалася на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням суду від 03.12.2018 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 16.07.2018 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано судовий наказ про стягнення на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 від заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2018 року. Однак, [INFO] [PERSON] досяг повноліття. На даний час [PERSON] продовжує навчання у Чернівецькому медичному коледжі Буковинського державного медичного університету за спеціальністю «Лікувальна справа» на денній формі навчання та не має змоги самостійно отримувати заробіток. Оплату за навчання сина вона здійснює самостійно та весь обсяг витрат по його утриманню несе вона. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, починаючи з 11.07.2019 року до припинення ним навчання у Чернівецькому медичному коледжі Буковинського державного медичного університету, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох річного віку, у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Відповідач до суду відзив на позовну заяву не подав. Позивач у судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03.12.2018 року (а.с.20-21). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 16.07.2018 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано судовий наказ про стягнення на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 від заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2018 року (а.с.9-10). [PERSON] , [INFO] досяг повноліття (а.с. 11). Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження (а.с. 11). Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Повнолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, зазначену обставину відповідач не оспорював, а тому суд визнає її такою, що не підлягає доказуванню. Повнолітній [PERSON] навчається на четвертому курсі денної форми навчання Чернівецького медичного коледжу Буковинського державного медичного університету за спеціальністю «Лікувальна справа». Термін навчання визначено по 01.07.2020 року (а.с. 12). У зв`язку з навчанням, [PERSON] працевлаштуватись не може, перебуває на утриманні матері, а тому потребує матеріальної допомоги. У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України, [PERSON] зобов`язаний утримувати дітей до двадцяти трьох років, якщо вони продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, а батько може надати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (стаття 181 Кодексу). Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню повнолітньої дитини. З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у частці від доходу. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача на утриманні є ще одна неповнолітня дитина, відомості про розмір заробітку останнього суду надано не було, суд вважає, що позов слід задовольнити частково: стягнувши із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на період його навчання до досягнення двадцяти трьох років.

Outcome: partial