Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 15 лютого 2014 року та зареєстрованого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції за актовим записом номер 199. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою суду від 7 вересня 2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, 15 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача відповідно до якої позов підтримує, розгляд справи просить проводити у її відсутності та розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з`явився, 17 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява відповдіача відповідно до якої позов визнає повністю, розгляд справи просить проводити у його відсутності та розірвати шлюб з позивачем, строку на примирення просить не надавати. За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. \~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 лютого 2014 року шлюб між сторонами було зареєстровано 15 лютого 2014 року, про що складено відповідний актовий запис номер 199. Шлюб було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Стаття 51\~Конституції України визначає, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~\~\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, відповідач позов визнав, просив розірвати шлюб, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, визнанням позову відповідачем. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати в розмірі 840,8 гривень судового збору.

Outcome: approved