Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду , посилаючись на те, що згідно до рішення Комсомольського міського суду від 13.04.2006р. з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] 08.06.2001р.н., було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття. На протязі всього періоду відповідач не сплачував аліменти, що призводило до утворення заборгованості по сплаті аліментів з його вини. Посилаючись на вимоги ч.1 ст.196 СК України, просила стягнути з відповідача пеню за прострочення по сплаті аліментів в сумі 22 000,00 грн. за період з жовтня 2010 року по січень 2012 року, а також, стягнути понесені нею судові витрати: витрати на оплату судового збору в сумі 229,41 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1 500,00 грн. В судове засіданні позивач та її представник [PERSON] не зявились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином. Від представник позивачки [PERSON] надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні та просила розгляди справу у їх відсутність . Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, згідно якої позов визнає в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутність. Дослідивши та вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи в 1999 році між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано у 2005 році (а.с.6). Згідно свідоцтва про шлюб від 07.08.2009 р. позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.9). Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], 08.06.2001р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв`язку з цим відповідно до рішення Комсомольського міського суду від 13.04.2006р. з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], 08.06.2001р.н., в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). На виконання даного рішення 18.04.2006р. було видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження. Як вбачається з довідки розрахунку № 6090 від 20.06.2013р., виданої державним виконавцем ВДВС Комсомольського МУЮ [PERSON] заборгованість по виплаті аліментів [PERSON] за період з жовтня 2010 року до квітня 2013 року станом на 01.05.2013 року складає 28 947,75 грн (а.с.7). Згідно до вимог ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.Оскільки, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що відповідачу було відомо про його обов`язок сплачувати аліменти та про наявність в нього заборгованості по аліментам у вказаний позивачкою період. Згідно постановою Комсомольського міського суду від 29.07.2010р. кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.164 Кримінального кодексу України за фактом ухилення від сплати аліментів на утримання [PERSON] за період з 2007р. по 2010р. було закрито на підставі п.6 ч.1 ст.6 КПК України у звязку з примиренням підсудного з потерпілим та повної сплати боргу. Але боржник з жовтня 2010р. припинив сплачувати аліменти. Як зазначено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму». В матеріалах справи відсутні докази того, що заборгованість по аліментам утворилася з незалежних від відповідача причин, а, навпаки в матеріалах справи містяться докази, які є належними і допустимими та суд приймає їх до уваги, а саме: довідка Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції за № 1011/10 від 21.06.2013р. з Державного реєстру фізичних осіб та відомостей ф. № 8-ДР та ф. 1ДФ про отриманий дохід відповідачем за 2006 2013 роки, довідка ТОВ «Допомога» за № 53 від 17.12.2013р. про отриманий відповідачем дохід за періоди з 22.01.2011р. по 07.06.2011р., з 27.01.2012р. по 06.04.2012р. та з 04.02.2013р. по 04.04.2013р., трудова угода між відповідачем та ТОВ «Допомога» від 21.01.2011р., які підтверджують, що відповідач протягом вказаного періоду мав постійне місце праці та отримуючи заробітну плату, не повідомляв виконавчу службу про місце праці, не повідомив бухгалтерію по місцю праці про необхідність стягнення з нього аліментів, в добровільному порядку також не сплачував аліменти, що свідчить про його ухилення від сплати аліментів. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів нараховується не з часу фактичного ухилення і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Суд також погоджується з розрахунком неустойки (пені) позивача в сумі 29 431 грн. 35 коп., оскільки розрахунок здійснено за правилами ст. 196 Сімейного кодексу України та з урахуванням правової позиції, сформованої в постанові Пленуму Верховного суду України від 11 вересня 2013 року та приймає доводи позивача про зменшення розміру стягуваної пені до 22 000,00 грн. з урахуванням матеріального стану відповідача. Виходячи з цього, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2010 року по січень 2012 року включно в сумі 22 000 грн. 00 коп., згідно до розрахунку, вказаного в позовній заяві та з урахуванням доводів позивача про зменшення суми пені. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. у відповідності до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. Також, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають і витрати на правову допомогу в сумі 1 500,00 грн., які підтверджені договором про надання правової допомоги № 030511 від 02.09.2013 року, наданим розрахунком витрат на правову допомогу від 21.05.2014р. та квитанцією № 20/12 від 20.12.2013 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved