Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просила стягнути аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000 грн., починаючи стягнення з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини, тобто до [INFO]; стягнути аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000 грн., починаючи стягнення з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини, тобто до [INFO]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Одночасно пояснила, що на даний час проживає з дітьми окремо від відповідача та останній не надає матеріальної допомоги, не зважаючи на те, що має реальну можливість виконувати свої обов'язки по утриманню дітей. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив визначити розмір аліментів у розмірі 750 грн. на кожну дитину, щомісячно, оскільки офіційно не працює, іншого постійного доходу не має. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного: Судом встановлено, що з 21.04.2006 року по 12.11.2014 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Однак, подружнє життя з відповідачем не склалося, позивачка та відповідач більше не підтримують подружніх стосунків, і позивачка разом із дітьми на теперішній час проживає окремо від відповідача. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.11.2014 року у справі № 504/2401/14-ц (2/504/1945/14) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] у фактичних шлюбних відносинах народилася дитина - донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], повторно видане 27.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, де в графі «батько» записаний «[PERSON]», актовий запис № 13. [INFO] шлюбі народилася друга дитина - донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 20.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, де в графі «батько» записаний «[PERSON]», актовий запис № 15. У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час неповнолітні діти проживають разом з позивачкою, окремо від відповідача, та знаходяться повністю на її утриманні. Вказане також підтверджується довідкою Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 14.07.2014 року за вих. № 02-20/1541. Встановивши виниклі між сторонами правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 -ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Детальний аналіз ст. 180 СК України дозволяє суду дійти висновку, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, зокрема обов'язком батьків є матеріальне утримання дітей. Суд повторює, що обов'язок батьків з утримання дітей не є солідарним, а індивідуальний, тобто кожний з батьків має брати рівну участь в утриманні дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», на які посилався суд при постановленні рішення, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача має визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Детальний аналіз змісту ст. 183, 184 Сімейного Кодексу України дозволяє дійти висновку, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, є правом суду та повинно розглядатись у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення. Судом враховується, що згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум з 01 січня 2014 року становить 1 286 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, однак підлягають частковому задоволенню виходячи з принципу рівності участі батьків в утриманні дитини. Крім того, суд приймає до уваги визнання відповідачем грошової суми по 750,00 грн. на кожну дитину, що відповідає інтересам дітей, тому суд вважає можливим стягнути саме таку грошову суму аліментів на кожну дитину. Згідно зі ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач на момент звернення до суду, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial