Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05.10.1991 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який у 2001 році розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. До повноліття сина відповідач сплачував їй аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. У 2013 році син вступив до Житомирського державного університету ім. І. Франка, де навчається на денній формі навчання. Позивач щорічно сплачує за навчання сина 11400,00 грн., загальна сума за весь період навчання становить 45600,00 грн. Відповідач працює вчителем Муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи ліцею № 4 м. Данкова Липецької області Російської Федерації, має постійний заробіток і спроможний надавати допомогу на утримання дитини. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову (настання повноліття) до досягнення сином 23 років, а також просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання сина на період його навчання в Житомирському державному університеті ім. І. Франка в розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно договору № 1257 від 23.08.2013 року про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення сином 23 років. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх викладеними в позові обставинами, а також уточнила свої вимоги та просить стягнути аліменти на навчання сина з часу досягнення ним повноліття. Окрім того, в судовому засіданні позивач подала заяву від третьої особи - її сина [PERSON] з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, до суду надіслав заперечення проти позову, у яких вказав, що працює учителем середнього загальноосвітнього закладу, отримуючи середній заробіток у сумі 28210,00 грн., що відповідає 7000,00 грн. та має на утриманні непрацездатну матір віком 67 років, має кредитні зобов'язання перед банківською установою. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які має отримувати сам син, а не позивач. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності відповідача відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 22.08.2002 року, що підтверджується виданим Богунським районним відділом реєстрації актів громадянського стану міста Житомира 22.08.2002 року свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], підтвердженням чому є копія свідоцтва про його народження. [PERSON] проживає з позивачем згідно довідки № 1592, виданої 10.12.2013 року КП «ВЖРЕП № 5» Житомирської міської ради. Зі змісту виданої Житомирським державним університетом ім. І. Франка довідки № 034 від 06.12.2013 року вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання (контрактної форми фінансування) і закінчує навчається в червні 2017 року. Згідно договору про навчання № 1257 від 23.08.2013 року загальна вартість освітньої послуги становить 45600,00 грн. Добровільної угоди щодо утримання сина на час його навчання між сторонами не досягнуто. Як убачається з наданої відповідачем довідки про доходи фізичної особи за 2013 рік № 1 від 05.02.2014 року, загальна сума доходу відповідача за 2013 рік становить 387650,93 руб. та в розрахунку на один місяць в середньому заробіток відповідача становить 32304,24 руб., що еквівалентно 9387,00 грн. (станом на 15.04.2014 року 10 російських рублів відповідає 3,4415 грн.). Також суд приймає до уваги, що відповідач має на утриманні непрацездатну матір [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем згідно довідки № 1134 від 06.02.2014 року ЗАТ «Народне підприємство ремонтно-будівельна компанія». Зважаючи на те, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання, відповідач є працездатною особою, працює та має постійний дохід в сумі близько 9387,00 грн., таким чином спроможний надавати матеріальну допомогу сину в період його навчання у Житомирському державному університеті ім. І. Франка та, враховуючи, що утримання дитини є рівною мірою обов'язком обох батьків, тому з огляду на доведений позивачем розмір витрат на навчання (щомісячно у період з 01.09.2013 року по 30.06.2017 рік в сумі 950,00 грн. згідно визначеної п. 4.2 договору про навчання № 1257 від 23.08.2013 року загальної вартості освітньої послуги), тому суд визначає розмір аліментів, який має бути стягнутий з відповідача на повнолітнього сина на період його навчання у зазначеному навчальному закладі в розмірі 1/17 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що становить 552,18 грн. та відповідає сумі близько половини щомісячних витрат на його навчання з 2013 року по 2017 рік. Статтею 185 СК України врегульовано питання участі батьків у додаткових витратах на дитину, частиною першою якої передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Однак на спірні відносини не поширюється вказана норма закону, оскільки вона стосується утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат на них, зумовлених особливими обставинами, а витрати на навчання повнолітніх дітей до таких не відносяться. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 229,40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial