Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони його зареєстрували 21 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №973. В даний час в них різні погляди на життя, причиною чого є постійні непорозуміння та сварки, не забезпечення відповідачем утримання сім`ї. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, однак не визнав обставини, які позивач вказала в позовній заяві. Він пояснив, що восени 2008 року в них із дружиною почалися сварки та скандали, однак причина розпаду сім`ї йому не відома. Він після народження дитини разом із дружиною переїхав жити в с.Бояни Новоселицького району, де зрозумів, що він є зайвим. Він навчався в аспірантурі в Румунії впродовж 2002-2008 років та отримував стипендію, яка була їх основним доходом. Крім того, він працював репетиром з англійської мови та здійснював переклади різних текстів. Через незгоду дружини він відмовився від досить високооплачуваної роботи в Румунії. Крім того, їм допомагала його мати. Він неодноразово впродовж часу роздільного їх проживання здійснював спроби примиритися із дружиною, однак вона такого наміру не проявляла, інколи давала йому надію з посиланням на отримання ним більш високих доходів. Він не вважає себе винним у розірванні відносин із позивачем. Крім того, він регулярно сплачує аліменти на утримання дитини, в тому числі до травня 2010 року щомісячно передавав їх в руки дружині. а в подальшому через засоби зв`язку. Свідок [PERSON] суду дала покази, що вона є рідною матір`ю відповідача. Їй відомо, що після реєстрації шлюбу її син та позивачка біля двох років проживали в неї в квартирі. За цей час в подружжя особливих суперечок не було. Після народження дитини син разом з невісткою переїхали в с.Бояни Новоселицького району. В листопаді 2008 року син приїхав додому та лише через кілька днів вона зрозуміла, що із дружиною він перестав спільно проживати. Вона лише пізніше взнала про їхні відносини та здійснювала впродовж 2017-2019 років неодноразові спроби зустрітися із невісткою та помирити її із сином. Крім того, їй відомо, що син неодноразово здійснював спроби примиритися із дружиною, однак ці спроби були безуспішними. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідка, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №973. Вони тривалий час спільно не проживають. Сім`я розпалася у зв`язку із різними поглядами на життя, веденням домашнього господарства, різні погляди на доходи сім`ї, зокрема на заробітки чоловіка. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає із позивачем. За таких обставин суд вважає, що у зв`язку із тривалим роздільним проживанням сторін, думкою відповідача, збереження шлюбу не можливе, оскільки воно протирічить інтересам позивача, а тому його необхідно розірвати. Щодо судових витрат, то суд вважає, що вимоги про їх стягнення слід задовольнити частково. Згідно ст.137 ч.4 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані вони із розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційно до предмета спору, поведінку сторони під час розгляду справи, дії сторони щодо досудового вирішення спору, та інші обставини по справі. Судом встановлено, що згідно додатку №1 до договору про правову допомогу між адвокатом Малик О.А. та Горда Р.В. №01/04/19 від 01.04.2019 року адвокат зобов`язався надавати клієнту за плату правову допомогу, а клієнт в тому силі оплачувати послуги адвоката, зокрема за складенні позовної заяви, консультацію 1000 гривень та за участь у процесі 500 гривень за годину. Згідно квитанції ПАТ «Приватбанк» від 04.04.2019 року [PERSON] було сплачено [PERSON] 1500 гривень за надання правничої допомоги. Таким чином, суд вважає доведеність факту пов`язаності судових витрат із розглядом справи та їх понесення стороною. В свою чергу, при вирішенні питання щодо розміру компенсації понесених витрат, суд вважає що поведінка відповідача до подачі позову в суд, яка була спрямована саме на збереження сім`ї, є підставою для її зменшення. Таким чином, суд вважає що розумним та співмірним розмір компенсації буде стягнення половини понесених позивачем судових витрат. На підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved