Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень від 19.01.2017 р., просить шлюб, зареєстрований з відповідачем 04 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 165, розірвати. З обставин, викладених у позовній заяві встановлено, що\~відносини з відповідачем у Матвієвської [PERSON] припинилися на початку жовтня 2015 року, тому що майже рік чоловік не надавав дитині матеріальну допомогу. Причиною цього були борги чоловіка по кредиту. Потім відбулося примирення, та результат не виявився позитивним. З листопада 2016 року вони остаточно припинили сімейні відносини, оскільки відповідач не оплачує комунальні витрати, не надає матеріальної допомоги, лише аліменти на дитину. Вона змушена все оплачувати і жити з відповідачем під одним дахом. Крім того, відповідач протягом довгого часу вживає наркотичні речовини та звільнитись від такої залежності самостійно не в змозі. Активно спілкуватись з дитиною [PERSON] може лише в стані наркотичного спяніння, а в стані спокою засинає, де б він не знаходився. Дитина цього не усвідомлює, але в неї виробився стереотип щодо батькової поведінки. Позивач вважає, що це вкрай негативно впливає на психологічний стан дочки. Тому позивач вважає необхідним розірвати шлюб із відповідачем. Без того вкрай напружені і негативні стосунки між ними не приводять до примирення. Змінювати свій образ життя чоловік не бажає, з дому зникають цінні речі, заробітну плату чоловік витрачає лише на свої потреби. Прізвище після розлучення просить залишити Матвієвська [PERSON]. У судовому засіданні 01.02.2017 р. відповідач заперечував проти задоволення позову, визнав існування проблеми із вживанням наркотичних речовин, яку він самостійно вирішити не може, а розірвання шлюбу, на його думку, призведе до поглиблення зазначених проблем. Відповідно до вимог ст.111 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд повинен вжити заходів щодо примирення подружжя, у звязку із чим ухвалою суду від 01.02.2017р. надано строк на примирення подружжя на один місяць до 01.03.2017 р. Після відновлення провадження у справі позивач в судове засідання 14.03.2017 р не зявилася, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, однак надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судові засідання 02.03.2017р. та 14.03.2017р. не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3\~ст. 105 СК України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено в судовому засіданні, з відповідачем позивач перебуває у шлюбі з 04.09.2004 року (актовий запис №165 в свідоцтві про одруження а.с. 3). Від даного шлюбу у подружжя є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та залишиться проживати з нею. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача\~\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved