Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що нею отримано з Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.80.2017 року у ВП № 55586543 про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ «КБ «Приват банк» у розмірі 267724,53 грн. Відповідна постанова була винесена, а виконавче провадження № 55586543 відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, від 04.10.2017 року, зареєстрованого у реєстрі за № 9628. Зазначає, що вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, від 04.10.2017 року, зареєстрованого у реєстрі за № 9628 не зрозуміло на якому документі він вчинений, у ньому є тільки посилання на кредитний договір б/н від 30.11.2007 року. Виконавчий напис взагалі не містить посилання на укладення між сторонами будь - якої нотаріально посвідченої угоди, фактично вчинений на основі кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, який вчинений у простій письмовій формі, у зв`язку з чим нотаріус не мав належних правових підстав для спірного виконавчого напису. Протягом останніх років вона не отримувала від ПАТ «Приват Банк» ніяких претензій щодо вимог погашення кредитної заборгованості, застосування до неї процедури позасудового врегулювання заборгованості шляхом стягнення грошових коштів без чіткого дотримання порядку вчинення нотаріальної дії. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню з неї не відповідає дійсності. Відповідно до виконавчого напису Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, від 04.10.2017 року строк за який виникла заборгованість та провадиться стягнення становить з 30.11.2007 року по 30.04.2017 року, хоча у виконавчому написі відсутнє посилання на строк дії кредитного договору, який вказаний у самому кредитному договорі. Зазначена обставина не може свідчити про безспірність заборгованості. У зв`язку з цим вважає, що під час вчинення виконавчого напису не було дотримано вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172. У зв`язку з вищенаведеним, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича від 04.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9628 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити . Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток. Від представника відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. У відзиві зазначає, що позовні вимоги є підставними з огляду на те, що рішенням Трускавецького районного суду Львівської області від 18.05.2012 року у цивільній справі №2/ 1324/463/11стягнуто з позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 74 895,69 грн., що свідчить про наявність спору між сторонами. Від третьої особи - Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича надійшла заяви про розгляд справи за його відсутності за наявними у матеріалах справи доказами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 30.11.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний Банк «ПриватБанк» укладено кредитний договір. У зв`язку з невиконанням зобов`язань позичальником [PERSON] за заявою ПАТ «КБ ПриватБанк» 08.04.2010 року Ужгородським міськрайонним судом видано судовий наказ у справі 2-н-421/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 27155,86 грн., який у подальшому переданий на примусове виконання до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ у Закарпатській області. У відповідності до виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича від 04.10.2017 року, зареєстрованого у реєстрі за № 9628 визначено стягнути з боржника [PERSON] заборгованість у розмірі 10015,99 (десять тисяч п`ятнадцять Доларів США 99 центів), що за курсом 26,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.04.2017 року складає 265924,53 (двісті шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 53 копійки) з яких: - заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2292,81 Долар США; - заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 5523,94 Долари США; - заборгованість із комісії та пені у розмірі 1704,94 Доларів США; - заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 18,83 Долари США; - заборгованість по штрафам (відсоток по сумі заборгованості) у розмірі 476,00 Доларів США. Заборгованість стягується за період з 30 листопада 2007 року по 30 квітня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Статтями 87, 88 вищевказаного Закону визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Так, статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1, 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3.5 Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Встановлення вказаного трьохрічного обмеження на вчинення виконавчого напису не є формальністю позаяк узгоджується з приписами Глави 19 ЦК України, якою визначено загальну трьохрічну позовну давність. Позаяк включення у загальний розмір заборгованості частини платежів, які нараховані поза межами строків позовної давності, в будь-якому разі свідчать про спірність такої суми. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису також не враховано, що строк дії кредитного ліміту наданого позивачу відповідає строку дії карти, а строк дії карти наданої позивачу становить до - 10/08. Банком не надано нотаріусу будь - яких даних, які б підтверджували, що строк дії карти і відповідно строк дії кредитного ліміту продовжувався. Як вбачається з виконавчого напису, сума, яка пропонується до стягнення, нарахована за 3440 днів, а саме: з 30.11.2007 року по 30.04.2017 рік, тобто більш як за три роки до моменту звернення, що прямо суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В суму, яка пропонується до стягнення включено штрафи за період з 30.11.2007 року по 30.04.2017 рік у розмірі 18,83 доларів США (фіксована частина) та у розмірі 476,00 доларів США (відсоток від суми заборгованості) щодо стягнення яких, згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, встановлені скорочені строки позовної давності - один рік. Отже, у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. За повідомленням відповідача, приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису на підтвердження наявності заборгованості [PERSON] було подано оригінал кредитного договору, засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення. Водночас, слід зазначити, що згідно статтей 257 та 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Слід також звернути увагу, що у письмовому відзиві на позовну заяву відповідач ПАТ «Приватбанк», як на підставу для відмови у задоволені позовних вимог та безспірності заборгованості позивача, посилається на наявність врегульованого між сторонами спору, а саме рішення Трускавецького районного суду Львівської області від 18.05.2012 року у цивільній справі № 2/ 1324/463/11. Суд констатує, що [PERSON] не є стороною по даній справі, тому дане судове рішення не може бути взято до уваги, оскільки під час його ухвалення судом по справі № 2/1324/463/11 не вирішувалося питання про права та обов`язки позивача у даній справі [PERSON] . Обставини зазначені у відзиві також суперечать і виконавчому напису від 04.10.2017 року, зареєстрованому у реєстрі за № 9628, вчиненому приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. Ураховуючи вищенаведене та оскільки при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено період з 30.11.2007 року по 30.04.2017 року і розмір неустойки та штрафів за указаний період, а також наявність судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 08.04.2010 по справі № 2-н-421/10 про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за цим же кредитним договором, за аналогічний період, тобто вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, а тому суд вважає що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем 04.10.2017 року з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідачів до державного бюджету слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved