Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування якого послалася на наступне. У провадженні Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження за рішенням Центрально-Міського районного суду міста Горлівка Донецької області від 24 вересня 2002 року про позбавлення позивача батьківських прав відносно синів [PERSON] і [PERSON] Цим же рішенням з позивача на користь дитячого закладу стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку. Відповідно до договору дарування від 24 жовтня 1995 року вона є власником квартири [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що нею рішення суду в частині стягнення аліментів не виконувалось, державним виконавцем 14 грудня 2006 року її квартира була описана і арештована. З рішенням державного виконавця вона не згодна. Просить виключити її квартиру з акту опису і арешту від 14 грудня 2006 року. У судовому засіданні позивач та треті особи підтримали позовні вимоги, мотивуючи їх аналогічно викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за її відсутності та письмові пояснення, в яких зазначив, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2-11282 від 24 серпня 2002 року, виданого Центрально-Міським районним судом міста Горлівка Донецької області на підставі рішення від 24 вересня 2002 року про позбавлення позивача батьківських прав відносно [PERSON] і [PERSON] і стягнення з позивача на користь дитячого закладу аліментів, завершено за письмовою заявою стягувача - Дитячого будинку «Надія» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Оригінал вищезазначеного виконавчого листа 11 червня 2007 року направлено стягувачеві за вихідним № 10532/05-22. Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, окрім випадків, чітко окреслених Законом, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші заходи примусового виконання рішення. Вищезазначений виконавчий лист за період з 2007 року по 2013 рік на примусове виконання не надходив. Згідно із законодавством 19 січня 2011 року проведено знищення цього провадження через закінчення строків зберігання. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду міста Горлівка Донецької області від 24 вересня 2002 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно її дітей [PERSON] і [PERSON], а також з позивача на користь дитячого закладу були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу. На виконання вказаного рішення було відкрито виконавче провадження, яке, за даними відповідача, було завершено за письмовою заявою стягувача - Дитячого будинку «Надія» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Оригінал вищезазначеного виконавчого листа 11 червня 2007 року направлено стягувачеві за вихідним № 10532/05-22. Наразі виконавче провадження знищено через закінчення строків зберігання. З позову і матеріалів, доданих до позовної заяви, вбачається, що позивач не згодна з діями державного виконавця, який 14 грудня 2006 року при примусовому виконанні вищезазначеного рішення суду склав акт опису й арешту майна боржника - належної їй на праві власності квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. За таких обставин, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту її прав, її позов задоволенню не підлягає з цих підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом». Пред'являючи вимогу про виключення майна з акту опису, позивач не надала суду доказів, що існує акт опису від 14 грудня 2006 року її майна, з якого вона хоче виключити свою квартиру [ADDRESS]. Перевіркою, проведеною судом під час розгляду справи, встановлено, що вказана квартира перебуває під забороною з інших підстав, ніж ті, що заявлені позивачем -заборони, внесеної 08 вересня 2005 року в реєстр приватним нотаріусом [PERSON] на підставі повідомлення управління юстиції Центрально-Міського району міста Горлівки від 18 грудня 2004 року. Вказане підтверджено Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 01 листопада 2013 року. З огляду на викладене, позов як безпідставний задоволенню не підлягає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed