Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування позовних вимог вказавши наступне. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги по утриманню дитини. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову, з 06.07.2017 року і до повноліття дитини, оскільки самостійно вона забезпечувати неповнолітню дитину не має можливості та потребує матеріальної допомоги. В судове засідання позивач не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без фіксації судового процесу, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 095551, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 28.08.2008 року, батьками дитини [PERSON], [INFO], є сторони: [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги по утриманню дитини, неповнолітня дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини, дитина мешкає з матір'ю, у зв'язку з чим позивач має право на звернення до суду та на отримання аліментів від відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року „держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони на день розгляду справи судом проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що, зокрема, вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, в той же час, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина позивачці, добровільно не надає, при цьому будь-якої домовленості між сторонами щодо утримання сина не досягнуто. Зі змісту\~ст. 141 СК України\~вбачається, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний стан сторін, а також те, що відповідач є працездатною особою, даних щодо перебування на його утриманні непрацездатних осіб суду не надано. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи матеріальний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов в підлягає задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved