Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом та просила суд, визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житлом в будинку №17 по вулиці Харківській в селищі Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області та зобовязати Дніпропетровський районний відділ головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області зняти його з реєстрації за даною адресою. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала письму заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі свідоцтва від 05 листопада 2002 року на право власності на житловий будинок розташований по вулиці Харківській будинок 17 в селищі Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області.(а.с.5). Відповідач [PERSON] проживав однією сімєю з донькою позивачки [PERSON] з 1990 року по квітень 2012 року по вулиці Харківській будинок 17 в селищі Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. [PERSON] з 2012 року не проживає за вищевказаною адресою та приймає участі у витратах на утримання будинку, що підтверджується довідкою від 25 червня 2013 року квартального комітету Кіровської селищної ради.(а.с.6). Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і\~ \~громадянина\~ захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Частина 2 статті 415 Цивільного кодексу України встановлює, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (Стаття 72 ЖК Української РСР). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Крім того, згідно ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial