Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовну заяву мотивує тим, що 25 липня 2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, виховання дитини, у них відсутні спільні інтереси, стосунки фактично зруйновані, а почуття любові втрачено. Позивач вказує, що нею неодноразово здійснювалися спроби налагодити відносини з чоловіком, проте до позитивних результатів це не призвело. Відповідач має авторитарні погляди на сімейні відносини, а будь які розмови перетворює на скандали, через постійні сварки вони стали зовсім чужими людьми. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 23 січня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 25 липня 2014 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 1240 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 14) Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 4-а).

Outcome: approved