Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивую-чи своє вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 серпня 2012 року. На даний час шлюб фактично розпався, причина розпаду - відсутність взаємопоро-зуміння, втрата почуттів один до одного та несумісність характерів. У зв`язку з наведеним просила шлюб розірвати. Від шлюбу мають сина доньку [PERSON] , [INFO]. Позивач надала до суду заяву, в якій зазначила, що на заявлених вимогах про розір-вання шлюбу наполягає. Просить розгляд справи проводити за її відсутністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судовим викликам-повідомленням та оголошенням про виклик відповідача, розміщеному на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суду не відомо. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукоза-писувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 серпня 2012 року відділом ДРАЦС по Каховському району Каховського МР УЮ Херсонської області, актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюють-ся Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав люди-ни і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифі-кована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвен-ції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоло-віка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних сво-бод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі свої-ми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що вини-кають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розір-вання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подруж-жя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задово-ленню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved