Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із указаним позовом в якому, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати за нею право власності на 7/100 часток житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на ст. 549 ЦК УРСР вказала, що фактично вступила в управління спадщиною після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач та її представник останнє в судове засідання не з'явилася. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги уточнила і підтримала та просила їх задовольнити. Представник Житомирської міської ради в останнє судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу №223/2015, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Бежівською сільською радою Черняхівського району Житомирської області [INFO] р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме 7/100 часток житлового будинку [ADDRESS], яку померлий отримав в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.28, 51). Проте, правоустановлюючі документи на будинок не оформив, що підтверджується довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №3911 від 03.07.2015 р., згідно якої право власності на 7/100 часток житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.9). Як вбачається із спадкової справи №223/2015 єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON] (а.с.43-59). Судом встановлено, що 29.07.2015 року нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/100 часток житлового будинку [ADDRESS] (а.с.18). Розпорядженням міського голови №112 від 19.02.2016 року вулицю Піонерську у м. Житомирі перейменовано на вулицю Радивілівську. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п'ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 року у справі №6-138цс13. Таким чином, до правовідносин щодо спадкування після померлого [PERSON] підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки усиновителя. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК УРСР). Статтею 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановивши, що донька померлого фактично прийняла спадщину, вступивши в управління майном; інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає; нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину; іншого позасудового порядку для визнання такого права не існує, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 7/100 часток житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved