Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (зі змінами) в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17.02.2015 Триліською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 1. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 17.02.2015 між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду стало те, що вони не зійшлися характером, фактично розійшлися із вересня 2018 року і з цього часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування та шлюб носить тільки формальний характер. Ухвалою судді від 30.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 36-37). Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 8, 34). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 45). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2015, згідно свідоцтва про шлюб, виданого Триліською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 1 (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні матері (а.с. 5, 35). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер - протягом тривалого часу стосунки у сім?ї розладилися, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу (далі СК) України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків. У свою чергу відповідач, в адресованій на адресу суду заяві, не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved