Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? всіх доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Відповідач, будучи працівником прокуратури залишився проживати у м.Одеса за місцем служби. Відповідач надсилав позивачу грошові кошти на утримання дітей, однак з жовтня 2016 року припинив надавати грошове утримання, чим позбавив позивача та дітей будь-яких коштів. Оскільки позивач перебуває у декретній відпустці, не має можливості працювати, тому не в змозі самостійно забезпечити утримання дітей. Відповідач займає високу посаду в органах прокуратури, має можливість та зобовязаний забезпечувати дітей, однак до них не приїжджає, не забезпечує їх ані харчуванням, ані одягом. Інших дітей окрім [PERSON] і [PERSON] у відповідача немає, батьки останнього проживають у заміському будинку, також володіють квартирами у Львові та Одесі, отримують пенсію, яка не є мінімальною, що свідчить про їх добрий матеріальний стан та спростовують доводи відповідача про необхідність їхнього утримання. Крім цього, у м.Львові проживає рідна сестра відповідача, яка на відміну від відповідача в змозі допомагати батькам-пенсіонерам. Враховуючи те, що дохід відповідача є сталим, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку і виплачуються щомісячно, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчим документом до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів 50% заробітної плати, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Дав пояснення, аналогічні викладеним у скерованих відповідачем на адресу суду письмових поясненнях (а.с.42-43). Зазначив, що відповідач не заперечує свого обовязку щодо утримання дітей, однак погоджується на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки його грошового забезпечення на обох дітей щомісячно. Зазначив, що грошове забезпечення відповідача становить близько 14-18 тисяч гривень щомісячно. До жовтня 2016 відповідач в добровільному порядку перераховував більшу частину грошових коштів позивачу (від 8 до 10 тисяч). Крім того, у позивача залишились усі їхні спільні заощадження у грошовій формі, а також автомобіль. Крім цього, діти забезпечені теплими та іншими речами на зимовий період, які відповідач передав особисто при відвідуванні у жовтні. Тому твердження позивача про непомірний тягар утримання дітей є перебільшеними. Позивач проживає з дітьми у службовій квартирі, повністю облаштованій, з індивідуальним опаленням і пільговою оплатою за комунальні послуги. Крім цього, у відповідача є двоє батьків похилого віку, яким він надає грошову допомогу, оскільки їх майновий стан не забезпечує нормального проживання, отримувана ними пенсія у розмірі 2009 грн. та 2192 грн. не покриває витрат на лікування та оплату комунальних послуг. Окрім цього, у матері відповідача виявлено захворювання меланома (злоякісна пухлина), у зв'язку з чим вона потребує складних коштовних медичних обстежень та лікування, а сестра відповідача на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому не має змоги допомагати батькам. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.13, 14). Сторонами визнано, що діти на даний час проживають разом з позивачем. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обовязку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач працює у військовій прокуратурі Південного регіону України та отримує стабільний дохід, який за період з липня по грудень 2016 року становив 110106,30 грн. (а.с.66), а тому суд вважає, що позивачем обґрунтовано заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей саме у частці від доходу відповідача. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з Роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд враховує, що у відповідача є двоє батьків похилого віку, які отримують пенсію у розмірі 2192,04 грн. та 2009,13 грн. (а.с.47, 48), разом з тим у матері відповідача виявлено захворювання меланома (а.с.50, 51, 52), у зв'язку з чим вона потребує додаткових витрат на медичні обстеження (а.с.53), грошове забезпечення відповідача згідно з довідкою Військової прокуратури Південного регіону України (а.с.66) становить в середньому 18351 грн. на місяць, Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено у розмірі з 1 січня 2017 року - 1355 грн., з 1 травня - 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн. на місяць, для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року - 1689 грн., з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн. на місяць, а тому суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі 1/3 частки із всіх видів заробітку (доходу) відповідача є достатніми для забезпечення належного утримання обох дітей, відтак позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. При цьому, суд вважає необґрунтовану, заявлену позивачем, вимогу про стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі ? частки всіх доходів відповідача, оскільки позивачем не представлено суду доказів, що витрати, необхідні для належного утримання дітей перевищують 1/3 частку доходу відповідача. Посилання позивача на ту обставину, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчим документом до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів 50% заробітної плати не свідчить про обовязок відповідача сплачувати аліменти у розмірі ? частки свого заробітку. Крім цього, судом не беруться до уваги посилання позивача на наявність у власності батьків позивача заміського будинку та квартир у Львові та Одесі, оскільки такі не спростовують тієї обставини, що мати відповідача хворіє, що потребує додаткових витрат, а наявність у їх власності квартири у м.Львові жодними доказами не підтверджена. Безпідставними суд вважає і посилання позивача на ту обставину, що у м.Львові проживає рідна сестра відповідача, яка на відміну від відповідача в змозі допомагати батькам-пенсіонерам, оскільки наведене не звільняє відповідача від обовязку утримувати батьків, якщо такі є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Крім цього, як вбачається з представленої відповідачем довідки (а.с.49), його сестра на даний час перебуває в академвідпусці по догляду за дитиною. Разом з тим, судом не беруться до уваги заперечення відповідача щодо стягнення з нього аліментів у частці із всіх видів його заробітку (доходу), оскільки саме такий спосіб виконання батьками обовязку утримувати дитину передбачений ст.181 СК України. А тому підстав для стягнення аліментів лише з грошового забезпечення відповідача суд не вбачає. Задовольняючи частково позовні вимоги, у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial