Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про встановлення факту належності документу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Мотивує свій позов тим, що [INFO] року померла її баба [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 1,3280, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER]. Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлої за заповітом, оскільки дочка померлої [PERSON], яка в силу ст.1241 ЦК має право на обов'язкову частку у спадщині, відмовляється від успадкування. Після смерті баби позивачка прийняла спадщину шляхом спільного проживання, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, у вищевказаному Державному акті було допущено помилку, оскільки покійна баба позивачки значиться в ньому як «[PERSON]», хоча правильно має бути «[PERSON]». Через допущену помилку в позивачки виникла проблема з оформленням спадкових прав. Просить визнати її право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак в своїй заяві до суду позов підтримала повністю, просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а справу слухати у її відсутність. Представник відповідача Перемильської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в своїй заяві до суду позов визнала повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у її відсутність Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Перемильської сільської ради і зареєстрованого 20 грудня 2004 року в реєстрі за №37 стверджується, що [PERSON] належну їй земельну ділянку заповіла своїй внучці [PERSON], тобто позивачці. Згідно з свідоцтвом про смерть, виданого виконавчим комітетом Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] року. З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,3280, яка розташована на території Перемильської сільської ради і яка призначена для ведення особистого сільського господарства. Оголошенням в газеті «Горохівський вісник», опублікованим 11 квітня 2015 року стверджується, що вищевказаний державний акт є втрачений та вважається недійсним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, судом достовірно встановлено, що при оформленні Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] було допущено орфографічну помилку, оскільки бабу позивачки зазначили «[PERSON]», хоча правильно має бути «[PERSON]», що підтверджено матеріалами справи. Через допущену помилку позивачка не може реалізувати своє законне право на оформлення спадщини. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 ст.1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідач [PERSON], відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині, однак подала до суду заяву про визнання позову. З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори №836/01-09 від 13 травня 2015 року вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] після померлої [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкова справа не заводилась. Як вбачається із письмового роз'яснення від 15 квітня 2015 року, виданого Горохівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті баби [PERSON] прийняла спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за заповітом [PERSON] на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 1,3280, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER].

Outcome: approved