Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за несплату аліментів за період з 01.03.2015 року по 01.03.2018 року в сумі 10855 грн. 75 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач частково сплачує аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 01.05.2018 року, у сумі 34376,47 грн. Від представника відповідача надійшли пояснення, в яких заперечує проти заявлених вимог, мотивуючи тим, що до 2015 року в нього не було заборгованості, але після звільнення з військової служби матеріальне становище значно погіршилось, на утриманні має непрацездатну матір. В подальшому має намір сплатити заборгованість по аліментам. В ході розгляду справи надано документи про сплату коштів в рахунок погашення заборгованості. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] Павліана, [INFO]. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утримані. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. На підставі виконавчого листа №2-2285 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14.06.2005 на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.06.2005 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.04.2005 і до повноліття дитини. Відповідачем надано розрахунок заборгованості з аліментів по справі №2-2285, заборгованість на 03.03.2015 відсутня, заборгованість за період з 03.03.2015 по червень 2018 року станом на 01.07.2018 року становить 30607,80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом\~статті 549ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49ЦК України\~неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Як роз'яснено в абзаці 1 п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст.196СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень ч.1ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідачем долучено копії квитанції про сплату аліментів на користь [PERSON], а саме: 16.08.2018 р. сплачено - 10 000,00 грн., 19.09.2018 р. сплачено 5 000,00 грн., 17.10.2018 р. сплачено 5000,00 грн., 12.11.2018 р. сплачено 5000,00 грн., 07.12.2018 року сплачено 3000,00 грн., 18.12.2018 року сплачено 2000,00 грн., 27.12.2018 року сплачено 1000,00 грн., та 2878,00 грн., 16.01.2019 року сплачено 100,00 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, по виконавчому документу № 2-2285 від 14.06.2005 року виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, [PERSON] сплачуються аліменти та станом на січень 2019 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що відповідачем сплачено заборгованість по аліментам та станом на січень 2019 року відсутня заборгованість по аліментам, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed