Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивач звертаючись до суду заявляє позовні вимоги до відповідачів, а саме: - визнати причину пропуску строку звернення до суду, поважною; - стягнути солідарно, з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 29086грн. 12коп. із них: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2014 по 29 лютого 2020 у розмірі 15394грн. 89коп.; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2014 по 29 лютого 2020 у розмірі 11125 грн. 00 коп. - інфляційні витрати - 1772 грн. 45 коп.; - 3% річних від простроченої суми - 793 грн. 78 коп. В обґрунтування змісту позовних вимог позивач зазначив, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплати за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону № 1875 розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затверджені в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. У підсумку за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 29086грн. 12коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошової зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином відповідачу нараховані суми інфляційних витрат за час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Тому позивач заявляє вказані позовні вимоги. Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав. Судом в межах завалених позовних вимог, на підставі наданих доказів, встановлені наступні факти та обставини: Відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплати за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] , за яким рахується заборгованість, а саме: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2014 по 29 лютого 2020 у розмірі 15394грн. 89коп.; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2014 по 29 лютого 2020 у розмірі 11125 грн. 00 коп. - інфляційні витрати - 1772 грн. 45 коп.; - 3% річних від простроченої суми - 793 грн. 78 коп. Дослідив та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи суд вважає: Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині - визнати причину пропуску строку звернення до суду, поважною, суд вважає: Вимогами ч, 2 статті 267 ЦК України визначено: Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Вимогами ч.1 ст.120 ЦПК України, визначено: Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Вимогами ч.1 ст.126 ЦПК України визначено: Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом З аналізу вказаних норм закону, суд має право вирішити вимоги, щодо поновлення процесуального строку в частині звернення до суду для захисту порушеного права сторони. Законом не передбачено обмеження сторони в праві на звернення до суду за захистом порушеного права, що відповідає вимогам ч.1 ст.4 ЦПК України: Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, вимоги позивача в частині поновлення право на звернення до суду є безпідставними. Вирішуючи майнові вимоги позивача, суд враховує, що нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресом проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до ч. 2 ст. Закону № 1875 та п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. За вимогами 901, 903 ЦК України передбачено: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже між сторонами укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, що підтверджено абонентським рахунком [NUMBER]. За боржниками утворилась заборгованість на загальну суму 29086грн. 12коп., яка на теперішній час, не погашена відповідачами. В підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем наведено розрахунок заборгованості відповідачів, що відповідає вимогам статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржники, які прострочили виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, боржникам нараховані: п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання і водовідведення» № 2918 від 10.01.2002 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, позивач має в межах правовідносин врегульованих укладеним договором про надання комунальних послуг заявляти вимоги щодо стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Вимогами статті 541 ЦК України визначено: Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Отже, суд вважає, вимоги позивач обґрунтував щодо заборгованості відповідачів по отриманим послугам, які відповідачами на день розгляду справи не спростовані. Таким чином, згідно наведених норм закону в межах виконання договірних зобов`язань підлягають задоволенню.

Outcome: partial