Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що 14.11.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до розписки від того ж числа, відповідач отримала від позивача у борг гроші в сумі 6500,00 гривень, згідно цієї ж розписки, гроші відповідач зобов'язувалася повернути до 18.11.2014, однак у встановлений строк [PERSON] позику не повернула, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 6500 гривень боргу та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги уточнив, а саме, що стягненню підлягає заборгованість у розмірі 6500 (шість тисяч п'ятсот) гривень та судові витрати, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, при винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачем [PERSON] було передано у борг відповідачці [PERSON] грошові кошти у сумі 6500, 00 гривень, які остання зобов'язалася повернути до 18 листопада 2014 року, що підтверджується розпискою від 14.11.2014 року Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, відповідно до вимог цивільного законодавства, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів у простій письмовій формі на загальну суму 6500 00 гривень. Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, розписка видана боржницею від 14.11.2014 року є документом, який належним чином підтверджує укладення договору позики та передачу грошових коштів боржнику. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (положення ч. 1 ст. 530 ЦК України). [PERSON] у встановлений домовленістю строк позику не повернула, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 6500, 00 гривень боргу та судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, зокрема, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, які за даним позовом становлять 243,60 грн. Згідно з наданим представником позивача розрахунком витрат на правову допомогу, витрати позивача [PERSON] згідно договору від 24.11.2014 року становлять 4000, 00 гривень.

Outcome: approved