Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду із даним позовом, який обґрунтовувала тим, що 14 листопада 2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження відділу РАЦС Маневицького РУЮ було зроблено актовий запис за №84, на підтвердження чого видано свідоцтво про одруження. Від шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки спільне життя в подальшому не склалося, рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 28 листопада 2016 року шлюб було розірвано та визначено місце проживання неповнолітньої дитини із матір`ю. У зв`язку з відсутністю згоди між нею та відповідачем щодо порядку та способу утримання сина, змушена була звертатися до суду із позовом про стягнення аліментів. На підставі рішення Маневицького районного суду Волинської області від 21 березня 2017 року, за її заявою Другим відділом державної виконавчої служби м.Луцьк Головного управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження, в якому зобов`язано стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до досягнення ним повноліття. Протягом тривалого часу відповідач аліментів не сплачував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів стан здоров`я сина значно погіршився, у зв`язку з чим змінився і її матеріальний стан. На лікування сина змушена витрачати значні кошти, участі у додаткових витратах відповідач не бере та не цікавиться матеріальним становищем. Зважаючи на те, що вона неодноразово, однак безуспішно, зверталася до відповідача за матеріальною допомогою, просила суд позов задовольнити і збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] , стягнути на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути із відповідача додаткові витрати в сумі 9\~356, 88 гривень, з них: 8\~000 гривень, понесених позивачем витрат на лікування дитини придбання корсету Шено та 1\~356, 88 гривень витрачених позивачем коштів на проїзд до лікувального закладу. \~ \~ \~ \~Згідно заяви від 24 вересня 2019 року позивачем було збільшено позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат, просили стягнути з [PERSON] додаткові витрати в сумі 19\~186 гривень 46 копійок, з них: 17\~200 гривень за придбання корсету Шено та 1\~986 гривень 46 копійок витрачених позивачем на проїзд до лікувального закладу. \~ \~ \~ \~Заявою від 10 грудня 2019 року представником позивача було уточнено позовні вимоги, просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати в сумі 19\~186 гривень 46 копійок, з них: 17\~200 гривень понесених позивачем витрат на лікування дитини (придбання корсету Шено), 1\~986 гривень 46 копійок витрачені кошти на проїзд до лікувального закладу та 2\~800 гривень витрат на професійну правову допомогу. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити із наведених у позові підстав. Відповідач позовні вимоги вважав необґрунтованими та просив відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини (далі Конвенція ООН про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на\~дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Судом встановлено, що з 14 листопада 2004 року по 28 листопада 2016 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON] . На даний час шлюб розірвано і неповнолітній син залишився проживати з матір`ю [PERSON] . Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 21 березня 2017 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частки із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що на даний час заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Разом з тим, із медичного висновку №100 про дитину інваліда віком до 18 років, виданої Маневицькою районною центральною поліклінікою 19 грудня 2018 року (дійсний до 20 грудня 2023 року) [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз «S подібний грудно поперековий сколіоз IV ст., стійкі значні зміни функцій опорно рухового апарату» (а.с. 8). Відповідно до довідки, виданої лікарем ТОВ «Ортоспайн К» від 20 травня 2019 року [PERSON] , рекомендовано [PERSON] корсет Шено 23 години на добу, ЛФК; індивідуальний вибір одягу; звільнення від навчань фізкультурою до кінця навчального року (а.с. 74). На підтвердження вимог в частині стягнення додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням, позивачем надано рахунок - фактуру ТОВ «Ортоспайн К» за 2018 за 2019 роки на суму 8\~000 гривень та 9200 гривень, відповідно, а також квитанції про їх оплату (а.с.9-10, 29,31). Позивач [PERSON] суду пояснила, що вона є інвалідом 3 групи з дитинства і на даний час перенесла операцію, а тому виникли додаткові витрати, у зв`язку з чим не має можливості одноособово оплачувати витрати, пов`язані із лікуванням сина. В судовому засіданні батько позивача, допитаний в якості свідка, [PERSON] , суду підтвердив, що він сплачував у банку кошти за лікувальний корсет для внука. Кошти в розмірі 9\~000 гривень для оплати надала йому дочка. Заперечуючи позов, відповідач [PERSON] суду пояснив, що не відмовляється від утримання сина і окрім аліментів, по яких заборгованість сплатив в повному обсязі, купує також йому продукти харчування та одяг, коли син гостює в нього. Щодо стягнення з нього додаткових витрат на лікування сина, зазначив, що у зв`язку з поганим станом здоров`я він має певні обмеження під час влаштування на роботу та виконання своїх обов`язків в подальшому. Крім того значну частину заробітної плати, окрім аліментів, витрачає на необхідні медикаменти, на підтвердження чого надав епікриз та виписки з медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 80-86). Просив суд взяти до уваги той факт, що син у зв`язку із захворюванням отримує щомісячну державну соціальну допомогу. Як вбачається із посвідчення Серії [NUMBER] , виданого Управлінням соціального захисту населення Маневицької РДА, [PERSON] , [INFO] , призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства з 19 грудня 2018 року по 20 грудня 2023 року у сумі 2\~061 гривня 40 копійок (а.с. 16). В судовому засіданні позивач [PERSON] суду підтвердила, що окрім витрат, пов`язаних із придбанням корсету Шено, які просить стягнути із відповідача, вона не понесла жодних витрат на лікування чи оздоровлення дитини. Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, беручи до уваги стан здоров`я відповідача, а також щомісячне отримання неповнолітнім [PERSON] державної соціальної допомоги, яка на даний час повністю покриває витрати на його лікування, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі ст. ст. 7, 185 Сімейного кодексу України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed