Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 вересня 2015 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. М. Величая, 91 -а. Зазначена частка будинку належить померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.06.1972 року Синельниківською держнотконторою за реєстром № 1915. 19 серпня 2015 року [PERSON] залишив заповіт на ім'я позивача на все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право; заповіт посвідчено приватним нотаріусом Синельниківськоґо міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 565. Спадщину після смерті батька позивач прийняла згідно із ст.1269 Цивільного кодексу України так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Синельниківської держав\-ної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно спадкодавця. Але нотаріус відмовив їй у його видачі оскільки вона не надала оригінала правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності її батька на спадкове майно. Дійсно оригінал правовстановлюючого документу-договору купівлі-продажу, посвідченого 30.06.1972 року Синельниківською державною нотаріаль\-ною конторою за реєстром №1915, на підставі якого 1/2 частка житлового будинку, розташована за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове вул. М.Величая,91-а, належить [PERSON], втрачено. Але збереглася архівна копія вищезазначеного правовстановлюючого документу. Підтвердженням того, що вказана квартира належить саме спадкодавцю [PERSON] є довідка комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 28 від 16.01.2017 року, в якій зазначено, що 1/2 частка житлового будинку розташованого за адресою: м. Синельникове, вул. М.Величая, 91-а зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу посвідченого 30.06.1972 року Синельниківською держнотконторою за реєстром № 1915. У звязку з вищенаведеним просить визнати за нею [PERSON], 16 грудня 1979 року народ\-ження, право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з відповід\-ною часткою господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. М.Величая, 91-а в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка настала 27 вересня 2015 року. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] громади в особі Синельниківської міської ради до суду не зявилась, надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечує. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, а судове рішення ухвалюється на підставі наявних в справі документів. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст.1 ЦПК України, встановив наступне. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-КИ №645090, виданого 29.09.2015 р., Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельниківськове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] помер 27.09.2015 року. Оглянувши спадкову справу №28/2016 індекс 02-14, судом встановлено, що 12.08.2015 р. [PERSON] склав заповіт на ім'я [PERSON] на усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті; заповіт посвідчено приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №565. Позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця [PERSON] 08.02.2016р., подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Постановою від 22.02.2017 року державний нотаріус Першої Синельниківської держа\-вної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у звязку з тим, що не надано правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на ? ч. житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями. З договору купівлі-продажу, посвідченого 30.06.1972 року Синельниківською держнотконторою за реєстром № 1915, вбачається, що 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. М.Величая, 91 -а. належить померлому [PERSON] З довідки комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 28 від 16.01.2017 року, зазначено, що 1/2г частка житлового будинку розташованого за адресою: м. Синельникове, вул. М.Величая,91-а, зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 30.06.1972 року Синельниківською держнотконторою за реєстром № 1915. В довідці №781 від 12.10.2016р. наданою Головою квартального комітету №12, зазначено, що [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований один за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. М.Величая, 79-А, з 02.03.2015р. по день смерті 27.09.2015р. Так, відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 16 ЦК України передбачено, що однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У\~ст.1218 ЦК України\~зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом, своєчасно у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відповідно до положень ч.1\~ст.1269 ЦК України, про що свідчать матеріали справи. Враховуючи вищевикладене, зясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]С . є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved