Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким в уточненому вигляді остаточно просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], ? частина якої належить позивачу наступним чином: виділити в користування позивачу житлову кімнату, площею 17,5 кв.; виділити відповідачу в користуванні житлову кімнату, площею 10,кв.м.; в загальному користуванні залишити коридор, площею 6,7 кв.м., кухню, площею 6,1 кв.м., туалет, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату, площею 1,8 кв.м., вбудовану шафу, площею 0,8;0,8 кв.м. Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що ? частина спірної квартири належить позивачу за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.06.2007р. в порядку поділу майна подружжя. Інша ? частина квартири належить відповідачу, з яким в останній час виникають конфлікти стосовно порядку користування нею, у зв'язку з чим позивач просить виділити неї в користування жилу кімнату, площею 17,5 кв.м. Позивач в судовому засіданні підтримала вищевикладені обставини і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомним про день та час розгляду справи належним чином. Суд, вивчивши доводи позову вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, що 1/2 квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], інша частина [PERSON]. Такий факт підтверджено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.06.2007р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.15,16). Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Спірна квартира є двохкімнатною, житловою площею 27,5 кв.м. загальною площею 45,5 кв.м., та складається із 1 кімнати, площею 17,5кв.м. та 2-ї 10,0кв.м., на підставі технічного паспорту. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Із правил ст. 358 ЦК України також випливає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як встановлено, між співвласниками домовленості щодо користування і володіння спільною частковою власністю не досягнуто. У разі відсутності між співвласниками такої домовленості, на підставі правил ст.. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права користування своєю часткою майна, що перебуває у спільній часткової власності. Позивач є таким же власником як і відповідач і вправі фактично користуватися належним неї майном, а враховуючи відносини, що склалися між сторонами, користування спірною квартирою без визначення порядку такого користування, фактично є неможливим. Не виділення позивачу будь-якого приміщення позбавляє її взагалі права користуватися цим майном. Оскільки позивач просить виділити у користування кімнату, яка є ізольованою та не перевищують розміру її частки у праві спільної часткової власності, для вирішення цього питання не потрібно спеціальних знань. Таким чином, суд вважає можливим виділити позивачу в користування кімнату, площею 10 кв.м., що не перевищує розміру її частки у справі спільної часткової власності, інші приміщення та вбудовану шафу, залишити у загальному користуванні співвласників.

Outcome: approved