Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкоди у користуванні житловим будинком № 60 по вул. Богдана Хмельницького в м. Тараща Київської області шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цих осіб понад встановлені строки, посилаючись на те, що вона є власниками житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. В даній частині будинку крім неї та дітей зареєстровані відповідачі, хоча згоди на їх реєстрацію вона не давала. У вересні 2015 року відповідачі виїхали з належної частини будинку і більше не зявлялися. В даний час, вони фактично проживають в [INFO]. Крім того, відповідач [PERSON] має житло у смт. Рокитно. Відповідачі в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, в звязку з чим позивач і змушена була звернутися до суду за захистом права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] та як законний представник неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлена, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнає. Судові витрати просить покласти на позивача. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, судом зазначається наступне. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивача, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами внесеними ППВСУ №15 від 25.05.1998 року) у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування житловими приміщенням, судам необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право\~ на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого\~ інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також\~ оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивач є власником 56/100 частин житлового будинку, розташованого по вул. Богдана Хмельницького, 60 в м. Тараща Київської області, що належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 29.01.2003 року державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 454. В даному житловому будинку зареєстровані, в тому числі, відповідачі по справі, які з вересня 2015 року не проживають в житловому будинку та ним не користуються, що підтверджується Актом про реєстрацію і проживання в м. Тараща громадян, складеним 20.09.2017 року депутатом Таращанської міської ради Київської області [PERSON], за участю свідків, зареєстровано секретарем міської ради 20.09.2017 за № 796, довідкою № 5628 від 20.08.2017, виданою виконавчим комітетом Таращанської міської ради Київської області. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи той факт, що відповідачі відсутні понад один рік у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 60, м. Тараща Київської області, що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності відповідачами не надано, а судом не здобуто, тому суд прийшов до висновку, що відповідачі втратили право користування зазначеним вище житловим приміщенням. Отже, оцінюючи наявні докази по справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат в розмірі 640 грн., що підтверджено відповідною квитанцією.

Outcome: approved