Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення суми заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 05 січня 2011 року по 28 жовтня 2014 року працювала у ПАТ «Азовзагальмаш». 28 жовтня 2014 року вона звільнилася за власним бажанням. На момент звільнення та по теперішній час відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі, а саме: за період з липня по жовтень 2014 року. Одночасно просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, також уточнила та просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з липня по жовтень 2014 року у розмірі 5514,04 грн. та середній заробіток з 29.10.2014 року по день винесення рішення суду в сумі 6937,20 грн. Представник відповідача у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, але надав заперечення проти позову, довідку про заборгованість заробітної плати, копії розрахункових листів позивача, копію табелю та графік роботи підприємства за 2014-2015 р.р. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 05 січня 2011 року працювала у ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується записами у трудовій книжці. 28 жовтня 2014 року [PERSON] була звільнена з підприємства на підставі ст.38 КЗпП за власним бажанням. Відповідно до довідки, наданої ПАТ «Азовзагальмаш», заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить: за липень 2014 року - 219,37 грн., за серпень 2014 року - 1435,50 грн., за вересень 2014 року - 1454,96 грн., за жовтень 2014 року - 2404,21 грн. а всього - 5514,04 грн. Згідно ст.115 Кодексу Законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. З огляду на викладене суд вважає, що оскільки відповідачем була нарахована, але вчасно не виплачена заробітна плата, заборгованість за якою складає 5514,04 грн., то вказана сума підлягає стягненню на користь позивача, з урахуванням податку з доходів фізичних осіб та пенсійних утримань. Згідно ст.116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу Законів про працю України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним. Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Такі ж положення були викладені і у Правових позиціях Постанов Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі №6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у справі №6-60 цс11. Позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 6937,20 грн. Відповідно до розрахунку у позовній заяві, позивачем, починаючи з 29.10.2014 року по день винесення рішення мало бути відпрацьовано 72 робочі зміни, а розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 96,35 грн. При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 29.10.2014 року по 23.03.2015 року складає: 72 дн. х 96,35 грн. = 6937,20 грн. Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, судом встановлено, що оскільки відповідачем при звільненні [PERSON] не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з липня по жовтень 2014 року в розмірі 5514,04 грн. та середній заробіток за час затримки виплати при звільненні за період з 29.10.2014 року по 23.03.2015 року у розмірі 6937,20 грн., та ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень за вимоги майнового характеру.

Outcome: approved