Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Покликається на те, що 26.12.2015 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину: [PERSON] Іларію Віталіївну,24.01.2017року народження, яка проживає із нею у м. Бібка Перемишлянського району та перебуває на її утриманні. Зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Добровільно кошти на утримання дочки не надає, інтересами сімї та своєї дитини не цікавиться. Зазначила, що відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.2,4 ст.84 СК України. Вважає, що право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Звертає увагу суду на те, що не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень, що є зовсім недостатньо для задоволення власних потреб та ще й утримання дитини. Відповідач працює та отримує дохід, а отже може сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення [PERSON] Іларією Віталіївною трьох років. Позивач в судове засідання не зявилась, однак подала заяву в якій позов підтримує в повному обсязі, просить розглянути дану цивільну справу без її участі (а.с.13). Відповідач в судові засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, причин своєї неявки суду не повідомив, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток (а.с.9,11,12), а тому суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до положень ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. З копій свідоцтва про шлюб [PERSON] 1-СГ № 269965 від 26 грудня 2015 року вбачається, що 26 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №3787 (а.с.4). З копії свідоцтва про народження, [PERSON] 1-СГ №532543 від 26.01.2017 вбачається, що сторони є батьками [PERSON] Іларії Віталіївни, [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради від 06.10.2017р. №3005, [PERSON] разом із донькою [PERSON] Іларією Віталіївною проживають в [INFO] (а.с.6). Як вбачається із довідки Бібрської райлікарні від 03.11.2017року №02-17/27 [PERSON] працює в Бібрській райлікарні на посаді сестри медичної невралогічного відділення. З 31.03.2017р. по 24.01.2020р. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку. На даний час до роботи не приступила (а.с.15) Виходячи з аналізу положень статей 3-5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд повинен керуватися принципами рівності, розумності та справедливості. Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом частин 2, 4 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, метою законодавчого закріплення права матері на отримання аліментів на дитину і на своє утримання є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення її грошовими коштами, необхідними для її життєдіяльності. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Як видно з довідки Управління соціального захисту населення Перемишлянської РДА Львівської області від 17.11.2017р. №2668 [PERSON] знаходиться на обліку в Перемишлянському РУСЕН і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, що становить 860 гривень в місяць (а.с.14). На підставі наведеного суд виходячи з тих обставин, що відповідач має можливість працювати і будь-яких обмежень з цього приводу не встановлено. Враховуючи, що [PERSON], як і його дружина потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved