Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], на її користь у твердій грошовій сумі 850 грн., але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 09.09.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 557. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Позов мотивує тим, що фактично з середини січня 2014 року вони з відповідачем сумісне господарство не ведуть, хоча продовжують проживати за однією адресою. Вказала, що матеріальну допомогу на забезпечення життєдіяльності дочки відповідач практично не надає, робить це на власний розсуд і у розмірі, який не може забезпечити нормальні потреби дитини. Вважає, що зберегти сім'ю не можливо. Спору з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив що проти розірвання шлюбу не заперечує, проте, просив стягувати аліменти в частці від всіх його видів доходів (заробітку), а саме відраховувати із заробітної плати, оскільки він офіційно працевлаштований. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.2006 року сторони зареєстрували шлюб в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 557 (а.с. 4). Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14 січня 2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис про народження № 102, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини з середини січня 2014 року, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, що призвело до втрати взаємної довіри і поваги, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з поданої відповідачем довідки про доходи від 27 лютого 2014 року, він працює водієм автотранспортного засобу на ТОВ «Господарчі товари 2010» і його заробітна плата за період з 01 березня 2013 року по 28 лютого 2014 року, становить 12795,45 грн. (а.с.14). Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини практично не надає, дитина знаходяться на утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, який працює офіційно та має регулярний дохід, на утриманні інших дітей не має, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню частково в частині стягнення аліментів у розмір 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно ч. 1 ст. 191 СК України, стягнення аліментів у зазначеному розмірі слід здійснювати, починаючи від дня пред'явлення позову, тобто з 31.01.2014 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial