Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вона уклала договір купівлі-продажу з [PERSON], відповідно до якого вона придбала 77/100 частини домобудівні з надвірними будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений Херсонською товарною біржею «Ізумруд». На теперішній час позивачу стало відомо, що вказаний договір не є правовстановлюючим документом, оскільки нотаріально не посвідчений. [INFO] року [PERSON] помер, його спадкоємицею є його дочка - [PERSON] Позивач за відсутності правовстановлюючих документів не має можливості реалізувати своє право у повному обсязі, а саме зареєструватися яка власник майна, та отримати свідоцтво на право власності на нерухоме майно. У зв'язку з викладеним просить визнати договір купівлі-продажу 77/100 частини житлового будинку №5689 від 07.12.1999 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Херсонською товарною біржею «Ізумруд» та зареєстрованого в Херсонському ДБТІ, про що здійснено запис в реєстрову книгу №1 за реєстровим №45 від 28.01.2006 року - дійсним; визнати за [PERSON] право власності на 77/100 частини житлового будинку [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просила проводити розгляд справи без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 07.12.1999 року між [PERSON] та [PERSON] на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» було укладено договір купівлі-продажу №5689 77/100 частини домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] який зареєстрований Херсонською товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний №5689 від 07.12.1999 року. Право власності зареєстровано в ХДБТІ за реєстровим №45 від 28.01.2006 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як вбачається з технічного паспорту, складеного 12.11.2012 року ХДБТІ, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] однак документи не оформлені. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки договір між сторонами було укладено 07.12.1999 року, то правовідносини сторін регулюються нормами ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963 року), якщо одна з сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, оскільки сторони домовились про умови договору, і відбулося повне виконання договору, але відповідач своєчасно взяті на себе зобов'язання про нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу не виконав, тому позивач змушена була звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним, так як у позивача виникає підстава для набуття права власності з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним та з вимогою про визнання за нею права власності на домоволодіння, оскільки іншим шляхом неможливо за відсутністю правовстановлюючих документів оформити право власності на нерухоме майно та належним чином зареєструвати, тому що право власності позивач набуває на житловий будинок після державної реєстрації нерухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе задовольнити позов, що негативно не вплине на права та інтереси сторін та інших осіб, оскільки позивач за відсутності правовстановлюючих документів на 77/100 частини житлового будинку не має можливості реалізувати своє право у повному обсязі, а саме отримати свідоцтво на право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного, ст. 49 ЗУ Про власність, ст.ст. 47, 334 ЦК України (1963 року),

Outcome: approved