Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що перебуває у трудових відносинах із відповідачем, працює черговою у гуртожитку, утім, відповідач практично не виплачує заробітну плату, через що утворилася заборгованість за період з 2011 р. по 2014 р. на суму 19 500,41 грн. Посилаючись у позові на те, що надати довідку про розмір заробітної плати відповідач відмовляється, у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у зазначеному вище розмірі. За судового розгляду позивач зменшила розмір вимог позову, та просила, оскільки деяка частина заборгованості по заробітній платі вже стягнута з відповідача на підставі рішень комісії по трудових спорах, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 2 086,44 грн., яких: заборгованість за липень 2011 р. - 5,54 грн., заборгованість за 2012 рік - 1 844,30 грн., заборгованість за лютий 2013 р. - 40,47 грн., заборгованість за квітень 2013 р. - 196,13 грн. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Представник відповідача заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні, посилався на те, що заробітна плата позивачу була виплачена, заборгованість, яка мала б бути стягнута судовим рішенням, відсутня. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач працює у ПАТ «Дніпроважпапірмаш імені Артема» з 01.06.2011 р. в адміністративно - господарському відділі черговою гуртожитку (а.с. 3), та відповідач не виконував вимоги закону у частині обов'язку дотримання строків та періодичності виплати заробітної плати, що призвело до утворення заборгованості по виплаті заробітної плати. За ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами; комісія по трудових спорах приймає рішення більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні (ч. 1 ст. 227 КЗпП України). Відповідно до ст. 229 КЗпП України рішення комісії по трудових спорах підлягає виконанню власником або уповноваженим ним органом у триденний строк по закінченні десяти днів, передбачених на їх оскарження (стаття 228), за винятком випадків, передбачених частиною п'ятою статті 235 цього Кодексу. Згідно ст. 230 зазначеного кодексу у разі невиконання власником або уповноваженим ним органом рішення комісії по трудових спорах у встановлений строк (стаття 229) працівникові комісією по трудових спорах підприємства, установи, організації видається посвідчення, що має силу виконавчого листа. Індивідуальні трудові спори вирішуються судами безпосередньо або після їх попереднього розгляду комісією по трудових спорах (КТС). Судом встановлено на підставі пояснень представника позивача, що комісією по трудових спорах Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» було ухвалено рішення про стягнення заробітної плати з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» на користь працівників (у тому числі на користь позивача), та було видано посвідчення на примусове виконання рішення комісії по трудових спорах, через що розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 2 086,44 грн., яких: заборгованість за липень 2011 р. - 5,54 грн., заборгованість за 2012 рік - 1 844,30 грн., заборгованість за лютий 2013 р. - 40,47 грн., заборгованість за квітень 2013 р. - 196,13 грн. Таким чином, скориставшись позасудовим порядком розгляду трудового спору (ст. 221 КЗпП України), трудові права позивача були захищені іншим органом, який має право розглядати трудовий спір, рішення якого підлягає виконанню у встановленому законом порядку, а не шляхом звернення до суду за вирішенням спору, який вже вирішений у встановленому законом порядку, через що розмір заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі складає з урахуванням пред'явленого до виконання рішення комісії по трудових спорах, зазначеного вище, та саме ця сума підлягає стягненню на підставі судового рішення з відповідача на користь позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved