Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач Знамянський міськрайонний центр зайнятості (далі по тексту Центр) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих коштів в розмірі 2314,78 грн. Обґрунтував вимоги тим, що 05.09.2006 відповідач звернувся до Центру із заявою про вирішення питання щодо працевлаштування та надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. В зазначеній заяві вказала, що на момент звернення вона не є найманим працівником, не укладала договір цивільно-правового характеру, не зареєстрована як фізична особа-підприємець, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, тобто підтвердила відсутність заробітку. В результаті розгляду заяви, наказом Центру № НТ 060912 від 12.09.2006 відповідачу було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги. Допомогу по безробіттю відповідач отримав в період з 12.09.2006 по 09.08.2007 в розмірі 2314,78 грн. При проведенні розслідування відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці України та ДПА України від 13.02.2009 №60/62, та відповідно до відомостей, отриманих на запит позивача, встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 19.07.2003, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності щодо нього проведена тільки 26.12.2016. Отже, на момент реєстрації (в період перебування на обліку) в центрі зайнятості відповідач належав до категорії зайнятого населення і не мав права на надання йому статусу безробітного та відповідно на призначення допомоги по безробіттю, на момент реєстрації не повідомив позивача про те, що зареєстрований як фізична особа-підприємець та незаконно отримав кошти в сумі 2314,78 грн. 06.03.2017 директором Знамянського міськрайонного центру зайнятості видано наказ №НТ170306/2 про повернення незаконно отриманих відповідачем коштів. Вказаний наказ разом із супровідним листом за вих.№03-09/384/03 від 06.03.2017 направлено відповідачу, але кошти в добровільному порядку відповідачем не відшкодовано, вказаний наказ не оскаржено. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд задовольнити вимоги та розглядати справу без його участі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК україни у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Розглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни, які мешкають на території України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі безробіття з незалежних від них обставин. Підпунктом б частини 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до Знам'янського міськрайонного центру зайнятості із заявою про вирішення питання щодо працевлаштування та надання статусу безробітного, де спеціалістом центру зайнятості була заповнена персональна картка №110705906090500002 (а.с.3). Відповідач повідомив, що в данний час він не є найманим працівником, не уклав договір цивільно-правового характеру, не зареєстрований як фізична особа-підприємець, не забезпечує себе роботою самостійно, тобто підтвердив відсутність заробітку, що підтверджується заявою (а.с. 4). Відповідно до ст.2 Закону України «Про зайнятість населення», безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Як передбачено ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Статтею 18 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що державна служба зайнятості створена для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки та перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян та здійснює свою діяльність під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України. Ненадходження коштів до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття перешкоджає своєчасному фінансуванню витрат, пов'язаних з виплатою допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації, а також реалізації державної політики у сфері страхування на випадок безробіття, ускладнює здійснення державою активної соціально -економічної політики, спрямованої на задоволення потреб населення у добровільному виборі виду діяльності, забезпечення гарантій щодо працевлаштування громадян, соціального зв'язку у сфері зайнятості. Згідно акту № 28 Знамянського міськрайонного центру зайнятості розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» вбачається, що безробітна [PERSON] не повідомила відомості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення, а саме: встановлений факт одночасного перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна та та реєстрації як фізичної особи-підприємця (а.с.6). Внаслідок чого відповідачу незаконно нараховано і виплачено допомогу по безробіттю в сумі 2314,78 грн. Наказом №НТ170306/2 від 06.03.2017 зобов'язано відповідача повернути кошти незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 2314,78 грн. Згідно зі ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. За змістом п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 №60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому чинним законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманої допомоги. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Згідно з п.7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Пункт 9 цього Порядку передбачає, що рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно зі ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Доказів, які б свідчили про відшкодування відповідачем незаконно отриманої допомоги по безробіттю, на день розгляду справи, або ж спростовували доводи позивача, - суду не подано. На підставі викладеного та

Outcome: approved