Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (після уточнень) в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно її доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що з 27.10.2009 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Даний шлюб розірвано 22.04.2014. Відповідач відбував покарання у Свердловській виправній колонії (№ 38) Луганської області і після звільнення не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх доньок, не цікавився їх життям, жодного разу не відвідував їх, хоча йому цього не забороняли. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 65). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 66). Представник третьої особи у судове засідання не з?явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила (а.с. 67). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи клопотання відповідача про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу без участі сторін та представника третьої особи, за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини. З свідоцтв про народження встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю - позивачем у справі (а.с. 6-7, 10). Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 22.04.2014 шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх доньок у розмірі 400 грн. щомісяця на кожну і станом на 01.11.2019 відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 54322 грн. 58 коп. (а.с. 8-9, 11-13). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивача, за місцем проживання останньої створені усі умови для проживання дітей, санітарні умови задовільні (а.с. 14). З довідок з навчальних закладів та школи танців встановлено, що вихованням дітей [PERSON] та [PERSON] займається їх мати, останні виглядають гарно, навчаються успішно тощо; батько жодного разу не відвідував навчальні заклади і його жодного разу не бачили (а.с. 15-18). З довідки, виданої начальником ВОРН в Миколаївській області, встановлено, що відповідач відбував покарання у Свердловській виправній колонії (№ 38) Луганської області на тимчасово окупованій території України (а.с. 19). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов?язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише у невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, суд бере до уваги характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов?язків, ту обставину, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, повністю ухилився від виховання своїх дітей, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому відповідач [PERSON] повинен бути позбавлений батьківських прав. Разом з тим, суд роз?яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України, в разі стійкої зміни поведінки відповідача у відношенні до доньок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved