Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що з червня 2000 року по березень 2001 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від цих фактичних шлюбних відносин у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 05.06.2002 з відповідача, починаючи з 15.05.2002 на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання дочки [PERSON] , до досягнення нею повноліття. Протягом 2011-2019 років відповідач повинен був сплачувати аліменти на підставі зазначеного рішення суду, однак, відповідач ухилявся від сплати аліментів і станом на березень 2021 року заборгованість становить 58516 грн. 59 коп. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з червня 2011 року по березень 2019 року у розмірі 17885 грн. 82 коп. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримала, проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив у задовленні позову [PERSON] відмовити за безпідставністю. В обгрунтування своїх заперечень зазначав, що дійсно мав заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В той же час, станом на 28.07.2020 відповідачем було погашено заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 1/4 частини усих видів його доходу в повному обсязі і державним виконавцем були скасовані заходи примусового виконання, виключено відомості про відповідача з Єдиного реєстру боржників. При цьому відповідач зазначав, що положення СК України не передбачають можливості стягнення за прострочення сплати аліментів збитків, так як аліментні платежі призначені для поточного утримання дитини, а не для одержання доходів. Відповідач наголошував, що не навмисно сплачував аліменти не в повному обсязі або не регулярно, а через обставини, які не залежали від нього, оскільки він офіційно працевлаштований не був, регулярний дохід не отримував. Крім того, на сьогодні склалися такі обставини, що відповідач офіційно не працює, але береться за будь-які підробітки і періодично підробляє у приватних підприєців, отрмуючи мінливі доходи. На сьогодні на утриманні позивача знаходиться його інша сім`я: цивільна дружина [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] , а також він допомагає своїй матері, яка є особою похилого віку та потребує його фінансової допомоги. Відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості, але доходів не отримує. Земельних ділянок, з яких би міг отримувати дохід, не має. В заяві від 03.09.2021 відповідач просив розстрочити суму неустойки (пені) в разі задоволення судом позовних вимог. Позивачем подано відповідь на відзив, в якій остання зазначала, що її вимоги грунтуються на фактичній заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 21400461. Відповідач посилається на те, що відповідно до постанови про скасування заходів примусового виконання від 28.07.2020 заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 2708962 погашена в повному обсязі. В той же час, виконавчі провадження № 2708962 та № 21400461 були відкриті на підставі одного виконавчого листа № 2-548/02 від 26.08.2010. Після виявлення цього факту виконавче провадження № 2708962 було визнано помилковим, а постановою від 28.07.2020 про скасування заходів примусового виконання заборгованість за ним було списано, а боржника виключено з реєстру боржників. Заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 21400461 на підставі виконавчого листа № 2-548/02 від 26.08.2010 є вірною та станом на 26.07.2021 складає 58516,59 грн. Відповідачем не надано жодного доказу поважності причин несплати аліментів. З`ясувавши\~ обставини,\~ якими сторони обґрунтовують свої\~ вимоги та заперечення,\~ дослідивши надані\~докази,\~суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Як убачається з матеріалів справи, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем (а.с. 5). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 05.06.2002 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття (а.с. 6, 7) Згідно з довідкою Путивльського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2-548 від 26.08.2010, виданого Путивльським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , станом на 12.03.2021 заборгованість складає 58516 грн. 59 коп. (а.с. 9,10). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Позивач просить суд стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2011 року по березень 2019 року у розмірі 17885 грн. 82 коп. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1% Враховуючи те, що відповідачем з червня 2018 року по день звернення позивача до суду періодично вносились платежі, іноді - з переплатою аліментів, суд, враховуючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на березень 2019 року, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі 17885 грн. 82 коп., а саме, за період з червня 2011 року по березень 2019 року (а.с. 8). Відповідно до частини 1 статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Як передбачено пунктом 2 частини 7 статті 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з частиною 4 статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. З урахуванням наданих відповідачем доказів щодо наявності у нього на утриманні інших членів сім`ї, даних про його матеріальний стан, а також приймаючи до уваги те, що позивач не заперечувала проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення суду згідно запропонованого відповідачем графіку погашення заборгованості. В силу вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., від сплати якого позивач була звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved