Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її брат - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Брат заповіту не залишив, а вона прийняла спадщину за ним, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, про відмову від спадщини не заявляла. Крім неї ніхто більше спадщину не прийняв оскільки на момент смерті ніхто разом з ним постійно не проживав, брат ніколи одружений не був, їх батьки померли задовго до брата. Відповідно спадщину за братом прийняла лише вона та для її оформлення і отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до Перечинської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнав позовні вимоги. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району 24 травня 2019 року (а. с. 5, 8-11). На день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований та проживав лише [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Довідкою виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2030 від 07 серпня 2019 року підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської районної ради Закарпатської області від 11 вересня 2019 року вих. № 07-06/Г-113 в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації» відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21). Як вбачається з наданої на вимогу суду копії спадкової справи № 59/2019, заведеної 09 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася у встановлений статтею 1270 ЦК України строк до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, про відмову від спадщини не заявляла (а. с. 31-38). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Разом з цим, як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу від 09 грудня 2019 року № 321/02-14, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті її брата [PERSON] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а. с. 20). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем за законом прийняла спадщину за братом [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Що стосується питання розподілу судових витрат, то з врахуванням поданої позивачем заяви, в якій остання просить питання щодо судових витрат не вирішувати, а також положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, суд приходить до висновку, що таке волевиявлення позивача не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved