Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] [INFO], батьком якого він являється, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виховання сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що з 01 липня 2010 року по 12 червня 2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON]. З 05.01.2014 року відповідача припинив спілкування з дитиною, стягнуті рішенням суду аліменти на утримання сина не сплачує, та має значну заборгованість. Його поведінка свідчить про небажання бути батьком, так як він більше трьох років жодного разу не спілкувався з дитиною проявляючи байдужість. На даний час відповідач створив нову сім'ю тому проблеми виховання, розвитку та утримання сина його не цікавлять. Просить позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], 2011 року народження, розглядалося на засіданні комісії. У нього існує заборгованість по сплаті аліментів, комісією не було здобуто доказів, що [PERSON] намагається приймати участь у вихованні дитини, але йому в цьому перешкоджають. Вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, суд розглянув справу в його відсутність з винесенням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку представника третьої особи, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], підтверджується, що його батьком є [PERSON] (а.с.7) З копії рішення Ніжинського міськрайонного суду про розірвання шлюбу від 12 червня 2012 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 01 липня 2010 року (а.с.8). Свідоцтвом про укладення шлюбу підтверджується, що позивач уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до довідки-розрахунку Голосіївського районного відділу ДВС м. Київа ГТУЮ у м. Київі [PERSON] має заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON], 2011 року народження, в розмірі 31 135,68 гривень, що підтверджується і довідкою про неотримання аліментів (а.с. 9-10). Висновком від 27.10.2016 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради, затвердженого рішенням Ніжинської міської ради від 27.10.2016 № 307 встановлена доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його сина [PERSON] (а.с.13-14). Відповідно до довідки ДНЗ № 13 загального розвитку дітей «Берізка» від 29 липня 2016 року [PERSON] вихованням сина не цікавиться (а.с.15). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його участі у вихованні сина [PERSON]. [PERSON] не відвідував і не відвідує батьківські збори у дошкільному закладі, тривалий час не спілкується з дитиною, має борг зі сплати аліментів. Ці обставини є елементами протиправного невиконання відповідачем, передбачених ст. 150 СК України, обов'язків щодо виховання та розвитку сина, де зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] буде суперечити інтересам дитини. На думку суду поведінка відповідача є такою, що свідчить про ухилення від виконання ним обов'язку по вихованню малолітнього сина, який не цікавиться дитиною, не займається його вихованням, утриманням. Такий акт свідомої поведінки [PERSON] розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов'язок по відношенню до сина [PERSON]. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як викладені в ньому доводи знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, яка в якості підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачає ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, наявність чого суд встановив в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень, сплачений при подачі позову.

Outcome: approved