Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 2004 року по 28.02.2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а їхні діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей, непрацездатних, батьків не має та стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву у якій просить справу розглянути у її відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивача вважає за необхідне розглянути справу у відсутності сторін по справі та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач з 26 серпня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.02.2013 року (а.с. 4-4 зв.). Сторони по справі мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Відповідно свідоцтв про народження дітей Серії [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], батьком вищевказаних дітей являється відповідач [PERSON] Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Із заяви позивача убачається, що інших неповнолітніх дітей та/або непрацездатних осіб на утриманні відповідача не має. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, судом встановлено, що діти сторін по справі проживають з матір'ю та перебувають на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, інших утриманців не має, матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач позивачу не надає. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Обов'язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги викладене суд вважає, що наведені обставини є підставою для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, а саме у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно починаючи з 21 червня 2017 року і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, потім по 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття та по 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. У решті заявлених вимог слід відмовити. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial