Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів вказавши, що є матір'ю малолітньої дитини [PERSON] [INFO], батьком дитини є [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами фактично були припинені до народження дитини відповідач залишив сім'ю та до даного часу не повернувся, втратив інтерес до сімейного життя, вихованням дитини не замається, матеріально не забезпечує та не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання неповнолітньої доньки у розмірі 500 грн., для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідач ні усно, ні письмово з донькою не спілкується, не цікавиться її долею, станом здоров'я, не навідується, утриманням та вихованням не замається, не піклується про її фізичний, духовний та моральний стан, не готує її до самостійного життя. З батьком дитина не зустрічалася та не спілкується. Позивач та представник у судове засідання, не зявилися направили до суду заяву у якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без участі представника. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Представник третьої особи в судовому в судове засідання не з'явився подавши клопотання про розгляд справи без його участі, та поклався думку суду. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що до [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Луганської області 12 лютого 2013 року. Батько не проживає разом з дитиною та не надає жодної допомоги. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно довідки Луганського міського комунального дошкільного навчального закладу №103 від 31 травня 2016 року відповідач не цікавився навчанням та вихованням дитини, не спілкувався з класним керівником, вихователями, адміністрацією закладу, з питань поведінки, навчання та розвитку дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, а тому в силу ст.164 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Суд рахує, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов'язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вище викладеного, беручи до уваги, що відповідач ніде не працює суд вважає, визначити розмір аліментів які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved