Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає коштів на утримання сина, чим ставить її у важке матеріальне становище. Враховуючи те, що син перебуває повністю на її утриманні, відповідач свідомо ухиляється від свого обов'язку утримувати дитину, вона змушена звертатись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутності, позов підтримує повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Просить суд зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення аліментів до 500,00 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду даної справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищенаведене суд вирішив провести заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Декларацією прав дитини від 1959 р. закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу сину, однак самостійно не може повноцінно утримувати його, оскільки несе інші витрати пов'язані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі 500,00 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved