Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з метою особистого збагачення, шляхом пошкодження металопластикового вікна проник у її квартиру, що за адресою: [ADDRESS] , звідки таємно викрав її майно, а саме: старовинну купюру 1917 року вартістю 100 грн, телевізор марки «Philips» чорного кольору вартістю 5300 грн, жіночий годинник марки «Луч» золотистий вартістю 800 грн, байковий підодіяльник помаранчевого кольору вартістю 200 грн, ручний ліхтарик вартістю 150 грн, гаманець із шкірзамінника вартістю 180 грн, чоловіки духи «Фулл спід» вартістю 260 грн. Крім того, нею було виявлено викрадення відповідачем її паспорта та паспорта її чоловіка, [PERSON] , 1956 року народження, а за виготовлення нових паспортів вона заплатила по 505,00 грн за кожен. Вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 21.12.2019, який набрав законної сили 30.03.2020, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі. Таким чином, просила стягнути з [PERSON] на її користь 8000,00 грн в рахунок завданої майнової шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з яких 6990,00 грн - згідно переліку викрадених речей і 1010,00 грн - на виготовлення паспорта громадянина України у кількості 2 шт. Ухвалою від 13.11.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків надання належним чином завіреної копії вироку суду. Ухвалою від 23.11.2020, у зв`язку з усуненням позивачкою недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розглядати дану справу без виклику сторін 15.01.2021, роз`яснено, що відповідачем до суду подається відзив протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом п`яти днів із дня його отримання. Ухвалою від 15.01.2021 розгляд справи відкладено на 08.02.2021 на 11 год 00 хв, у зв`язку з тим, що на адресу суду повернувся конверт, адресований позивачу з довідкою АТ «Укрпошта», згідно якої «адресат відсутній за вказаною адресою», а також у зв`язку з тим, що у матеріалах справи відсутнє підтвердження про вручення копії позовної заяви з додатками відповідачу. У матеріалах справи міститься розписка [PERSON] , яка підтверджує отримання ним поштової кореспонденції, при цьому, відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками та ухвали суду, які містили відомості про дату, час та місце розгляду справи, а також в яких йому роз`яснювалось про право на подання ним відзиву на позовну заяву, не скористався своїм правом на подання такого. Судом встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за якою призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 березня 2020 року зазначений вирок залишено без змін, а постановою Верховного Суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду вирок скасовано стосовно [PERSON] та [PERSON] в частині засудження за епізодом таємного викрадення майна потерпілої [PERSON] від 05 березня 2019 року і призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції. Таким чином, вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області стосовно [PERSON] в частині засудження його за епізодом таємного викрадення майна позивачки [PERSON] , після перегляду його в апеляційному та касаційному провадженні, вступив в законну силу 30.03.2020. Із зазначеного вироку вбачається, що [PERSON] 06.01.2019 о 00 год 30 хв, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, таємно, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проник у квартиру [ADDRESS] , звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 100 гривень, телевізор марки «Рhilips» чорного кольору вартістю 5300 гривень; жіночий годинник марки «Луч» золотистий вартістю 800 гривень; байковий підодіяльник помаранчевого кольору вартістю 200 гривень; ручний ліхтарик вартістю 150 гривень, гаманець із шкір замінника вартістю 180 гривень; чоловічі духи «Фулл спід» від ТМ «Аvon» вартістю 260 гривень, мобільний телефон марки «Siemens» вартістю 200 гривень, які належать [PERSON] , чим завдав останній майнову шкоду на загальну суму 7190 гривень. При цьому, у резолютивній частині вироку зазначено про те, що мобільний телефон марки Siemens A62 IMEI: [NUMBER] синього кольору, який належить [PERSON] - повернуто останній. Таким чином, унаслідок кримінального правопорушення позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 6990,00 грн (7190 грн 200 грн). Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини 7 статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Виходячи із змісту ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши, що в межах кримінального провадження [PERSON] не пред`являла цивільного позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, так як відповідач своїми діями завдав позивачці майнову шкоду на загальну суму 7190,00 гривень, що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили, а тому зазначені обставини не підлягають доказуванню. У той же час, слід врахувати, що мобільний телефон марки Siemens A62 синього кольору вартістю 200 грн, який відповідач, серед іншого майна, викрав у [PERSON] повернуто останній, то з відповідача слід стягнути в користь позивача 6990,00 грн матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1010,00 грн, які позивачка витратила на виготовлення нових паспортів в заміну викраденим, слід відмовити, оскільки не підтверджено документально, у тому числі, вироком суду, який набрав законної сили, що відповідач завдав позивачу майнової шкоди на зазначену суму внаслідок викрадення паспортів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на викладене та беручи до уваги те, що позивач згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial