Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14 грудня 2001 року між сторонами був зареєстрований шлюб, в липні 2013 року відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. На даний час позивач є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання безтерміново, пенсію за віком отримує у розмірі 1050 гривень, інших джерел доходів не має, у зв'язку з чим її матеріальне становище є вкрай скрутним та вона потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що її чоловік, відповідач по справі, отримує пенсію у розмірі 1500 гривень та працює в Харківській тепломережі, вважає, що останній має надавати їй допомогу у зв'язку з її непрацездатністю. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що оскільки позивач сама його покинула, обов'язку щодо її утримання він ніякого не має, крім того/, остання отримує достатню пенсію, а тому не потребує матеріальної допомоги. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 14 грудня 2001 року Виконавчим комітетом Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №21 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 червня 2013 року). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2014 року, шлюб між сторонами розірваний. Як вбачається з пенсійного посвідчення [NUMBER], виданого 10 березня 1971 року [PERSON] є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання безстроково. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач стала непрацездатною з 24 лютого 1971 року, тобто до розірвання шлюбу, її пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання за період з січня 2013 року по грудень 2013 року склала 11983 гривень, тобто позивач отримує таку пенсію у розмірі 994 гривні щомісячно, що підтверджується довідкою УПФУ в Харківському районі Харківської області від 09 січня 2014 року. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність становить 949 гривні. З огляду на те, що позивач є непрацездатною внаслідок інвалідності, а її пенсія є практично рівною прожитковому мінімуму, встановленому законом на відповідний час, суд визнає позивача такою, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд враховує, що право на утримання непрацездатний або той, хто потребує матеріальної допомоги, може реалізувати лише за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Наявність такої можливості визначається порівнянням доходів кожного з подружжя, співвідношенням їх з прожитковим мінімумом та з реальними витратами кожного з подружжя. Само по собі отримання одним з подружжя більш високого доходу не є підставою для відрахування частини його доходу на користь іншого з подружжя. Як встановлено в ході судового розгляду з пояснень відповідача, останній отримує пенсію за віком у розмірі 1540 гривень та заробітну плату у середньому до 2500 гривень щомісячно, таким чином розмір доходу відповідача, який значно перевищує дохід позивача, свідчить про його змогу надавати другому із подружжя матеріальну допомогу. Згідно вимог ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу) другого з подружжя і ( або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів одному з подружжя, суд також враховує можливість одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. В ході судового розгляду з пояснень сторін встановлено, що вони мають двох повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач не надала суду беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що її повнолітні діти не надають їй ніякої матеріальної допомоги або позбавлені такої можливості. Виходячи з наведеного та враховуючи змогу відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, можливість одержання позивачем утримання від повнолітніх дітей, а також ту обставину, що пенсія, яку одержує позивач у зв'язку з інвалідністю дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, що втратили працездатність, суд приходить до висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1/7 частини його доходу, що буде достатнім для її утримання.

Outcome: partial