overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звертається до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований 29.12.2011 року. В обгрунтування позовних вимог вказано, що спільне життя сторін не склалось, подружжя припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач переконана, що шлюб носить формальний характер, подальше його збереження та примирення сторін неможливе. Позивачем подано заяву про проведення розгляду справи без її участі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, матеріалів позовної заяви поштовим зв`язком, а також в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29.12.2011 року Виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №26. Від шлюбу сторони дітей не мали. Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористалась своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу та вважає, що примирення між сторонами не можливе, суд вважає за доцільне задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звертається до суду та заявляє позовні вимоги до відповідача, а саме: - визнати відповідача, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . У мотивуванні позовних вимог позивач вказав, позивачу, належить на праві власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі зареєстрован з 09.03.2005 року, проте фактично не проживає, колишній чоловік моєї доньки, [PERSON] , [INFO] . З лютого 2019 року по теперішній час відповідач проживає окремо. Тому позивач заявляє позовні вимоги. Відповідач заперечень стосовно позовних вимог суду не надав. Позивач на позові наполягав, що вказав в заяві. На підставі досліджених доказів, судом встановленні наступні факти та обставини: Позивачу, належить на праві власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.10.2001 року. У вищевказаній квартирі зареєстровані та фактично проживають наступні особи: - донька позивач - [PERSON] , (прізвище при народженні - [PERSON] ), [INFO] ; - онука позивача - [PERSON] , [INFO] . Окрім вищенаведених осіб, у даній квартирі також зареєстрований з 09.03.2005 року, проте фактично не проживає, колишній чоловік доньки позивач, [PERSON] , [INFO] , т.я. шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27.05.2019 року у цивільній справі № 642/753/19. Вищенаведене факти, підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, Актом про фактичне не проживання особи у житловому приміщенні від 29.05.2020 року. Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази матеріалів справи, суд вважає: Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Статтею 401ч.1 ЦК України визначено, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Статтею 402 ЦК України визначено, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Статтею 405 ч.2 ЦК України визначено, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач на теперішній час добровільно не звільнив належну позивачу квартиру та не знявся із реєстрації за вказаною адресою. Проте, відповідач не є членом сім`ї позивача та договір про право користування вищеозначеним майном з позивачем не укладав, що є порушенням вимог ст.401, 402, 405 ЦК України. Таким чином, за відсутності проживання відповідача в вказаної квартири, яка належить позивачу на праві власності, відповідач втратив право користування даним житловим приміщенням. Отже вказані обставини які відповідають наведеним нормам закону є підставами для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, звертаючись до суду із вищевказаним позовом, зазначив, що 29 серпня 2012 року з відповідачем було укладено договір, згідно якого позивач надавав освітні послуги з підготовки молодшого спеціаліста для відповідача за встановлену договором плату. Відповідач умови договору не виконує, прострочена заборгованість за надані освітні послуги складає 1400 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача в поданій до суду заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, сплатити борг погоджується. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~29 серпня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про навчання молодшого спеціаліста №574. Предметом цього договору є надання [PERSON] освітньої послуги за встановлену плату 2800 грн. за один навчальний рік, тобто між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст. 526, 629 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач виконав свої зобовязання за договором в повному обсязі, надаючи освітні послуги відповідачу, однак останній сплатив за навчання частково в сумі 1400грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відомості про визнання Договору недійсним станом на час розгляду справи відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за Договором становить 1400 грн. Докази на спростування даного розрахунку, на підтвердження виконання зобовязань в повному обсязі по Договору, відсутні, тобто відповідач в порушення умов Договору взяті на себе зобовязання не виконав, в повному обсязі не оплатив навчання, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України. Дані обставини позивачем не заперечувалися. Із врахуванням заявлених вимог та положень ст.11 ЦПК України заборгованість у розмірі 1400 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

позивач звертаючись до суду із позовною вимогою про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, сторонами у справі визначив Городищенську міську ради Черкаської області, як відповідача, та Реєстраційну службу Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області, як третю особу, з тих мотивів, що являється спадкоємцем за законом першої черги і має право на спадкування. Обґрунтовуючи пред'явлений позов, зазначає, що [INFO] року помер його батько [PERSON], про що зроблено запис до книги актів цивільного стану за №124 та видано свідоцтво про смерть, внаслідок чого відкрилася спадщина на його майно. До складу спадкового майна входить житловий будинок по [ADDRESS] В силу Закону, як рідний син померлого, являючись спадкоємцем за законом першої черги, звертався до державного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого відкрито спадкову справу №393/2013. Постановою державного нотаріуса від 22.05.2015 року відмовлено в узаконенні спадщини, із-за відсутності правовстановлюючого документа, який би підтвердив право власності на житловий будинок померлого. Згідно облікових документів Городищенської міської ради Черкаської області за покійним [PERSON] закріплена земельна ділянка в розмірі 0,13га. по [ADDRESS] Технічна документація на будинковолодіння збереглася, проте відомості про введення його в експлуатацію відсутні, оскільки процедуру введення житлових будинків в експлуатацію запроваджено у 1992 році. Просив,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач, звертаючись до суду із позовом, зазначив, що 08 лютого 2008 року з відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого на рахунок останнього було надано кредит в розмірі 3000 гривень. Відповідач умови договору не виконує, прострочена заборгованість станом на 25 грудня 2012 року складає 1389,62 грн. Представник позивача в поданій до суду заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 08 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії №001-22015-080208 (далі кредитний договір). Предметом цього договору є - кредит шляхом відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. із встановленням ліміту кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн., з використанням картки [NUMBER], тобто між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст. 526, 629, 1054 ЦК України. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, відповідно до п.1.3. кредитного договору здійснив видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування в сумі 3000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Відомості про визнання Договору недійсним станом на час розгляду справи відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за Договором станом на 25 грудня 2012 року становить 1389,62 грн. Докази на спростування даного розрахунку, на підтвердження виконання зобов'язань по Договору, відсутні, тобто відповідач в порушення умов Договору взяті на себе зобов'язання не виконав, кредит та інші платежі не повернув в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України. Із врахуванням заявлених вимог та положень ст.11 ЦПК України заборгованість у розмірі 1389,62 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач, звертаючись до суду, просить стягнути солідарно з відповідачів вартість необлікованої електричної енергії в розмірі 20362,93 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн. На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачами ПКЕЕН. Представник позивача письмово наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві, згідно з заявою просить розглянути справи за відсутності сторони позивача. Відповідачі письмово проти задоволення позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позову, розглянути справу за їх відсутності. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Рзглянувши позовну заяву, встановивши обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Так, встановлено, що на підставі письмового договору від 09.11.2009 року та особового рахунку [NUMBER] споживачеві [PERSON] позивачем постачається електрична енергія за адресою: [ADDRESS]. 13.12.2015 року рейдовою бригадою Східного районного відділення електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» при здійсненні перевірки дотримання споживачем ПКЕЕН, виявив порушення, а саме: споживач здійснив самовільне підключення електропроводки до електромереж іншого споживача власника мереж з порушенням схем обліку. Підключення електророзетки. Точки підключення по фазному проводу знаходяться на клемі неопломбованого до облікового перемикача, по нульовому проводу на нульовій колодці поверхневої щитової. Порушення виконано приховано. Виявлене порушення зафіксовано актом №00138588 від 13.12.2015 року, який складено у присутності споживача (а.с.4). Вартість необлікованої електричної енергії розрахована у відповідності до п. 1.2 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року №562 у розмірі 20362,93 грн. Висновок суду грунтується на приписах ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 42 ПКЕЕН. Крім того, розрахунок затверджено на засіданні комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН від 14.01.2016 року (а.с.6). Заперечення відповідачів не спростовують висновку суду, встановлено самовільне підключення, за допомогою якого електроенергія споживається поза приладом обліку, тобто не оплачується в обсязі спожитого. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачів порівну слід стягнути понесені позивачем при пред'явленні позову судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 1378,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням (а. с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач, звертаючись до суду, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 2813,14 грн. На обгрунтування позову позивач зазначає, що заборгованість утворилася за відповідачем [PERSON], яка померла 11.06.2011 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями боржника та мають нести відповідальність за позовом. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважаючи, що відповідальність має нести його сестра [PERSON], яка проживає у будинку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Вислухавши сторони, вивчивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так встановлено, що [PERSON], яка була власницею будинку №50 по вул. Довженка в м.Запоріжжі, не сплатила за спожиту електроенергію за рахунком №532018075, утворивши заборгованість у сумі 2813,14 грн. 11.06.2011 року [PERSON] померла, спадок, згідно матеріалів спадкової справи прийняли її спадкоємці відповідачі по справі. Спадкоємці успадковують усі права на обовязки спадкодавця, та зобовязані нести витрати на утримання майна (ст. 1218 ЦК України). Відтак, відповідачі мають нести відповідальність перед позивачем на спожиту на неоплачену електроенергію, тому суд стягує з кожного відповідача по 1406 грн. 57 коп. в рахунок сплати вартості спожитої електричної енергії, тому позовна заява підлягає задоволенню. Крім того, суд стягує з відповідачів порівну судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та у відповідності до ст. 1218 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звершувалася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання після досягнення повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків відповідача, щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що відповідач по справі є її батьком. В теперішній час вона, після досягнення повноліття, навчається на першому курсі Донбаській машинобудівній академії на контрактній основі, загальна вартість якого 30800 грн. За відсутність власних коштів та у її матері, вона змушена звертатися до суду про стягнення аліментів з батька до закінчення навчання. Скрутне матеріальне становище обґрунтовує тим, що стипендію не отримує, мати працює, але її середньомісячна заробітна плата становить 2200 грн. Вважає, що відповідач має змогу надавати їй матеріальну допомогу, так як отримує державну соціальну допомогу. Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків відповідача, щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на період навчання. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, вважає, що він не має можливості надавати допомогу дочці на період навчання. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі або частині заробітку платника аліментів з урахуванням його матеріального становища, стану здоров'я, наявності в нього інших дітей, можливості надання утримання іншим з батьків. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивачки, яка після закінчення школи продовжує свою освіту та навчається на другому курсі денного відділення Донбаської державної машинобудівної академії на контрактній основі. Навчання триватиме до 30.06.2018 р. Позивачка мешкає з матір'ю, середньомісячна заробітна плата якої становить 2425 грн., інших доходів не має. Відповідач аліменти нікому не виплачує, інших дітей не має, знаходиться на обліку у УПФУ м. Костянтинівці та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1049 грн. З огляду на вказане, суд вважає, що відповідач має можливість надавати дочці матеріальну допомогу у зв'язку з продовженням нею навчання, однак в меншому розмірі, ніж заявлено в позовній заяві, а саме в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до закінчення дочкою навчання. При цьому суд враховує матеріальне положення сторін, можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, та ступінь потреби позивача у матеріальній допомозі відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач з відповідачем з 25 травня 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що причиною розпаду їх сім»ї є відсутність взаєморозуміння, постійне вживання відповідачем спиртних напоїв, на грунті чого відбуваються сварки та бійки. З лютого 2018 року вони проживають окремо, шлюбні стосунки між ними припинені. Тому їх подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але надала заяву, в якій просить судовий розгляд по справі провести без неї, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але у наданій заяві просить справу розглянути за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв»язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2001 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Калюжинської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, актовий запис №01. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені з лютого 2018 року, примирення між сторонами неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне подружжя стало неможливе і юридичне збереження сімї недоцільне, так як це б суперечило інтересам кожного із подружжя, інтересам їхніх дітей. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved