Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивачі 21.01.2013 року звернулися до суду з цим позовом та просять постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 20 010 грн. на відшкодування моральної шкоди та 940 грн. матеріальних витрат на лікування, на користь [PERSON] 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2100 грн. витрат на лікування та на користь [PERSON] 20 000 грн. моральної та 1950 грн. матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначають, що 13.09.2012 року на 213 км + 900м автотраси Київ-Чоп мала місце дорожньо-транспортна пригода, причиною якої стало те, що [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем LIFAN, д/н [NUMBER], не надав переваги у русі автомобілю DAEWOO, д/н [NUMBER], та здійснив зіткнення з автомобілем. Пасажири (позивачі) отримали тілесні ушкодження. Вина [PERSON] у вчиненні даної ДТП, доведена рішенням суду. Позивачі були змушені звертатися до лікарів і понесли матеріальні витрати на відновлення здоров'я, які просять стягнути примусово з винуватця ДТП. Крім того, неправомірними діями відповідача останнім завдано моральної шкоди. Позивачі отримали психологічну травму, зазнали фізичного болю, почували себе обмеженими у зв'язку з ушкодженням здоров'я. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснює, що згоден добровільно виплатити моральну шкоду позивачам у розмірі 1 000 грн. кожному. У задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 0616/4581/12 від 18.09.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: 13.09.2012 року о 9-45 год. останній на 213км + 900м автотраси Київ-Чоп, керуючи автомобілем LIFAN, д.н. [NUMBER], не надав переваги в русі автомобілю DAEWOO, д.н. [NUMBER], який рухався назустріч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Також водій відмовився проходити у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 6). Вказане рішення суду набрало законної сили 28.09.2012 року та обставини, встановлені ним, відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. В результаті ДТП пасажири автомобіля DAEWOO отримали тілесні ушкодженя, що підтверджується довідками Новоград-Волинського ТМО № 6205-6207 від 13.09.2012 року, а саме: [PERSON] звернулася у травмпункт, де останній поставлений діагноз забій грудної клітини; [PERSON] - забій лобної частини голови; [PERSON] - забій лобної області голови, носа, верхньої губи, садни лівого ліктьового суглобу(а.с. 15-17). Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст. 10, 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2 ППВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. На підтвердження наявної матеріальної шкоди у розмірі 940 грн. [PERSON] надала копію виписки з медичної картки, де зазначено, що остання проходила рентген 18.09.2012 року, та оригінали 12 чеків за придбання певних медичних препаратів, датовані за період з грудня 2012 року по травень 2013 року на суму 674,47 грн. (а.с. 86-88). [PERSON] на підтвердження 2100 грн. своїх матеріальних збитків та 1950 грн. збитків [PERSON] надала відеоколоноскопію датовану 05.09.2012 року, УЗД ОЧП за 31.08.2012 року (тобто, обстеження проведені до ДТП), а також квитанції з діагностичного центру грудень 2013 року на суму 405 грн. та 300 грн., направлення на консультацію, консультативний висновок, ПРТ поперекового відділу хребта за грудень 2013 року - січень 2014 року (а.с. ) та 26 оригіналів чеків на придбання різноманітних медичних препаратів датовані за період з лютого 2013 року до січня 2014 року на суму 1625,12 грн. (а.с. ). Оскільки позивачі не довели суду, що між вказаними затратами та ДТП від 13.09.2012 року наявний прямий причинний зв'язок, ніяким чином не обґрунтували заявлені суми (надані квитанції не підтверджують суми, заявлені в позовній заяві кожним із позивачів, датовані набагато пізніше після ДТП, та не додали жодного документу, що зазначені медичні препарати були призначені саме на лікування травм, описаних в довідках травмпункту Новоград-Волинського ТМО від 13.09.2012 року), тому судом не встановлено підстав для відшкодування матеріальної шкоди. Також [PERSON] надала 5 чеків на придбання автобусних квитків, проте про відшкодування витрат на прибуття в судове засідання не заявляла ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні. Разом з тим, уваги заслуговує той факт, що відповідач застрахував свою відповідальність у випадку заподіяння шкоди третім особам згідно Полісу № АВ 4818854 і власники автомобіля, як пояснили позивачі в судовому засіданні, отримали відшкодування за пошкодження автомобіля, але самі з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної їх здоров'ю, до страховика не зверталися (а.с. 91) Крім того, за змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі, зокрема, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, якщо інше не встановлено законом. Про наявність моральної шкоди, тобто втрат немайнового характеру для позивачів в даному випадку свідчить той факт, що сама пригода здійснила негативний вплив на психічне здоров'я позивачів, останні пережили фізичний біль внаслідок травм, отриманих при ДТП, порушився звичайний ритм життя, а також приймає до уваги тривалість даних відносин, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася понад півтора роки тому. Зокрема, [PERSON] змушена була носити фіксуючу пов'язку на руці, що спричиняло багато незручностей, також у останньої було пошкоджене обличчя, тому відчувала себе некрасивою і неповноцінною; [PERSON] також переживала за здоров'я доньки; [PERSON] була направлена в лікарню з підозрою на перелом, проходила рентген. Факт неправомірних дій [PERSON] - порушення правил дорожнього руху в стані алкогольного сп'яніння - встановлений рішенням суду, а між вказаною немайновою шкодою та протиправними діями [PERSON] наявний прямий причинний зв'язок та винність водія автомобіля у її заподіянні. Тобто, судом встановлені загальні підстави цивільно-правової відповідальності, тому суд зобов'язує винну сторону відшкодувати моральну шкоду. Факт добросовісної поведінки водія [PERSON] після вчинення ДТП, як зазначає представник відповідача, чи недобросовісної, як зазначають позивачі в обґрунтування розміру моральної шкоди, в судовому засіданні не був підтверджений, тому суд задовольняє позовні вимоги частково. Беручи до уваги наведені факти, залежно від характеру та обсягу переживань позивачів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд визначає достатнім і необхідним розмір моральної шкоди 3000 грн. кожному позивачу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачів судові витрати пропорційно задоволених вимог, а саме: 229,40 грн. в дольовому порядку.

Outcome: partial