Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеним позовом посилаючись на те, що їй на праві власності за договором дарування від 15 березня 2012 року належить квартира [ADDRESS]. В її квартирі зареєстрована з 02 липня 2007 року відповідач - [PERSON], яка проживає за іншою адресою, яка їй не відома. На момент набуття нею права власності на цю квартиру відповідач [PERSON] була зареєстрована в цій квартирі, однак не проживала ні одного дня і належне їй майно в квартирі відсутнє. Відповідач [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі на підставі договору оренди від 02 липня 2007 року, укладеного з колишнім власником квартири - [PERSON]. Просить визнати договір оренди недійсним з підстав його незаконного укладення з моменту підписання. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав заяву в якій, підтримуючи позовні вимоги, просить справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання тричі не з'явилася, не повідомивши причини неявки. Суд беручи до уваги відсутність з боку позивача заперечень щодо постановлення по справі заочного рішення та враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність неприбувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити. Згідно договору купівлі дарування від 15 березня 2012 року позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]( а.с. 3 ). Із технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] вбачається, що вона складається з однієї кімнати, загальною площею 18,6 кв.м. ( а.с. 6,7,8). Згідно частини першої статті 63 Житлового кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі ( частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо) (частина друга статті 63 ЖК України). Отже, договір оренди є незаконним з моменту його підписання, оскільки спірна квартира складається з однієї кімнати і вона не може бути предметом договору найму з тих підстав, що в квартирі на момент укладення договору оренди був зареєстрований і проживав власник квартири [PERSON] ( а. с. 6, 7, 8). Крім того, за повідомленням адресно-довідкового підрозділу ГУДМС частини першої статті 63 Житлового кодексу України предметом УДМС України [PERSON], [INFO], уродженка міста Миргорода, зареєстровано місце проживання - квартира [ADDRESS] (а.с.11). Із припису частини п'ятої статті 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з моменту укладення договору оренди, з 02 липня 2007 року по цей час не проживає в квартирі, що свідчить про те, що правочин - договір оренди житла не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Копія позовної заяви та додані до неї матеріали та судові повістки направлені судом відповідачу [PERSON] за відомою суду адресою за місцем реєстрації, однак відповідач пошту не отримала і місце її перебування не відоме ні позивачу, ні суду, що стверджується обставинами, викладеними в позовній заяві позивача [PERSON] та повернутою поштовою кореспонденцією (а.с. 14, 15, 16, 17, 20). З дня надходження до суду позовної заяви, з 19 вересня 2014 року по 29 січня 2015 року, тобто більше 4(чотирьох) місяців, відповідач [PERSON] ні разу не з'явилася до суду і не надала заяву причин її неявки до суду, що свідчить про відсутність реального настання правових наслідків, що обумовлені договором. Тобто оспорюваний договір оренди житла є фіктивним в сенсі частини першої статті 234 Цивільного кодексу України і має бути визнаний судом недійсним (частина друга статті 234 Цивільного кодексу України). Більше того, у відповідності до вимог частини першої статті 821 Цивільного кодексу України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлено, договір вважається укладеним на п'ять років. З дня укладення договору оренди квартири минуло 7(сім) років 6(шість) місяців, а отже і з цих підстав він втратив юридичну дійсність. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і є такими, що слід задовольнити. Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати пов'язані із сплатою судового збору у сумі 243,60 грн. належить стягнути з [PERSON]

Outcome: approved