Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб розірвано. Дитина проживає з позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що ставить її в складне матеріальне становище. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його щомісячного доходу (заробітку) з усіх видів його доходу, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги та обставини, викладені у позовній заяві, визнає у повному обсязі. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання. Також суд враховує, що відповідач є працездатним. Доказів наявності непрацездатних дружини, батьків, а також здійснення з нього стягнень на утримання зазначених осіб не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 ЦПК України. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини розмірі ? частини на дитину щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму до повноліття дитини. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved