Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина по закону на її майно. Спадкоємцями першої черги є позивач та відповідачі. Проте коли позивач звернулась у встановлений законом термін до нотаріальної контори, їй повідомили, що відповідачі, які є спадкоємцями першої черги, звернулися з заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що сестри не мають права спадкувати будь-що після смерті матері, так як обидві ухилялися від надання допомоги матері, яка через похилий вік та тяжку хворобу тривалий час перебувала у безпорадному стані. Позивач доглядала за матірю, піклувалася про її стан здоровя, матеріально та морально підтримувала її, а після смерті похоронила її. В судовому засіданні позивач та її представник , посилаючись на викладені в позові обставини та правові підстави, що свідчать про факт ухилення відповідачів від виконання своїх обовязків по утримуванні матері, просять суд задовольнити їх вимоги . Позивач також вказала, що відповідачі тривалий час не піклувалися про свою матір, не відвідували її навіть тоді, коли вона тяжко хвора лежала в лікарні, ухилялись від надання їй допомоги при житті і не зявились на похорон. Померла заповіту не залишила, тому у відповідності до вимог цивільного кодексу майно після її смерті спадкують особи за законом [PERSON] крім наведеного пояснила, що вона також тривалий час жила окремо від матері, однак в селі залишилась проживати її дочка [PERSON] з сімєю , яка найбільше допомагала бабусі. В даний час позивач живе в Збаражі, де винаймає житло, а раніше жила в Хмельницькій області з чоловіком , який не сподобався матері і вона в звязку з цим вигнала її з дому. Її дві сестри, відповідачі по справі , в даний час знаходяться на роботі в Італії, стосунки між ними напружені , однак раніше в сімї при житті матері все було спокійно. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вимоги позивача вважає безпідставними , так як її матір поїхала зовсім недавно в Італію , а до цього жила в Збаражі , постійно їздила в село до своєї матері , допомагала у всьому і бабуся часто говорила , що хата буде належати їй. Крім того вони всі, тобто мама з її сімєю, жили в гуртожитку в Збаражі , приватизувати житло ніяк не вдається, тому вся надія була на бабусину хату . Мама найбільше допомагала недавно в ремонті і оновленні житлового будинку покійної , приїжджаючи на Україну, завжди відвідувала її і надавала матеріальну допомогу, стосунки в родині були нормальні . На похорон мама не змогла приїхати через матеріальні труднощі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] також не визнає позову і вважає вимоги заявника безпідставними та надуманими, оскільки давно знає цю родину і вважає, що відповідач завжди належно відносилась до своєї матері , яка донедавна ще і доглядала її дітей , яких вона поступово забрала з собою в Італію . Додому [PERSON] приїжджала не часто , так як доводилось тяжко працювати і жила там без легалізації . На похорон вона не могла приїхати з тих же причин, однак вони з сестрою в Італії проводили певні обряди , тобто замовляли служби в церквах за покійну , передавали дітьми кошти на похорон в Україні. Свідок [PERSON], дочка позивача пояснила, що постійно відвідувала покійну бабцю , допомагала їй , діти пасли корову. Із показів свідка [PERSON] , свата позивача, вбачається, що покійна працювала в колгоспі, де і втратила здоровя. Дочки повиходили заміж, виїхали за кордон, а діти [PERSON] допомоги бабці. Дочки знали, що мама хвора, знали , що померла, але не були на похороні . Свідок [PERSON] пояснив, що жив в сімї чотири роки, як співмешканець [PERSON] знає, що [PERSON] постійно допомагала своїй матері , їздила в село, прала для матері, штукатурила хату, обробляла городи, стосунки були добрі. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання допитаних в суді свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з врахуванням слідуючого.. У відповідності з ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані . Виходячи із змісту цієї норми суд при вирішенні даної справи згідно з вимогами ст.214 ЦПК повинен встановити факт ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги, а також і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Важливе значення має обґрунтованість позовних вимог та наявність належних доказів на їх підтвердження. У відповідності із п. 6 Постанови пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як вбачається з матеріалів спадкової справи [PERSON] померла 23 березня 2014 року, про що в книзі актів реєстрації про смерть зроблено запис № 03, зареєстрований Лопушненською сільською радою Лановецького району Тернопільської області . Спадкоємцями першої черги померлої [PERSON] є її три дочки [PERSON] Г,М., [PERSON] та [PERSON], які подали у встановленому порядку заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що [PERSON] потребувала постійного стороннього догляду, хворіла, перебувала у лікарні, внаслідок чого не могла самостійно забезпечувати умови свого життя. Судом заслуховувалися пояснення свідків з обох сторін, пояснення, які суперечили обставинам, зазначеним в позовній заяві . У звязку із цим судом для дачі пояснень викликано незаінтересованих осіб, зокрема сільського голову. Із матеріалів справи, пояснень сторін та свідків вбачається, що [PERSON] проживала одиноко . Разом з тим, самостійно вела домашнє господарство, утримувала корову, город, будинок, прибирала, готувала їсти, прала, тобто вела звичайний спосіб життя. Свідок [PERSON], сільський голова в судовому засіданні пояснила, що за життя матері [PERSON] в цій сімї не було ніяких конфліктів, всього в покійної було 5 дітей, 2 сини та три дочки, що є сторонами по справі. Дочка [PERSON] тривалий час знаходиться в Італії, має 5 дітей, які на сьогоднішній день всі вже з матірю, однак донедавна ще жили з бабцею, тобто в будинку покійної [PERSON], так як їх батько пиячить, його житло не було для них домівкою, недобудований житловий будинок знаходиться на його подвірї. Друга дочка теж порівняно недавно поїхала до сестри, а будучи тут, провідувала матір, жили дружно. Працівники сільської ради памятають, що покійна була міцною жінкою, на їх пояснення про необхідність складення заповіту ще жартувала, сама вела своє господарство , ніколи не була лежачою чи хворою, в лікарню попала за кілька днів до смерті. Хоронили сини, дочка [PERSON] і внуки, в тому числі і діти відповідачів по справі. Дочки з Італії не були на похороні, однак вони раніше приїжджали і відвідували матір, яка ніколи на дітей не жалілася . Отже, судом встановлено, що [PERSON]А, була на протязі останніх років життя здоровою, самодостатньою, забезпеченою людиною, яка отримувала пенсію, сама намагалася допомагати своїм дітям, турбуючись про внуків, а також мала заощадження, на які її і лікували останній тиждень життя. Неможливість піклуватися про себе протягом більше тижня до смерті не може розцінюватись як постійний безпорадний стан. Позивачем не надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, потребував допомоги саме відповідачів, а останні , маючи можливість її надавати, ухилявся від обов'язку щодо цього. Враховуючи, що стороною позивача в суді не доведено і судом не встановлено правових підстав , передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України , для усунення відповідачів від права на спадкування , суд приходить до висновку про недоведеність і безпідставність заявленого позову, а тому про необхідність відмови позивачу в задоволенні її позову. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України у звязку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати їй не компенсовуються. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed