Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнень від 24 січня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON], яка на день смерті проживала в по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на присадибній земельній ділянці загальною площею 0,16 га та який належав їй на праві власності після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], оскільки вона була членом колгоспного двору, що встановлено набравшим законної чинності рішенням Солонянського районного суду від 02 червня 2008 року, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.61 ЦПК України даний факт не підлягає доказуванню при розгляді даного позову. Після смерті сестри вона успадкувала за заповітом належну на праві власності померлій земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а 1/2 частину належного на праві власності при житті померлій [PERSON] житлового будинку успадкувала за заповітом [PERSON] відповідно до рішенням Солонянського районного суду від 02 червня 2008 року. В той же час, рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2011 року, яке набрало законної чинності, відповідачці [PERSON] у визнанні права власності в порядку спадкування за заповітом на іншу 1/2 частинку житлового будинку, що залишилося не успадкованим після смерті [PERSON], відмовлено. 11 квітня 2013 року вона як рідна сестра померлої та спадкоємець за законом звернулася до Солонянської державної нотаріальної контори з заявою про успадкування не успадкованої 1/2 частини спірного житлового будинку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю зареєстрованого права власності на житловий будинок на ім'я померлого спадкодавця, оскільки померлою [PERSON] при житті не було проведено державної реєстрації права власності на належний їй житловий будинок. Вважає, що має право на спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку, який належав спадкодавцеві, оскільки вона є спадкоємцем за законом другої черги відповідно до положень ст.530 ЦК України 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини та виникнення спірних правовідносин, але в зв'язку з відсутністю у померлої сестри правовстановлюючого документа на житловий будинок, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права через нотаріальну контору, оскільки нотаріус не визнає права померлої на спірний житловий будинок та її права на спадщину в зв'язку з відсутності підтвердження факту родинних відносин з померлою сестрою, змушена звернутися з позовом до суду про встановлення факту родинних відносин та визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та прохали встановити факт родинних відносин між позивачем і її померлою сестрою [PERSON], оскільки не збереглися документи, що підтверджують їх родинні відносини, та визнати за позивачем як спадкоємцем за законом другої черги право власності в порядку спадкування за законом на ? частину належного на праві приватної власності померлій [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], оскільки нотаріус відмовив їй в оформлені спадкових прав на ? частину житлового будинок, а в іншому порядку встановити факт родинних відносин між нею та померлою сестрою та оформити спадкові права на житловий будинок можливість відсутня. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти визнання за позивачем як спадкоємцем за законом права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку та пояснила, що позивачка є її рідною матір'ю, а померла [PERSON] - її тіткою, які є рідними сестрами, дівоче прізвище яких «[PERSON]», батьком яких був [PERSON], а - матір'ю [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти визнання за позивачем як спадкоємцем за законом права власності на 12 частину спірного житлового будинку, при цьому пояснила, що позивачка є її рідна матір, дівоче прізвище якої «[PERSON]», що вона є рідною сестрою померлої [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона в період з 1955 по 1962 рік проживала в с.Олексіївка, де проживали і батьки позивачки та померлої [PERSON], а остання доглядала за ними. Коли вони померли, то [PERSON] зі своїм чоловіком продовжували проживати в їхньому будинку до дня своєї смерті. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] та [PERSON], які змінили прізвище [PERSON] в зв'язку зі вступом у шлюб. Аналогічні покази в судовому засіданні дала свідок [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідачів, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10, 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с.Олексіївка Солонянського району Дніпропетровської області померла [PERSON] (а.с.7,43), якій на день смерті належав на праві приватної власності збудований в 1932 році житловий будинок [ADDRESS], який розташований на не приватизованій присадибній земельній ділянці загальною площею 0.16 га, що вбачається з виданого ТОВ «Абріс» технічного паспорту (а.с.18-11), витягів з погосподарських книг та довідок Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.21-22, 23-24, 44,47). В той же час, державна реєстрація права власності за померлою [PERSON] на зазначений житловий будинок нею при житті проведена не була (а.с.52,53). Згідно рішення виконкому Солонянської районної ради Дніпропетровської області №93 від 20 квітня 1998 року «Про визнання права власності на житлової будинки» за [PERSON] було визнано право власності на розташований на території Микільської сільської ради в с.Олексіївка Солонянського району Дніпропетровської області житловий будинок (а.с.12-13) з зазначення типу господарства - колгоспний двір. Відповідно до записів в по господарських книгах Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області зазначено про перехід права власності від голови колгоспного двору [PERSON], який помер [INFO], до члена колгоспного двору [PERSON] (а.с.21-22, 75), але на день смерті на який нею не було на підставі даного рішення отримано правовстановлюючі документи на житловий будинок. В той же час, зазначене свідчить про те, що спірний житловий будинок було збудовано відповідно до діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства, а перехід права власності від померлого голови колгоспного двору до члена колгоспного двору відбувся відповідно до вимог ст.120 та ст.563 ЦК України 1963 року, при цьому відсутність факту державної реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою не свідчить про те, що у неї як члена колгоспного двору не виникло право власності на спірний житловий будинок відповідно до приписів зазначених нормативних актів, оскільки на час виникнення права власності на нерухоме майно за померлою не залежало від державної реєстрації цього права, так як зазначені норми законодавства почали діяти лише з 01 січня 2004 року відповідно до ЦК України 2003 року, а виникало на підставі записів в по господарській книзі відповідної сільської ради. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно померлої (а.с.41-57), до якого входило в тому числі і житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] на території Микільської сільської ради, будівництво якого згідно висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області здійснено відповідно до вимог ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (а.с.14), який затверджено рішенням виконкому Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №12 від 11 січня 2007 року (а.с.15). При житті померлою [PERSON] 20 квітня 2001 року було складено заповіт, який посвідчено секретарем Микільської сільської ради Солонянського району за реєстром №32, за яким вона заповідала [PERSON] належну їй земельну ділянку розміром 5,510 га надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.45), а відповідно до посвідченого головою виконкому Микільської сільської ради Солонянського району за реєстром №31 заповіту від 10 березня 1993 року (а.с.20) та виданого 24 червня 2008 року Микільською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області за реєстровим №147 дублікату заповіту (а.с.51) померла [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожній. Після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] за місцем відкриття спадщини за заявою позивача [PERSON] як спадкоємця за заповітом в Солонянській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області відкрито спадкову справу №344/2002 (а.с.44-57), з якої вбачається, що позивачем було подано заяву про прийняття та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, відповідно до якої їй було видано Солонянською державною нотаріальною конторою 12 листопада 2002 року за реєстровим №5781свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.48). В матеріалах спадкової справи мається також заява [PERSON] від 21 червня 2008 року про прийняття після смерті [PERSON] за заповітом спадщини у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (а.с.50) та заява спадкоємця [PERSON] про надання згоди відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України на включення до кола спадкоємців [PERSON] - [PERSON] (а.с.49), але свідоцтв про право на спадщину [PERSON] не видавалось. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2008 року, яке набрало законної сили (а.с.16-18), у цивільній справі №2-118/08 р. за позовом [PERSON] до Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 12 частину житлового будинку в порядку спадкування було встановлено факт належності житлового будинку [ADDRESS] [PERSON], який помер [INFO], а після його смерті в порядку спадкування [PERSON], яка померла [INFO]. Встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2011 року, яке набрало законної чинності (а.с.76-78), у цивільній справі №2-4/11 за позовом [PERSON] до Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом та заповітом та позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за заповітом було відмовлено в задоволені позову як позивачці [PERSON], так і позивачці [PERSON] щодо визнання за ними права як спадкоємцями за заповітом, а позивачки [PERSON] і за законом, права власності на 1/2 частину не успадкованого після смерті [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] 09 квітня 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу їй як спадкоємцю за законом другої черги свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину не успадкованого після смерті [PERSON] житлового будинку [ADDRESS], за якою згідно постанови від 11 квітня 2013 року їй було відмовлено державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді ? частини житлового будинку [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю на ім'я померлої [PERSON] виникнення права на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с.56), що свідчить про те, що позивач позбавлений можливості оформити право на ? частину житлового будинку за законом в позасудовому порядку. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішення у цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, а вказане свідчить про те, що обставини належності спірного житлового будинку [ADDRESS] померлій [INFO] [PERSON] встановлені судовим рішення, яке набрало законної сили, і не потребують доказування при розгляді даної цивільної справи, як не потребує доказуванню і відсутність підстав для спадкування зазначеного спадкового майна у відповідачів [PERSON] та [PERSON], яким рішенням суду відмовлено в задоволенні їх позову щодо даного спірного майна як спадкоємців за заповітом. Оскільки спірні правовідносини виникли в 2002 році (час відкриття спадщини), то коло спадкоємців та порядок прийняття спадщини та оформлення спадкових прав регулюються ЦК України 1963 року, який був чинним на цей період та відповідно до ст.530 ЦК України при відсутності спадкоємців першої черги або не прийняття ними спадщини, спадкують в рівних долях брати та сестри померлого, а також дід та баба померлого як зі сторони батька, так і зі сторони матері. Згідно ст.ст.548,549 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а прийняте спадкоємство належить йому з дня відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, при цьому зазначені дії необхідно вчинити протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України 1963 року в разі не прийняття спадкоємства по закону або заповіту чи позбавлення права спадкування, ця доля надходить до спадкоємців по закону і розподіляється між ними. В судовому засіданні встановлено, що на майно померлої [PERSON] спадкоємці першої черги відсутні, а позивачка як сестра померлого спадкодавця є спадкоємцем другої черги за законом, яка прийняла спадок. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є племінницями померлої і не відносяться відповідно до ст.ст.529,530 ЦК України 1963 року до кола спадкоємців за законом, при цьому рішенням суду в задоволенні їх позову як спадкоємців за заповітом відмовлено. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] вчинила протягом шести місяців з часу відкриття спадщини визначені ст.549 ЦК України дії про прийняттю спадщини, про що свідчить подана нею до нотаріальної контори 11 червня 2002 року заява про прийняття спадщини. В той же час, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спірне майно в зв'язку з не проведенням померлою [PERSON] державної реєстрації свого права власності на житловий будинок та відсутності підтверджуючих родинні відносини документів, які було втрачено, а відновлення їх в поза судовому порядку є неможливим в зв'язку зі смертю [PERSON], в зв'язку з чим факт родинних відносин між ними може бути встановлено в судовому порядку. У відповідності з ст.ст.234-235, п.1 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON], витягами з по господарських книг Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовим записом про народження [PERSON] (а.с.54) встановлено факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON], батьками яких були [PERSON] та [PERSON], та встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою позивача [PERSON], якими прізвище [PERSON] було змінено після вступу в шлюб. Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачеві для належного оформлення спадкових прав, в зв'язку з чим вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення юридичного факту та визнання за позивачем [PERSON] права власності на ? частину житлового будинок в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved