Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дніпрометиз» 17.12.1998 року на підставі розпорядження № 301 від 17.12.1998 року їй, її матері [PERSON], відповідачу у справі, та її батьку [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира загальною площею 64,63 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], частки в котрій не визначені. 02.05.2013 року помер її, позивача, батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на його частину квартири. Вона, позивач, та її мати є спадкоємцями після смерті [PERSON], проте вони позбавлені оформити свої спадкові права у звязку із тим, що у спірній квартирі не визначені частки її співвласників. Тому позивач просила суд визначити частки співвласників вищезазначеної квартири, зазначивши, що їй, позивачу, відповідачу та померлому [PERSON] належить по 1/3 частині вищезазначеної квартири. В судове засідання позивач не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с. 25). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 26). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дніпрометиз» 17.12.1998 року на підставі розпорядження № 301 від 17.12.1998 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира загальною площею 64,63 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], частки в котрій не визначені (а.с. 5). 02.05.2013 року помер батько позивача, [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, або розподілу цього майна, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом чи рішенням суду. Зазначене дає суду підстави вважати, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS] належить по 1/3 частині вищезазначеної квартири, тому суд вважає можливим визначити ідеальні частки співвласників цієї квартири, визнавши за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] право власності на квартиру по 1/3 частині за кожною. Що стосується ідеальної частки квартири [ADDRESS], котра належить померлому [PERSON], то вона також становить 1/3 частину. Проте за померлим право власності не визнається.

Outcome: partial