Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати недійсним договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо домоволодіння [ADDRESS] 02.02.1994 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-223, зареєстрований в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 16.02.1994 року в реєстровій книзі № 5 за реєстровим № 171 та скасувати його реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстрованого за реєстраційним № 1411262565101 від 17.11.2017 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на підставі договору купівлі - продажу від 10.09.2016 року, позивачу на праві спільної часткової власності належить 45/100 частина домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Інша частина домоволодіння відповідно належить відповідачу відповідно [PERSON] - 55/100 частин, на підставі договору купівлі - продажу від 20.05.1989 року. Домоволодіння відповідно до документів знаходиться на земельній ділянці площею 716,00 кв.м., наданій у користування. Свою частку домоволодіння позивач придбав у громадянина [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] . На весні 2017 року до позивача звернувся громадянин [PERSON] який зазначив, що продав позивачу лише частку домоволодіння, а інша частка за адресою: [ADDRESS] нібито належить громадянину [PERSON] , [INFO] та запропонував викупити її, але у нього не було правоустановчих документів. В середині жовтня [PERSON] та надав копії документів на домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Вищевказані дії осіб порушують права позивача як власника домоволодіння, оскільки вони фактично за сфальшованими документами захопили частину моєї власності. По даному факту порушене кримінальне провадження. Також зазначив, що домоволодіння з адресою: [ADDRESS] не існує. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області Гаврилова Д.В. від 06.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/1272/18 від 24.09.2018 року суддя Гаврилов Д.В. не може продовжувати розгляд справи у зв`язку закінченням строку дії повноважень судді. 24.09.2018 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2018 року справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання. 22.11.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 26.02.2019 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб [PERSON] , адреса: [ADDRESS] та Третю Херсонську державну нотаріальну контору. Витребувано з КП «ХБТІ ХОР» інвентарну справу на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з`явився, представник подав клопотання та просив справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання представник відповідача не з`явився, просив розглянути справу без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 та ч.3 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується у ст.3 ЦК України. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом встановлено, що підставі договору купівлі - продажу від 10.09.2016 року, позивачу на праві спільної часткової власності належить 45/100 частина домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Інша частина домоволодіння відповідно належить відповідачу відповідно [PERSON] - 55/100 частин, на підставі договору купівлі - продажу від 20.05.1989 року. Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 716,00 кв.м., наданій у користування. З відповіді №781 від 12.12.2018 року КП «ХБТІ» вбачається, що станом на 31.12.2012 рік, технічна та юридична документація на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] - відсутня. З матеріалів справи убачається, що спірний договір дарування домоволодіння [ADDRESS] 02.02.1994 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-223, зареєстрований в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 16.02.1994 року в реєстровій книзі № 5 за реєстровим № 171 Згідно листа від 04.04.2019 року №1088/01-16 від 28.02.2019 року - договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо домоволодіння [ADDRESS] 02.02.1994 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-223, зареєстрований в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 16.02.1994 року в реєстровій книзі № 5 за реєстровим № 171 в Третій Херсонській державній нотаріальній конторі Херсонської області не посвідчувався. Відповідно до частини другої статті 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Суд не приймає посилання позивача на недійсність договору дарування, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , оскільки такий правочин є нікчемним та недійсність правочину встановлена законом. Отже визнання недійсним такого правочину судом не вимагається, визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яку висловила Велика Палата Верховного Суду 04 червня 2019 року за результатами розгляду справи № 916/3156/17. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, суд дійшов до висновку, відсутні підстав для задоволення позову. Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивача, який ним сплачено до подання позову.

Outcome: dismissed