Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом з вимогою розірвати шлюб між нею та відповідачем. У своїй заяві позивач зазначила, що 29 листопада 2002 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають спільну повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Одруження виявилося невдалим. Фактично шлюбно-сімейні відносини припинили з 14 лютого 2020 року через різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, проведення відпочинку, втрату почуття любові та поваги. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, поновлення стосунків та збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, шлюб укладений між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Глобинського районного управління юстиції 29 листопада 2002 року, актовий запис 90, розірвати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 29 листопада 2002 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] , виданим у відділі реєстрації актів громадянського стану Глобинського районного управління юстиції 29 листопада 2002 року, актовий запис 90(а.с. 8). Сторони спільних неповнолітніх дітей від вказаного шлюбу не мають. Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, подружнє життя не склалося через різні погляди на ведення домашнього господарства, проведення відпочинку, втрату почуття любові та поваги. Проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позов не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved