Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO], щомісячно, у розмірі 2500 грн., посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач з моменту припинення фактичних шлюбних відносин у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, під час судових дебатів зменшила позовні вимоги до розміру аліментів у сумі 2000 грн. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи належним чином. Заяву про розгляд справи без його участі та підстави поважності неявки в судове засідання відповідач не надав. Але надав до суду відзив у якому заперечує проти позову в частині розміру аліментів, та просить суд частково задовольнити позовні вимоги у розмірі 746 грн., з урахуванням 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з підстав недоведеності позивачем витрат на утримання дитини, знаходження відповідача у скрутному матеріальному становищі, наявності у відповідача на утриманні ще однієї дитини, на яку з нього стягують аліменти у розмірі 1/3 від усіх доходів, та наявність у позивача автомобіля який вони придбали перебуваючи у шлюбі. Суд розглядає справу відповідно до положення ч.1 ст. 223 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач і відповідач мають спільну дитину - [PERSON] [INFO] (а.с.5). Догляд за дитиною здійснює позивач (а.с.11). Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, що підтверджується його визнанням позову в частині необхідності сплачувати аліменти. Суд відхиляє твердження відповідача про наявність у нього на утриманні іншої дитини, так як надані докази цієї обставини - інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень та постанова про арешт майна боржника, судом визнані недостовірними (ст.79 ЦПК України). Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, отримує дохід, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття доньки, який забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Суд відхиляє твердження відповідача про достатність визнаної ним частини вимог у розмірі 746,00 грн. для утримання дитини відповідного віку, адже законом визначено тільки мінімальний прожитковий мінімум. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд вважає, що розмір аліментів у сумі 2000 грн., та участь позивача в утриманні дитини в сумі 2000 грн., буде забезпечувати гармонійний розвиток дитини. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 740,80 грн.

Outcome: partial