Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 5 серпня 2016 року, на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивує тим, що 5 серпня 2016 року Личаківським районним судом м. Львова стягуються з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 770,5 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 29 червня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. У звязку зі зміною матеріального становища, подорожчанням життя та інфляційними процесами, а також зі зміна в чинному законодавстві, відповідно до яких розмір стягуваних аліментів не відповідає мінімально встановленому, просить збільшити розмір аліментів. Як на підставу позову посилається на положення ст. 180, 181, 182, 192 СК України. Ухвалою суду від 22 лютого 2019 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів викладених в ньому, просила такий задовольнити. Відповідач в\~судові засідання 28 березня 2019 року і 22 квітня 2019 року не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст.\~223,\~ ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого сторона позивача не заперечила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З свідоцтв про народження серії 1-СГ № 068898 від 17 лютого 2007 року та серії 1-СГ № 178870 від 10 квітня 2009 року вбачається, що сторони у справі є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідно (а.с. 4, 5). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 5 серпня 2016 року з [PERSON]Р.в користь [PERSON]В, стягуються аліменти на дітей в розмірі 770,5 гривень на кожну дитину з 29 червня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6). Відповідачем у справі не заперечується факт проживання дітей разом з позивачем. З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 164403074 від 22 квітня 2019 року та № 164403978 від 22 квітня 2019 року вбачається, що у власності позивача відсутні обєкти нерухомого майна, а відповідач є власником квартири № 4 на вул. Івасюка, 32 в м. Винники, Львівської області, загальною площею 41,6 кв.м. На запит суду Личаківська ДПІ Личаківського управління Головного управління ДФС у Львівській області листом від 27 березня 2019 року № 3535 надала інформацію про суми виплачених доходів [PERSON] і [PERSON], відповідно до якого дохід позивача за 2018 рік становив 103\~392,65 гривень, інформація про дохід відповідача відсутня. Враховуючи наведене вище, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який змінився з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, присуджений розмір аліментів в сумі 770,5 гривень, який на день розгляду справи не може вважатись достатнім для належного утримання дитини та є нижчим гарантованого законом, а також беручи до уваги інтереси дитини та обовязок батьків утримувати їх, враховуючи наявність у відповідача у власності нерухомого майна, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про збільшення розміру аліментів і присудження таких в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500 гривень на кожну дитину, мінімальний гарантований розмір яких не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають сплаті після набранням рішенням законної сили. При цьому, у відповідності до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 768,4 гривень судового збору.

Outcome: approved