Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

позивачі 14 листопада 2016 року звернулися до суду з позовом вказавши, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 14.09.2001 р. вони є власниками квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивачки [PERSON] та батько позивача [PERSON] відповідач [PERSON], який на протязі останніх 7 років не проживає в квартирі по теперішній час, фактичне місцезнаходження його їм невідоме. Відповідач не цікавиться долею родини та її утриманням, навіть не сплачує присуджені рішенням суду аліменти, факт реєстрації відповідача у квартирі створює їм як власникам перешкоди, оскільки на відповідача нараховується сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які він не сплачує, тому позивачі несуть зайві витрати на оплату комунальних послуг. Тому позивачі просять усунути їм перешкоди у здійсненні права власності на належну їм квартиру шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 1-2). В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на задоволенні вимог в повному обсязі (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення в газету «Вісті Придніпров'я», про причини неявки в суд не повідомив (а.с. 29). Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло [NUMBER] від 14 вересня 2001 року виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів згідно розпорядження № Д-157 від 14.02.2001 р. [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 3 - копія свідоцтва). Згідно довідки № 10 Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби від 02.12.2015 р. відповідач [PERSON] зареєстрований у вищезазначеній квартирі (а.с. 4 - копія довідки), однак з 01 червня 2009 року в ній не проживає, що підтверджується актами від 10 січня 2016 р., 15 березня 2016 року та 05 травня 2016 року, затвердженими заступником директора та майстром Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» відповідно до якого мешканці квартир № 74, 61, 65, 18, 73 будинку [ADDRESS] підтвердили факт не проживання відповідача з 01 червня 2009 року по дату складання актів (а.с. 4-7 - копії актів). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Враховуючи, що відповідач [PERSON] як член сім'ї власників, не проживає в належній на праві власності позивачам квартирі понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved