Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (після уточнень), в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу ? частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS], укладений між нею [PERSON] як покупцем та [PERSON], як продавцем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 червня 2015 року вона звернулася до відповідача і домовившись з ним про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу ? частини будинку [ADDRESS], сплатила йому заявлену ним вартість будинку в сумі 48 000 грн. На підтвердження правочину [PERSON] видав їй розписку. На час укладення договору вона мала дівоче прізвище [PERSON], 18.10.2015 року вона уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON]. У дану частину будинку вона внесла меблі та провела частково ремонт. Виготовивши всі необхідні документи для переоформлення частини будинку вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою належним чином оформити договір, однак від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу відповідач відмовився. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву, згідно якої не заперечила проти задоволення позову, просив розглянути справу за його відсутності. Представник позивача та третя особа - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2004 року, спадкоємцями майна [PERSON], померлої [INFO] року, а саме будинку [ADDRESS] є [PERSON] (1/2 частка будинку) та [PERSON] (1/2 частка будинку) (а.с. 7). Згідно розписки (оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні) від 15.06.2015 року, [PERSON] продав одну другу частину будинку [ADDRESS] за 48 000 грн. громадянці [PERSON] і гроші отримав власноруч (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Центральним відділом ДРАЦС РС Кіровоградського МУЮ від 17.10.2015 року, актовий запис № 947, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 5). Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Частиною 2 статті 219 ЦК України передбачено, що суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від його волі. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до роз?яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року, при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Згідно листа приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Котляренка Ю.І., встановлено, що [PERSON] не має можливості бути присутнім при посвідченні договору купівлі-продажу (а.с. 34). У судовому засіданні представник позивача, третя особа пояснила, що [PERSON] не може з?явитися для нотаріального посвідчення договору за станом здоров?я. Однак, у судовому засіданні не встановлено факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору або втрати такої можливості. Зокрема, суду не надано доказів, що відповідач має незадовільний стан здоров?я, як пояснювала представник позивача, через який не може з?явитися до нотаріуса. У листі приватного нотаріуса також не зазначено підстав неможливості відповідачем бути присутнім при нотаріальному посвідчені договору. Крім того, суд не приймає до уваги заяву відповідача про те, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог, так як в ній останній не вказує причин, через які позбавлений можливості з?явитися до нотаріуса. Факт проживання відповідача на території іншої області, суд не бере до уваги, оскільки він не являється підставою для не з?явлення до нотаріуса. Сторонами у справі суду не надано належних доказів про дійсні об?єктивні причини, через які відповідач ухиляється або не може бути присутнім при посвідченні нотаріально оспорюваного договору. Крім цього, на рекомендацію суду не повністю надано відомості щодо будинку [ADDRESS] на теперішній час (тобто на час розгляду справи в суді), згідно ухвали суду від 26.09.2017 року. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суду не надано належних доказів безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, у своїй заяві відповідач також не вказав причин нездійснення вказаних дій, тобто вона не являється обставиною визнаною відповідачем З огляду на встановлені судом фактичні обставини, суд позбавлений належним чином обґрунтувати в чому саме полягає безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов'язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі № 6-1288цс17. Таким чином у задоволенні позову необхідно відмовити. Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позов залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed