Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення пені від суми несплачених аліментів, посилаючись на те, що Сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 14.04.2007 р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 89, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - Катерину, [INFO], та [PERSON], [INFO] Через постійні сварки та різні погляди на життя, шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2012 року по справі №2/0808/1996/2012. Вищевказаним рішенням суду також було стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 3200 грн. щомісячно, починаючи з 03.09.2012 року до повноліття дітей. Однак Відповідач не сплачує аліменти, станом на 10.10.2016 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 129032,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 10.10.2016 року, зробленого державним виконавцем в рамках виконавчого провадження. У звязку з чим просить стягнути суму пені за прострочення сплати аліментів у сумі 1172672, 00 гривень надавши при цьому розрахунок. В судовому засіданні представники позивача вимоги, викладені в позові, підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у запереченнях. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до настуканого висновку. Сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 14.04.2007 р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 89, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - Катерину, [INFO], та [PERSON], [INFO] Через постійні сварки та різні погляди на життя, шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2012 року по справі №2/0808/1996/2012. Вищевказаним рішенням суду також було стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 3200 грн. щомісячно, починаючи з 03.09.2012 року до повноліття дітей. Однак Відповідач не сплачує аліменти, станом на 10.10.2016 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 129032,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 10.10.2016 року, зробленого державним виконавцем в рамках виконавчого провадження. У звязку з чим просить стягнути суму пені за прострочення сплати аліментів у сумі 1172672, 00 гривень надавши при цьому розрахунок. Суд погоджується з доводами позивача, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів в матеріалах справи та погоджується з наданим позивачем розрахунком. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Однак відповідач не зазначив жодних поважних причин, які б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти та не надав жодних доказів, які б свідчили про вище зазначені причини. Однак відповідно до частини 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Так відповідно до свідоцтва про народження № 136410 серії І-ЖС на утриманні відповідача є [PERSON], 12.09.2003 року. Крім того відповідач не працює на даний час. Тому враховуючи що у відповідача існує суттєва заборгованість перед позивачем із сплати аліментів у звязку з його неплатоспроможністю та враховуючи матеріальний стан відповідача, розумність, доцільність стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд вважає за доцільним застосувати ч. 2 ст. 196 СК України та зменшити розмір неустойки. Стосовно посилань представників позивача на те, що відповідач є матеріально забезпеченою та те що він працює приватним підприємцем, а також посилання відповідача на те, що разом з ним проживає його дочка [PERSON], [INFO] на яку він мусить сплачувати аліменти не знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних та наданих сторонами доказів в суді. У звязку з чим враховуючи положення ст. 61 ЦПК України не можуть бути прийняті судом до уваги за недоведеністю сторонами.

Outcome: partial