Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, який мотивує тим, що 29.07.2000 року вона зареєструвала у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия шлюб з відповідачем. На протязі останнього часу сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Останні три роки проживають окремо. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 березня 2016 року шлюб між ними розірваний. Від спільного подружнього проживання у них народилися: дочки - [PERSON] -[INFO], [PERSON] - [INFO]. Відповідач залишив її із дітьми і вона фактично вже більше трьох років виховує їх сама, оскільки їх батько не приймає жодної участі в їх вихованні, не виконує своїх батьківських обов'язків, не надає коштів на утримання дочок. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 29.03.2016 р. відповідача зобов'язано сплачувати в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочок. Так, за час навчання старшої дочки - [PERSON], яка є студентом І курсу Коломийського медичного коледжу І.Франка, згідно характеристики від 12.04.2016 р., яка видана даним навчальним закладом, батько - [PERSON] не цікавиться своєю дитиною. Згідно довідки, яка видана 05.04.2016р. Коломийським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №7 «Росинка» на її молодшу дочку [PERSON], з квітня 2014 року і по даний час відвідує цей навчальний заклад . Впродовж цього періоду в дитячий заклад дитину приводили вранці і вечері забирали мама, старший брат і сестра. Батьківські збори, свята та інші дійства, які відбувались в дитячому навчальному закладі, відвідувала мама. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, з наступними змінами, передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвиту її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Всупереч наведеному відповідач ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання та утримання дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Від позивача [PERSON], представника органу опіки та піклування Коломийської міської ради [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, через засоби масової інформації, про причини неявки не повідомив, поважних причин його неявки не встановлено, а тому суд вважає, що справу слід розглядати заочно у відсутності відповідача. Суд, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: копії повторних свідоцтв про народження [PERSON] від [INFO] та [PERSON] від [INFO], де батьками дитини зазначені позивач - [PERSON] та [PERSON]; характеристику на [PERSON] видану Коломийським медичним коледжом; довідку видану Коломийським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №7 «Росинка» про те, що вона відвідує даний заклад з квітня 2014 року і по даний час; довідку видану комунальним підприємством «Житлоінфоцентр» абонентським відділом №1271 від 05 квітня 2016 року про склад сім'ї [PERSON]; акт обстеження умов проживання від 10 серпня 2016 року; витяг із рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23 серпня 2016 року №201 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав; висновок органу опіки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав через ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дітей, незабезпечення необхідного спілкування, харчування та медичного, культурного догляду дітей, заяву [PERSON] в якій вона просить позбавити відповідача батьківських прав, - дійшов до висновку, що вищевказаними доказами у судовому засіданні доведено ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, що у відповідності до ст. 164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі викладеного та ст. 164- 166 СК України,

Outcome: approved