Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачі 26 квітня 2014 року звернулися до суду з позовною заявою до відповідачки про визнання її та малолітньої дочки такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідачка з малолітньою дочкою [PERSON], з 2009 року залишили зазначене житлове приміщення, інтересу до цього приміщення не проявляли, тому просять визнати відповідачку з дитиною такими, що втратили право користування цим приміщенням. В судовому засіданні відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідачка з дитиною, будучі зареєстрованими по цій квартирі, тимчасово проживали в інших квартирах. Третя особа своїм листом просить розглянути справу у відсутності свого представника і при ухваленні рішення особливо врахувати права та інтереси малолітньої дитини. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідачки та її представника, свідків. дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі, згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 1999 року, яке видано Відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва, є співвласниками приватизованої квартири [ADDRESS] ( а. с. 5 ). Згідно із довідкою, виданою 14 березня 2014 року ЖЕД №203 Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарства Дарницького району міста Києва» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані шість осіб : позивачі та відповідачка з малолітньою дочкою ( а. с. 4 ). Відповідачка зареєстрована по цій квартирі 12 березня 2002 року, а малолітня дочка 05 квітня 2005 року ( а. с. 4 ). Згідно копії свідоцтва про народження у відповідачки та позивача [PERSON] народилася [INFO] року дочка [PERSON] ( а. с . 61 ). 22 листопада 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою розірвано ( а. с. 6 ). Із змісту зазначеного рішення суду вбачається, що шлюб у них був зареєстрований 04 серпня 2001 року. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідачка з малолітньою дитиною в квартирі [ADDRESS] не проживають понад шість місяців. Відповідача не надала суду доказів щодо наявності поважної причини не проживання її з малолітньою дитиною в зазначеній квартирі, яка належить позивачам на праві приватної власності, тому відповідачка з малолітньою дитиною підлягають визнанню такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.

Outcome: approved