Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 31 січня 2007 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки 17 масив 22 площею 3,200 га та земельної ділянки 2 масив 9 площею 0,500 га. розташованих на території Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області. Позивач фактично прийняла спадщину як спадкоємець, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В січні 2014 року при зверненні до Савранської районної державної нотаріальної контори Одеської області, щодо оформлення вищевказаного спадкового майна, позивачу було розяснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, необхідно надати оригінал правовстановлюючого документа. Проте, оригінал державного акта було втрачено ще за життя спадкодавця. Тому, після консультації в нотаріуса позивач звернулась до газети Савранської районної ради «Сільські новини» з заміткою про визнання недійсним державного акта ОД № 097768 виданого Савранською райдержадміністрацією на імя спадкодавця про те результатів не надало. Враховуючи те, що документ, який посвідчує право власності на земельні ділянки, померлою було втрачено, та не має можливості отримати його дублікат, унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку. За викладених обставин позивач змушена звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 23). Представник відповідача голова Неділківської сільської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а. с. 25). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. 31 січня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 077672 (а. с. 5). Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином, 31.01.2007р. була відкрита спадщина [PERSON] До складу спадщини увійшли: земельна ділянка №17 масив 22, площею 3,200 га., та земельна ділянка № 2 масив 9, площею 0,500 га. розташованих на території Неділківської сільської ради, Савранського району Одеської області, право на які посвідчене Державним актом на право власності на земельні ділянки серії І-ОД № 097768, виданого 17.09.2004 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Савранської районної держадміністрації №141 /А-04 від 22.04.2004р. ( а.с. 9). Зазначений Державний акт спадкодавцем був втрачений, що підтверджується оголошенням в ЗМІ (а. с. 10). Той факт, що позивач є донькою померлої підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження І-ЖД № 414394 виданого повторно виконавчим комітетом Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 21.01.2015р. (а.с.8). Як вбачається з довідки Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. Разом з нею за даною адресою проживала її донька [PERSON],[INFO] ( а.с.11). Згідно листа № 01-16/49 від 03.02.2016р. приватного нотаріуса Савранського районного нотаріального округу вбачається, що спадкова справа щодо [PERSON] не відкривалася, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельні ділянки, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду за визнанням права власності в порядку спадкування ( а.с.20). В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, як встановлено статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Пунктом «б» ч. 2 названої статті передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. Частиною 6 ст. 126 ЗК України встановлено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки; на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. З огляду на наведене, та враховуючи, що позивач в установлений законом строк фактично прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], а також приймаючи до уваги, що оригінал Державного акта серії ОД № 097768 на право приватної власності на земельні ділянки спадкодавець втратила ще при житті, а новий не виготовила у звязку із смертю, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на зазначені спадкові земельні ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved