Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач указала, що вона з 09.11.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 950. Від шлюбу мають малолітню доньку Марію, [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з 03.08.2016 року через різні характери та погляди на сімейне життя, постійні сварки. Питання про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні буде вирішуватись в іншому провадженні. Також позивач зазначила, що за час перебування у шлюбі вони з відповідачем придбали холодильник «Liebherr CU 4023» вартістю 6897,00 грн. та автомобіль марки «Славута», державний номер [NUMBER], вартістю 19090,00 грн. Тому вона просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, визнати за нею право особистої власності на холодильник «Liebherr CU 4023» та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в сумі 9545,00 грн. за придбаний в шлюбі автомобіль марки «Славута», державний номер [NUMBER]. Позивач в судове засідання не зявилася, завчасно надала заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглянути без її участі (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення та справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 30). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.11.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 950 (а.с. 29). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку Марію, [INFO] (а.с. 7). Подружні стосунки між сторонами припинені з 03.06.2016 року, спільне господарство не ведеться.Суд надавав сторонам строк для примирення, але сторони не помирились. Питання про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні між сторонами буде вирішуватись в іншому провадженні. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі, 29.10.2013 року сторонами був придбаний холодильник «Liebherr CU 4023» вартістю 6897,00 грн. (а.с. 11), автомобіль марки «Славута», державний номер [NUMBER] (а.с. 14, 15). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Отже, судом встановлено, що спірне майно було придбано сторонами під час перебування у шлюбі. З огляду на це, а також на положення статей 60,70 СК України указане спірне майно є спільним майном сторін, частки в якому є рівними. Враховуючи викладене, а також те, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, погодився з оцінкою спірного майна, указаною позивачем, не заперечує про визнання за позивачем права власності на холодильник «Liebherr CU 4023» в цілому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та вважає можливим в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнати за позивачем право власності на холодильник «Liebherr CU 4023» та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в сумі 9545,00 грн. за придбаний у шлюбі автомобіль марки «Славута», державний номер [NUMBER]. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102,40 гривень.

Outcome: approved