Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрінбанк» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу, мотивуючи вимоги тим, що 15.01.2015 року між нею та ПАТ «Укрінбанк» було укладено заяву-договір № 10-2319254 про розміщення банківського вкладу «Крендель Ок». Відповідно до умов цього договору ПАТ «Укрінбанк» прийняв у позивача грошові кошти в сумі 3500 доларів США під процентну ставку 11% річних та терміном розміщення з 15.01.2015 року до 20.07.2015 року. Позивач зверталася до ПАТ «Укрінбанк» з вимогою про повернення вкладу, проте, не зважаючи, на отримання вимог, відповідачем не було повернуто вклад Також, позивач не отримав будь-якої відповіді на свою заяву з вимогою повернути вклад. На основі викладеного, позивач просить стягнути з ПАТ «Укрінбанк» на свою користь суму банківського вкладу у розмірі 3500 доларів США, 5000 грн. завданої моральної шкоди та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача адвокат Мазур О.А. зменшила позовні вимоги. Просила стягнути з ПАТ «Укрінбанк» на користь [PERSON] суму банківського вкладу у розмірі 3500 доларів США та 1000 грн. понесених судових витрат. Представник відповідача ПАТ «Укрінбанк» зменшений позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим у зменшений позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що 15.01.2015 року між нею та ПАТ «Укрінбанк» було укладено заяву-договір № 10-2319254 про розміщення банківського вкладу «Крендель Ок». Відповідно до умов цього договору ПАТ «Укрінбанк» прийняв у позивача грошові кошти в сумі 3500 доларів США під процентну ставку 11% річних та терміном розміщення з 15.01.2015 року до 20.07.2015 року. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Крім того, згідно п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», яке затверджено постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до ПАТ «Укрінбанк» з вимогами про повернення вкладу у відповідності до умов договору. Проте, незважаючи, на отримання вимог, відповідачем не було повернуто вклад у повному обсязі. Також, позивач не отримав будь-якої відповіді на свої заяви з вимогою повернути вклад. Згідно вимог ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Частиною 5 ст. 1061 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок Банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Таким чином, відповідач ПАТ «Укрінбанк» своєю відмовою у поверненні банківського вкладу порушив вимоги ст.ст. 1058, 1060, 1061, 1074 Цивільного кодексу України, які не допускають обмежень прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч.5 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії. Отже, вклад позивача відповідно до зазначеного вище договору, підлягає поверненню у валюті, вказаній у договорі, тобто у доларах США. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають до повного задоволення. Відповідно до умов депозитних договорів, а також п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами ЦК України. Згідно п. 7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач, при подачі позову до суду, звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судовий збір, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача. Стягуючи з відповідача судовий збір, суд виходить з суми, яку слід стягнути з відповідача відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на день залучення коштів позивача. 3500 доларів США станом на 15.01.2015 року за офіційним курсом НБУ (1577.6095 грн. за 100 доларів США) еквівалентно 55230 грн. Тому, до стягнення з відповідача підлягає сума судового збору у розмірі 552,30 грн. У відповідності до ст. ст. 79, 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн., оскільки вони підтвердженні квитанцією № 251 від 10.06.2015 р. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved