Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання спадкоємцями першої черги за законом та визначення розміру часток у спадковому майні, покликаючись на те, що 30 серпня 2014 року помер її син [PERSON] 26 січня 2015 року вона звернулася у Сьому Львівської державну нотаріальну контору з приводу відкриття спадщини до державного нотаріуса [PERSON], яка видала їй витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі. 27 лютого 2015 року їй зателефонувала приватний нотаріус [PERSON] та повідомила, що спадкова справа від спадкодавця [PERSON] знаходиться у неї, бо ніби то, нею дана спадкова справа відкрита 31 грудня 2014 року. Вона, як матір спадкодавця має право на ? частки від усього спадкового майна, оскільки є пенсіонером непрацездатного віку, внаслідок чого має право на обовязкову частку. [PERSON], як малолітня дитина спадкодавця та вона, як матір спадкодавця, спадкують порівну, проте у звязку з належністю їй обовязкової частки, належні їй частка становить ?, а належна частка [PERSON] ?. А також, відповідач не входить до числа спадкоємців, оскільки не перебувала у шлюбі з спадкодавцем на момент його смерті та тому не має права на частку в спадщині. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом у спадщині від померлого спадкодавця [PERSON], визначити розмір часток у спадщині за законом: за [PERSON] ? від усієї спадщини, за [PERSON] ? від усієї спадщини, відмовити [PERSON] у визнанні її спадкоємцем першої черги за законом у спадщині від померлого спадкодавця [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та зазначив, що згідно науково-практичного коментаря спадкування за обовязковою часткою це різновид спадкування за законом та спадкоємець, який прийняв спадщину за обовязковою часткою, прийняв її і за законом в першій черзі. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що позивач [PERSON] та [PERSON] скористались своїм правом спадкоємців першої черги за законом та відповідно у задоволенні позовної вимоги про визнання позивача та [PERSON] спадкоємцями першої черги слід відмовити. Також, зазначила, що відповідно до ЦК України, частки у спадщині кожного зі спадкоємців є рівними та заповіт спадкодавець не складав, а тому позовна вимога щодо визнання за [PERSON] ? частки, а за [PERSON] ? частки від усієї спадщини суперечить закону. Вважає позов безпідставним, а тому просить відмовити у його задоволенні. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що нею 31 грудня 2014 року заведену спадкову справу після смерті [PERSON] на підставі поданої заяви про прийняття спадщини за законом [PERSON], як законним представником малолітнього [PERSON] Право на обовязкову частку у спадщині передбачено лише при наявності заповіту, а при спадкуванні за законом, частки кожного із спадкоємців є рівними. Крім того, нею вже відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя. Внаслідок наведеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки вони суперечать вимогам законодавства України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Судом встановлено, що 30 серпня 2014 року помер [PERSON] 31 грудня 2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] було відкрито за заявою [PERSON], як законного представника малолітнього сина [PERSON], спадкову справу після смерті [PERSON], померлого 30 серпня 2014 року. Крім того, 26 січня 2015 року Державним нотаріусом Сьомої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] було відкрито за заявою [PERSON] спадкову справу після смерті [PERSON], померлого 30 серпня 2014 року. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1, 4 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.\~ Як безспірно встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та син спадкодавця [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги та скористались своїм правом прийняття спадщини, таке їх право ніхто не оспорює чи не визнає та відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а тому таке їх право не потребує додаткового захисту чи ствердження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.\~ Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У відповідності до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2007 року при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. З огляду на викладене, а також те, що спадкодавець [PERSON] не склав заповіту, та відповідно після його смерті є два спадкоємці: позивач [PERSON] та син померлого [PERSON], то частка кожного із них є рівна, тобто ? частка спадщини. Крім того, суд не бере до уваги покликання представника позивача на викладену ним думку, яка міститься у Науково-практичному коментарі, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи лише відповідно до\~Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Також, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій вих. №25/02-31 від 03 березня 2015 року, приватний нотаріус [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, оскільки на день смерті спадкодавця, [PERSON] не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Внаслідок наведеного, [PERSON] відмовлено приватним нотаріусом у визнанні її спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], як вже встановлено судом, єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], [PERSON] повторно не зверталась до будь-яких органів, осіб чи установ з проханням визнати її спадкоємцем першої черги за законом у спадщині від померлого [PERSON], а тому відсутній спір щодо даної позовної вимоги. Отже, як вбачається із вищенаведеного, позивач та її представник не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за їх безпідставністю. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed