Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила (шляхом подачі 10.11.2017 року заяви про уточнення позовних вимог) (а.с.135), остаточно просила визнати грошові вклади, відкриті в АТ «Ощадбанк» на імя [PERSON] №ПВ-31447 на суму 12928,84 грн. в територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10013/0325; №26255000027322 на суму 97221,75 грн. в територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10013/0289 спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], яка померла 04.11.2015 року, та [PERSON], який помер 18.11.2015 року. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право на ? частину (половину) грошового вкладу №ПВ-31447 на суму 12928,84 грн., відкритого в територіально відокремленому безбалансовому відділенні АТ «Ощадбанк» №10013/0325 на імя [PERSON], що становить 6464,42 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 04.11.2015 року. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право на ? частину (половину) грошового вкладу №26255000027322 на суму 97221,75 грн., відкритого в територіально відокремленому безбалансовому відділенні АТ «Ощадбанк» №10013/0289 на імя [PERSON], що становить 48\~610,88 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 04.11.2015 року. Позов мотивує тим, що 04.11.2015 року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй на момент смерті майно. Ще за життя 23.10.2003 року матір [PERSON] зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті (склала заповіт), згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, та яке на момент смерті їй належало, заповіла своїй доньці - [PERSON], позивачу по справі. 18.11.2015 року помер [PERSON], чоловік [PERSON], з яким остання перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2007 року. За період перебування в зареєстрованому шлюбі та спільного проживання, як подружжя, [PERSON] та [PERSON] було набуто спільне майно у вигляді грошових вкладів, відкритих в АТ «Ощадбанк» на імя [PERSON], а саме: в територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10013/0325 - №ПВ-31447 на суму 12928,84 грн. та №30169 на суму 10,75 грн.; в територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10013/0289- №26255000027322 на суму 97221,75 грн. Після смерті матері [PERSON] єдиним спадкоємцем такої є [PERSON], як спадкоємець за заповітом, та померлий 18.11.2015 року чоловік [PERSON], як спадкоємець обовязкової частки. [PERSON], реалізуючи свої спадкові права, звернувшись в межах 6-місячного строку із заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON], постановою державного нотаріуса від 28.11.2016 року останній було відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді ? частини грошових вкладів з підстав, що частка [PERSON] в спільному майні подружжя не виділена, обоє з подружжя померли і немає можливості встановити чи грошові вклади в Ощадбанку були спільним майном подружжя. А тому з метою захисту своїх порушених спадкових прав позивач звернулася до суду з даним позовом, який просить задоволити. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задоволити. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не зявилася, хоча про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Про поважність причин неявки суд не повідомила. 20.06.2017 року подала заперечення на позов (а.с.78), які у відповідності до положень ст.178 ЦПК України, в редакції після набрання чинності змінами від 03.10.2017 року, вважаються відзивом на позов, в яких позов в частині визнання грошових вкладів спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], та визнання за [PERSON] права на ? частину (половину) вкладів не заперечила. Однак, заперечила щодо визнання за [PERSON] конкретних сум. Представник третьої\~особи ЧЛНК\~у судове\~засідання з\~розгляду даної\~справи не\~зявився,\~хоча про\~дату та\~час розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином.\~Про поважність\~причин неявки\~суд не\~повідомив.\~Скерував на\~адресу суду\~матеріали спадкових\~справ №688/2015\~до майна\~померлого 04.11.2015\~року [PERSON]\~та №689/2015\~до майна\~померлого 18.11.2015\~року [PERSON]. А також до судового засідання скерував заяву про розгляду справи у його відсутності, при прийнятті рішення поклався на розсуд суду (а.с.132). Заслухавши думку\~представника позивача,\~оглянувши матеріали\~справи та\~додані до\~неї письмові\~документи,\~а також\~матеріали спадкових\~справ №688/2015\~до майна\~померлого 04.11.2015\~року [PERSON]\~та №689/2015\~до майна\~померлого 18.11.2015\~року [PERSON], дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2015 року померла [PERSON], про що зроблено актовий запис за №1028, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №410015 (а.с.10). Після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй на момент смерті майно. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON]) померла [PERSON] є матірю [PERSON], позивача по справі (а.с.19,20). 18.11.2015 року помер [PERSON], про що зроблено актовий запис за №1080, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №410070 (а.с.11). Згідно долученого до матеріалів справи витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.14) судом встановлено, 22 березня 2007 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис за №83. Позивач [PERSON], реалізуючи свої спадкові права, звернувшись в межах 6-місячного строку із заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON], постановою державного нотаріуса від 28.11.2016 року останній було відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді ? частини грошових вкладів з підстав, що частка [PERSON] в спільному майні подружжя не виділена, обоє з подружжя померли і немає можливості встановити чи грошові вклади в Ощадбанку були спільним майном подружжя (а.с.16). З матеріалів справи та пояснень представника позивача, даних в судовому засіданні, судом встановлено, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі та спільного проживання, як подружжя, [PERSON] та [PERSON] було набуто спільне майно у вигляді грошових вкладів, відкритих в АТ «Ощадбанк» на імя [PERSON], а саме: в територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10013/0325 - №ПВ-31447 на суму 12928,84 грн. та №30169 на суму 10,75 грн.; в територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10013/0289- №26255000027322 на суму 97221,75 грн. (а.с.15). Статтею 60 СК України закріплено презумпцію спільності майна подружжя. У відповідності до положень вказаної статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 05.04.2017 року у справі №6-399цс17, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи\~ норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти\~ або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Статтею 71 СК України закріплено принцип рівності часток подружжя у разі поділу майна. У звязку із визнанням відповідачем [PERSON] позову в частині визнання грошових вкладів спільним майном подружжя та визнання за [PERSON] права на ? частину грошових вкладів, суд у відповідності до положень ч.1 ст.82 ЦПК України вважає, що оскільки вказана обставина визнається учасниками справи, а суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання, а тому така не підлягає доказуванню та вважається доведеною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 23.10.2003 року, ще за життя, зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті (склала заповіт), згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, та яке на момент смерті їй належало, заповіла своїй доньці - [PERSON], позивачу по справі (а.с.102). Спадкуванням відповідно до статті 1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Чинним законодавством передбачен два види спадкування: за законом та за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У звязку з наявністю особистого розпорядження [PERSON] на випадок її смерті, спадкування майна такої відбувається за правилами спадкування за заповітом. З врахуванням матеріалів справи та спадкової справи №688/2015 до майна померлого 04.11.2015 року [PERSON], судом встановлено, що спадкоємцями такої є [PERSON], донька померлої, як спадкоємець за заповітом, та [PERSON], чоловік померлої, як непрацездатний вдівець, який має у відповідності до ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Донька померлої [PERSON] - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.с.2). Оскільки [PERSON], помер 18.11.2015 року, тобто після відкриття спадщини [PERSON], та не встиг її прийняти, то право на прийняття обов'язкової частки у спадщині не переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) у відповідності до ч.1 ст.1276 ЦК України. А відтак\~єдиним спадкоємцем\~[PERSON] на\~даний час\~ є її донька [PERSON], як спадкоємець за заповітом. З урахуванням того, що [PERSON] на момент смерті належало право на ? частину грошових вкладів, а все належне їй майно вона заповіла своїй донькі [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на майно померлої судом не встановлено, а тому суд вважає, що за позивачем слід визнати право на ? частину (половину) грошового вкладу №ПВ-31447 та право на ? частину (половину) грошового вкладу №26255000027322. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає до сплати судовий збір в розмірі 1653,60 грн., яийа був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved