Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

позивач звернулася з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину. Мотивувала свої вимоги тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 05 червня 2009 року. Від шлюбу, [INFO] року у них народилася дочка - [PERSON]. 20 травня 2013 року вона звернулася до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнила та просить стягнути з відповідача на утримання дочки до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісяця але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або 3000 гривень щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина проживає з нею. Відповідач не цікавиться проблемами виховання та утримання дитини, не бере у її вихованні участі, а тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки в примусовому порядку. Крім того, позивач зазначає, що дочка постійно хворіє і її лікування та оздоровлення потребує додаткових витрат, яких позивачу не вистачає, оскільки її доходи є незначними, а тому вона просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 13785 гривень 90 копійок додаткових витрат та 2000 гривень додаткових витрат, щомісячно. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь її довірительниці аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісяця але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або 3000 гривень щомісячно та 13785 гривень 90 копійок додаткових витрат, що нею були сплачені і крім того 2000 гривень додаткових витрат, щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 600 гривень щомісячно, оскільки, як зазначив відповідач він має постійне джерело доходу, однак його заробіток є незначним. Крім того, відповідач пояснив, що він на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва виданого 27 липня 2009 року сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини свого доходу, щомісячно, а тому при вирішенні даного спору просить суд врахувати таку обставину. Щодо стягнення з нього додаткових витрат на дитину, заперечував повністю. Заслухавши сторони, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 05 червня 2009 року (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO] року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в Книзі реєстрації народжень 2010 року березня місяця 12 числа зроблено відповідний актовий запис за № 393. Батьком записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с. 4). На даний час малолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON] і перебуває повністю на утриманні останньої. В судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі на даний час працює адміністратором у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД», однак в силу неприязнених відносин, які склалися з позивачем не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина є правомірними і в той же час вважає неможливим стягувати такі у твердій грошовій сумі, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні виду та способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідач має постійне місце роботи та регулярно отримує заробітну плату, що підтверджено відповідною довідкою з місця роботи. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд бере до уваги наявність у відповідача на утриманні інших осіб, а саме сина - [PERSON], [INFO], та наявність заробітної плати, яка перевищує мінімальний розмір заробітної плати, у зв'язку з чим суд вважає можливим визначити частку аліментів, що необхідно стягувати з відповідача на утримання дочки у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісяця але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і розмір такої частки присуджений судом, з врахуванням суми заробітку, який отримує відповідач повністю буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме прав інших осіб. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми додаткових витрат на утримання дитини, що викликані особливими обставинами, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] часто хворіє, що підтверджено відповідними медичними документами, наявними у матеріалах справи, та потребує витрат, як на лікування так і на оздоровлення. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами(розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На погляд суду, в конкретному випадку, з врахуванням правил ст. 185 СК України буде справедливим визначити розмір участі відповідача у додаткових витратах на його малолітню дочку у виді 50% відсотків від суми понесених витрат, що підтверджені належними доказами і становлять 6892 гривні 90 копійок, за вирахуванням частки сплаченої позивачем. В той же час, суд не знаходить обставин, які б свідчили про можливість задоволення позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 2000 гривень, щомісячно, оскільки будь-якими належними та допустимими доказами такі вимоги не доведено. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial