Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01 червня 1997 року по 07 квітня 2000 року вона працювала в КСП «Прикордонник». В лютому 2000 року КСП «Прикордонник» було реорганізовано та було утворено СПК «Прикордонник», що є правонаступником прав і обовязків КСП «Прикордонник», де позивач продовжувала працювати до 17 вересня 2007 року. В лютому 1996 року КСП «Прикордонник» був виданий державний акт на право колективної власності на землю, а з березня 1998 року землі колективної власності були розпайовані членами КСП, згідно із списком до державного акту, почали видавати сертифікати на земельні частки (пай) у розмірі 2,55 умовних кадастрових гектара. У список, що додається до державного акту на землю, позивача як члена КСП «Прикордонник» помилково не включили, тому сертифікат на її імя не був оформлений і виданий. 07 квітня 2000 року рішенням реорганізаціоної комісії №4 було затверджено додатковий список на виділення паїв з резервного фонду, в даний список позивача було включено. Позивач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Прикордонник» села Орлівка Ренійського району Одеської області у розмірі 2,55 кадастрових гектара, а також просить розглянути справу за її відсутності. Представник Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник Ренійської районної державної адміністрації Одеської області у судовому засіданні проти визнання за [PERSON] правана земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Прикордонник» села Орлівка Ренійського району Одеської області у розмірі 2,55 кадастрових гектара не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторони та розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, з 01 червня 1997 року по 07 квітня 2000 року вона працювала в КСП «Прикордонник». В лютому 2000 року КСП «Прикордонник» було реорганізовано та було утворено СПК «Прикордонник», що є правонаступником прав і обовязків КСП «Прикордонник», де позивач продовжувала працювати до 17 вересня 2007 року. В лютому 1996 року КСП «Прикордонник» був виданий державний акт на право колективної власності на землю, а з березня 1998 року землі колективної власності билу розпайовані членами КСП, згідно із списком до державного акту, почали видавати сертифікати на земельні частки (пай) у розмірі 2,55 умовних кадастрових гектара. У список, що додається до державного акту на землю, позивача як члена КСП «Прикордонник» помилково не включили, тому сертифікат на її імя не був оформлений і виданий. 07 квітня 2000 року рішенням реорганізаціоної комісії №4 було затверджено додатковий список на виділення паїв з резервного фонду, в даний список позивача було включено. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно ч. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/35 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, суд вважає, що надані суду документи у повному обсязі підтверджують право [PERSON] на спірну земельну частку (пай), а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved