Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона 01.08.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому вони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Шлюб вони не розірвали, але припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Вона на сьогоднішній день знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та тимчасово не отримує заробітну плату, відповідач в свою чергу матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобов'язаний та має таку можливість, оскільки він є працездатним, працює сторожем в районному відділі освіти Путивльської районної державної адміністрації, отримує регулярний дохід, а тому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу),починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття старшою дитиною. Позивач свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач та його представник позов визнали частково, мотивуючи це тим, що він на даний час працює сторожем в Путивльському спортивному комплексі, де отримує заробітну плату 1 521 грн. (без вирахування податків), має хворобу Віллебранда, в силу чого знайти більш прибуткову роботу не може, оскільки фізичні навантаження йому протипоказані, тому об'єктивно не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання своєї дружини, що стосується аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей, то з розміром 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) він повністю згоден. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі, з 01.08.2009 перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6). Від сумісного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких відповідно до свідоцтв про народження є відповідач (а.с. 7,8). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 09.06.2016 р., діти проживають разом з матір'ю (а.с. 9). З довідки відділу освіти Путивльської районної державної адміністрації Сумської області вбачається, що [PERSON], відповідач по справі, працевлаштований та отримує заробітну плату (а.с. 26). При таких обставинах, оскільки останній в добровільному порядку матеріальної допомоги своїм дітям не надає, хоча має таку можливість, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей та погоджується з розміром вказаним позивачем. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання його дружини, суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що вони також підлягають задоволенню виходячи зі слідуючого. Частинами 2,4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьком яких є відповідач та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, згідно наказу № 2 від 04.01.2016 року по [INFO] року, що підтверджується довідкою та наказом Путивльської районної державної лабораторії ветеринарної медицини (а.с. 57-58). Враховуючи те, що дружина відповідача, з якою проживають їх діти, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, - відповідач працевлаштований, не є інвалідом, може надавати матеріальну допомогу своїй дружині, з якою проживають його діти, тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Посилання відповідача на те, що він має невелику заробітну плату в його розумінні, а також на те, що він потребує кошти на лікування, суд не вважає підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки як в матеріалах справи, так і суду не було надано доказів того, що він потребує значних коштів на своє лікування та відсутні будь-які докази того, що він знаходиться у скрутному матеріальному становищі та не може надавати матеріальну допомогу своїй дружині, на утриманні якої знаходяться його діти, а також він не позбавлений можливості знайти іншу більш оплачувану роботу. Крім того, суд враховує і те, що зі слів відповідача на сьогоднішній день він має роботу, пов'язану з чергуванням добу через три. Згідно п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 551,20 грн. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved