Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів\~в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог від 02 жовтня 2015 року, просить визнати удаваними договори дарування житлового будинку №14 по вул. Дніпровській в с.Військовому та земельної ділянки площею 0,25 га від 08 червня 2004 року, договір дарування земельної ділянки площею 0,089 га від 15 вересня 2004 року та визнати що насправді були укладені договори купівлі-продажу з [PERSON] Також просить суд визнати недійсними державні акти на земельні ділянки та визнати за нею право особистої власності на будинок та придбані земельні ділянки. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково та визнано удаваним з моменту укладення договір дарування жилого будинку № 14 по вул. Дніпровська в с. Військове Солонянського району Дніпропетровської області, посвідчений державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2148 від 08 червня 2004 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], встановивши, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу; визнано удаваним з моменту укладення договір дарування приватизованої земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться в с. Військове, вул. Придніпровська, буд. 14 Солонянського району Дніпропетровської області, посвідчений державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2150 від 08 червня 2004 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], встановивши, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу; визнано удаваним з моменту укладення договір дарування приватизованої земельної ділянки площею 0,089 га, що знаходиться в с. Військове, вул. Дніпровська, буд. 14 Солонянського району Дніпропетровської області, посвідчений державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3637 від 15 вересня 2004 року, який був укладений між [PERSON] [PERSON] та [PERSON], встановивши, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу. В задоволенні решти позову відмовлено. 17 листопада 2015 року за вих. №11311/15 справу було направлено до Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою позивача на рішення суду від 27 жовтня 2015 року. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року справу повернуто до Солонянського районного суду Дніпропетровської області, у звязку з тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат. Справа надійшла до суду першої інстанції 04 квітня 2016 року. Позивач, відповідачі та треті особи, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, в судове засідання не зявились. Від третіх осіб надійшли листи про розгляд справи за їх відсутності (а.с.195,196). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, оскільки відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін під час ухвалення додаткового рішення не є обовязковою та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Пунктом 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення повинно бути зазначено про розподіл судових витрат. Однак в резолютивній частині рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області суду від 27 жовтня 2015 року не було вирішено питання про їх розподіл. Пунктом 4 ч.1 ст.220 ЦПК України передбачено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі в разі якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що в провадженні суду знаходилась цивільна справа № 192/828/15-ц, провадження № 2/192/335/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Солонянська державна нотаріальна контора, Військова сільська рада Солонянського району Дніпропетровської області про визнання недійсними договорів дарування, визнання недійсними державних актів, визнання права особистої власності. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги було задоволено частково. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», в редакції на час звернення з позовом до суду, розмір судового збору за вимогами не майнового характеру становив 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243 гривні 60 копійок. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки судом під час ухвалення рішення було задоволено три позовні вимоги немайнового характеру (про визнання договорів удаваними), то з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за вказані позовні вимоги під час звернення з позовом до суду.

Outcome: approved