Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши, що [PERSON] являлася власницею земельної ділянки загальною площею 2,95 га в адмінмежах Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 011703. 23 травня 1996 року [PERSON] померла. Спадщину після померлої [PERSON], прийняли позивачка, як її дочка та син [PERSON], подавши протягом шести місяців після її смерті заяву про прийняття спадщини до Чигиринської державної нотаріальної контори. Оформивши по заповіту житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с.Трушівці Чигиринського району Черкаської області і який належав померлій [PERSON], та отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 30 березня 2004 року [PERSON] помер. Позивач, як дочка померлої [PERSON], являється єдиною спадкоємицею за законом першої черги на спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, вона звернулася до Чигиринської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом їй було відмовлено в оформлені даного спадкового майна та у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Факт втрати вказаного державного акту підтверджується повідомленням в газеті «Чигиринські вісті» № 13 (12804) від 31 березня 2018 року. А тому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,95 га, яка належала померлій [PERSON] Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надіславши листа, в якому просить розглянути справу без представника Трушівської сільської ради Чигиринського району та про визнання позову в повному обсязі. Суд, враховуючи листи представника позивача відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 23 травня 1996 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 029257 від 24.05.1996 померла [PERSON], після смерті якої на території Трушівської сільської ради Черкаської області відкрилася спадщина (а.с.8). [PERSON] являлася власницею земельної ділянки, загальною площею 2,95 га, яка складається з земельної ділянки площею 2,67 га, та земельної ділянки площею 0,28 га в адмінмежах Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 011703 (а.с.13). Також, судом встановлено та вбачається із копії свідоцтва про народження серії ЯЖ №878792 від 29.09.1954 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТП №373692 від 28.05.1977 року, що позивач, як дочка померлої є спадкоємцем майна [PERSON] відповідно до закону, як спадкоємець першої черги спадкування, в порядку ст. 1261 ЦК України. Позивач прийняв спадщину у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.08.2003 року (а.с.12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 20.03.2018 року № 449, вбачається, що [PERSON], на день своєї смерті 23.05.1996 року, була зареєстрована за адресою: [INFO]. Інші члени сімї, в тому числі неповнолітні та малолітні діти, утриманців на день смерті [PERSON] у домоволодінні не були зареєстровані і не проживали (а.с.14). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 327/01-16 від 27.04.2018 року з заявою про прийняття спадщини щодо майна померлої 23 травня 1996 року [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину зверталися [PERSON] та [PERSON] Миколайович.15 серпня 2003 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами в рівних частках кожний. Інші спадкоємці із заявами до нотаріальної контори не зверталися (а.с.26). Також відповідно до даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 325/01-16 від 27.04.2018 року, після смерті 30.03.2004 року [PERSON], спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини та із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися, спадкові справи не відкривалися. Судом встановлено та вбачається з даних Третьої черкаської державної нотаріальної контори №515/01-16 від 08.05.2018 року, Другої черкаської державної нотаріальної контори №1062/01-16 від 04.05.2018 року, Першої черкаської державної нотаріальної контори №978/01-16 від 15.05.208 року після померлого 30.03.2004 року, [PERSON], спадкові справи не заводилися, спадкові справи не відкривалися. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 309/02-31 від 19.04.2018 року, гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 2,67 га та площею 0,28 га, що знаходяться в адмінмежах Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, після смерті її матері [PERSON], яка померла 23 травня 1996 року (а.с. 17). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, є підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на майно у виді земельної ділянки. Поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, а інших спадкоємців після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved