Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому зазначає, що вона є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.03.1986 року, У вказаному будинку вона зареєстрована та постійно проживає, де також зареєстровані та постійно проживають її дочка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Крім того в цьому будинку також зареєстровані її чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які на протязі 5-ти років за даною адресою не проживають, а фактично проживають за адресою: [ADDRESS], вона намагалась вирішити питання про зняття відповідачів з реєстрації в позасудовому порядку, проте вони в добровільному порядку виписуватись з будинку не бажають, тому вона просить визнати відповідачів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], таким, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. 09.01.2019 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справіта призначення справи до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 25.03.2019 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з’явились, представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з’явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у їх відсутність, позивач та представник позивача, не заперечують проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 31.03.1986 року (а.с. 11). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області № 8309 від 10.12.2018 року (а.с. 12). Відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають у спірному житловому будинку більше п’яти років, що підтверджується актами про їх не проживання від 26.12.2017 року, 23.01.2018 року, 21.02.2018 року, 20.03.2018 року, 18.04.2018 року, 24.05.2018 року, 21.06.2018 року, 25.07.2018 року, 22.08.2018 року, 19.09.2018 року, 17.10.2018 року, 15.11.2018 року, 13.12.2018 року, які складено комісійно депутатом Обухівської міської ради Київської області в присутності свідків (а.с. 14-39). Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім’ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору – судом. Згідно зі ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім’ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім’ї без поважних причин понад один рік. Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а обраний позивачем спосіб захисту його інтересів ґрунтується на законі. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами, а відповідачі всупереч вимогам ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України не подали заперечень на позов. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та зібраних у справі доказах, тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved