Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у подальшому зміненим, на обґрунтування якого послалася на наступне. Вона являється власником квартири [ADDRESS]. 05 листопада 2013 року вона отримала рекомендований лист із судовим наказом, виданим суддею Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області 23 вересня 2013 року по справі № 253/6358/13-ц, яким з її чоловіка [PERSON], зазначеного як власника квартира [ADDRESS], за період з вересня 2012 року по березень 2013 року стягнуто суму заборгованості за теплопостачання в розмірі 1308.30 грн. Оскільки вона своєчасно сплачує за надані комунальні послуги по квартирі [ADDRESS], власником якої вона являється, вона відчула сильні моральні страждання, що заподіяли їй моральну шкоду, яка полягає в наступному. Після отримання вищезазначеного листа у неї стався нервовий криз, різко стрибнув тиск, запаморочилось у голові, що визвало посилення гіпертонічної хвороби. З приводу перенесеного стресу вона змушена була звернутися за наданням медичної допомоги. Протягом 20 днів приймала медикаментозні ліки, була позбавлена вести активну життєву діяльність після лікування у терапевта продовжувала лікуватися у невропатолога з приводу кореневого синдрому. Окрім того, вона являється інвалідом третьої групи з приводу діагнозу уродженого пороку серця і внаслідок перенесеного стресу позивачу надавалась термінова медична допомога. Просить стягнути у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, мотивуючи їх аналогічно викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважаючи вимоги безпідставними. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України «моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті». Позивач, на яку відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України покладено обов'язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, в судовому засіданні не надала доказів неправомірності дій відповідача, наявності безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями винної особи та шкодою. Позивач не визначила, які саме дії відповідача являються неправомірними, чи є між цими діями та заподіяною шкодою причинний зв'язок. Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач пов'язує з видачею 23 вересня 2013 року по справі № 253/6358/13-ц судового наказу, яким з її чоловіка [PERSON], зазначеного як власника квартира [ADDRESS], за період з вересня 2012 року по березень 2013 року стягнуто суму заборгованості за теплопостачання в розмірі 1308.30 грн. на користь відповідача. Відповідно до Розділу ІІ ЦПК України «Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. Боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. За результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право … скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову». Судом встановлено, що вищезазначений судовий наказ за заявою [PERSON] було скасовано, що про що є ухвала Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 листопада 2013 року. Відповідно до діючого законодавства відповідач відноситься до кола осіб, яким належить право заявляти вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Вищезазначеними нормами закону встановлено, що судовий наказ як особлива форма судового рішення може бути скасовано судом у спрощеному порядку шляхом подачі боржником відповідної заяви в разі наявності спору про право. Суд не вбачає в діях відповідача ознак неправомірності або протиправності, оскільки відповідач, який направив до суду заяву про видачу судового наказу, діяв в межах, наданих йому законом, а боржник у зв'язку з наявним спором про право скористався наданим йому правом на скасування судового наказу. У зв'язку із скасуванням судового наказу його виконання не відбулось. Позивач, яка є за фахом юрист, має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, про що надала суду його копію, - повинна бути добре обізнаною в процедурі видачі та скасування судового наказу. Окрім того, судовий наказ був винесений про стягнення заборгованості не з позивача, а з іншої особи. З розрахунку суми заборгованості, що є невід'ємною частиною судового наказу, вбачається що стягується заборгованість не за адресою квартири позивача [ADDRESS], а за адресою [ADDRESS], тобто, квартири, що колись належала чоловіку позивача - [PERSON] Позивач при отриманні вказаного судового наказу повинна і могла була усвідомити, що судовий наказ було видано помилково і скористатися відповідним правом для його скасування, що й було зроблено її чоловіком. Суд бере до уваги й те, що відповідач, який не є володільцем інформації про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, не несе відповідальності за достовірність даних про власника житла. За твердженням представника відповідача, інформація про нового власника квартири не поступала. Зазначені доводи представника позивачем не спростовані, тому відсутні підстави для притягнення відповідача до відповідальності. З огляду на викладене, позов про відшкодування моральної шкоди як такий, що не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, задоволенню не підлягає На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed