Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який зареєстровано 29 січня 2010 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 84. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть останніх два роки, примирення та подальше збереження сімї вважає неможливим. Матеріали позову надійшли до суду 20 вересня 2018 року. Ухвалою від 9 жовтня 2018 року матеріали позову залишено без руху. 9 жовтня 2018 року після усунення недоліків позову ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено в справі підготовче засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів викладених в ньому, вказала, що строку на примирення не потребує, просила позов задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що шлюбні відносини з позивачем припинились, проживають окремо, спільного господарства не ведуть останніх два роки, строку на примирення не потребують. Просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги визнання позову зі сторони відповідача, у відповідності до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому засіданні, виходячи з наступного. \~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 135414 від 29 січня 2010 року шлюб між сторонами було зареєстровано 29 січня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 84. Шлюб було зареєстровано в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Стаття 51\~Конституції України визначає, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~\~\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. За змістом частини третьої\~статті 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть останніх два роки, відповідач відносно розірвання шлюбу не заперечує, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сімї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, поясненнями учасників справи, визнанням позову з боку відповідача. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 135414 від 29 січня 2010 року вбачається, що відповідач після укладення шлюбу змінила прізвище з Кривко на [PERSON], а тому у звязку з розірванням шлюбу слід задовольнити клопотання позивача та залишити їй прізвище [PERSON]. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення понесені позивачем судові витрати в розмірі 704,8 гривень судового збору.

Outcome: approved