Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В позові позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з\~відповідачем, від якого має сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні, оскільки є інвалідом першої «А» групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає та не надає коштів.\~Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства, аліменти в розмірі ? з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, довічно. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не повідомив причини неявки, відзиву не надав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до\~ч.1 ст.198 Сімейного Кодексу України\~батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина , які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Судом встановлено, що з 01.11.1987 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 16 травня 2003 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 16 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-КИ №274085 від 01.09.1993 року. На даний час [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, оскільки є інвалідом першої «А» групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.07.2913 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач є батьком повнолітнього непрацездатного [PERSON], [INFO], та в утриманні сина участі не приймає, з нього підлягають стягненню аліменти на його утримання. Згідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.3, ст.4, ст.5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Пунктом 17\~Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення\~ст. 184 СК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме: щомісячному стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства, аліменти в розмірі ? з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи стягнення з 04.10.2018 року довічно. У відповідності до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягнення аліментів на утримання дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved