Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог (Т.2 а.с. 17-18) просить: - визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0659 га, кадастровий номер [NUMBER], адреса розташування - [ADDRESS], призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків та споруд, яка належить на праві власності [PERSON] відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 25.12.2009 р. у зв'язку з набуттям за позивачем права власності на ? частину розміщеного на цій ділянці будинку та надвірних споруд та поділу їх в натурі; - припинити право власності [PERSON] на ? частину земельної ділянки площею 0,0659 га, кадастровий номер [NUMBER], адреса розташування - [ADDRESS], призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків та споруд, яка належить їй відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 25.12.2009 р.; - поділити спірну земельну ділянку між [PERSON] та [PERSON] виходячи із рівності часток співвласників відповідно до обраного варіанту поділу, за результатами проведення земельно-технічної експертизи; - скасувати рішення від 06 листопада 2009 року 35 сесії 5 скликання №1094 Житомирської міської ради в частині надання у власність [PERSON] ділянки площею 0,0659 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків та споруд; - скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 25.12.2009 р.( на земельну ділянку площею 0,0659 га, кадастровий номер [NUMBER], адреса розташування - [ADDRESS], призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків та споруд), виданий на ім'я [PERSON], та його державну реєстрацію. В обґрунтування позову зазначає, що у період з 10.11.1973 р. по 12.04.2008 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира №2-1784/09 від 14.05.2009 р. жилий будинок [NUMBER] разом з допоміжними господарськими спорудами (уборна, огорожа, колодязь), що розташований по [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на ? частину вказаного жилого будинку та допоміжних господарських споруд. У подальшому [PERSON] належним чином зареєстрував право власності на ? зазначеного нерухомого майна. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20.03.2013 р. житловий будинок разом з допоміжними будівлями і спорудами поділено в натурі між співвласниками [PERSON] та [PERSON] Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0659га, кадастровий номер [NUMBER], адреса розташування - [ADDRESS], призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків та споруд. Вказана земельна ділянка була виділена відповідачу [PERSON] рішенням Житомирської міськради №1094 від 06.11.2009 р. Правопосвідчувальним документом на землю відповідача [PERSON] є Державний акт Серія [NUMBER] від 25.12.2009 р. Виходячи з вищевикладених обставин позивач вважає, що до нього має перейти право власності на ? частину зазначеної земельної ділянки, тобто пропорційно частці права власності на будинок. Відповідач проти позову заперечила, посилаючись на те, що позивачем був невірно обраний спосіб захисту своїх прав та законодавство, що регулює ці відносини, оскільки на час приватизації землі, будинок вже належав сторонам по 1/2, а тому рішення міськвиконкому повинно було оскаржуватися саме з підстав його неправомірності через порушення прав [PERSON] при його прийнятті; розподіл землі та набуття її у власність внаслідок розподілу майна подружжя тут не може застосовуватися, бо на час приватизації землі сторони вже були розлучені та майно між ними поділено. Отже, норми законодавства, що регулюють відносини між подружжям застосуванню не підлягають. Крім цього, зазначає, що [PERSON] пропустив строки позовної давності в т.ч. щодо вимог по скасуванню рішення міської ради, а заяви про поновлення строків подано не було. Сторони у судове засідання 10.09.2015 р. не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Враховуючи неявку сторін у судове засідання, а також те, що у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу за їх відсутності на підставі наявних доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст.ст. 158, 169, 197 ЦПК України. Відповідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що у період з 10.11.1973 р. по 12.04.2008 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира №2-1784/09 від 14.05.2009 р. жилий будинок [NUMBER] разом з допоміжними господарськими спорудами (уборна, огорожа, колодязь), що розташований по [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на ? частину вказаного жилого будинку та допоміжних господарських споруд. У подальшому [PERSON] належним чином зареєстрував право власності на ? зазначеного нерухомого майна. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.03.2013 р. житловий будинок разом з допоміжними будівлями і спорудами поділено в натурі між співвласниками [PERSON] та [PERSON] Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0659га, кадастровий номер [NUMBER], адреса розташування - [ADDRESS], призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків та споруд. Вказана земельна ділянка була виділена відповідачу [PERSON] рішенням Житомирської міськради №1094 від 06.11.2009 р. Правопосвідчувальним документом на землю відповідача [PERSON] є Державний акт Серія [NUMBER] від 25.12.2009 р. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З роз'яснень, що містяться у п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року із змінами вбачається, що відповідно до положень ст.ст. 81, 116 ЗК України - окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Вказана позиція ВСУ щодо розподілу земельної ділянки між подружжям у разі поділу будинку та виділу конкретної частини будинку застосовується за аналогією і у разі, якщо спір щодо розподілу земельної ділянки виник між співвласниками будинку, зокрема як у даній справі. При цьому, вказана позиція узгоджується із нормами ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, які містять загальні вказівки щодо розподілу земельної ділянки між співвласниками. Отже, у зв'язку з перебуванням на спірній земельній ділянці жилого будинку, який є спільною частковою власністю сторін, та поділом його на дві рівні частини, в такому ж співвідношенні підлягає поділу і земельна ділянка. Судом відхиляються твердження позивача, що розподіл земельної ділянки повинен відбуватись з урахуванням вартості кожної частини будинку, належної стороні, оскільки така позиція не узгоджується із ч. 4 ст. 120 ЗК України. З урахуванням проведеної додаткової судової земельної експертизи від 01.09.2015 р. (Т.2 а.с. 32-38) запропонований експертом варіант розподілу земельної ділянки №1 є найбільш зручним та прийнятним для кожної із сторін, а тому суд вважає за необхідне здійснити розподіл земельної ділянки саме за ним. Судом при постановленні рішення враховано також те, що [PERSON] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку під його частиною будинку позбавлений можливості розпорядитися своєю власністю на власний розсуд, оскільки нотаріальне посвідчення правочину щодо відчуження будинку/частини будинку неможливе без правовстановлюючого документу на землю. Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. У зв'язку із викладеним, позовні вимоги в частині скасування рішення Житомирської міської ради від 06 листопада 2009 року №1094 щодо надання у власність [PERSON] ділянки площею 0,0659 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків та споруд, а також Державного акту про право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 25.12.2009 р. (на земельну ділянку площею 0,0659 га, кадастровий номер [NUMBER], адреса розташування - [ADDRESS], призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків та споруд), виданий на ім'я [PERSON], та його державної реєстрації за [NUMBER] від 25.12.2009 р. також підлягають задоволенню. Судом відхиляються доводи представника відповідача, що строк на пред'явлення позовних вимог стік, оскільки судове рішення про поділ майна сторін в натурі прийнято судом 20.03.2013 р., а отже і строк позовної давності розпочинається з дня набрання даним рішенням законної сили. Що стосується судових витрат в частині проведення першої експертизи від 07.04.2014 р., то вони підлягають розподілу між сторонами порівну, оскільки результати даної експертизи судом не враховані при винесені рішення. Разом з тим, в результаті проведення вказаної експертизи здійснені всі необхідні заміри, встановленні всі необхідні вихідні данні, які у подальшому були використані експертом при здійсненні наступних експертиз. А тому стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає 900 грн. (1800/2) за проведення експертизи. Крім того, на користь позивача стягненню підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved