Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 22 травня 2014 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно до складу якого уввійшов житловий будинок №21 по вул.Пушкіна в с.Бортники Фастівського району Київської області, 1/2 його чстину належала, як спадщину за законом після смерті батька, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька і 1/2 частину він успадкував після смерті свого рідного брата. Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачка, як дружина померлого. Інші спадкоємці відсутні. Позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкового майна але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. В судове засідання позивач та її представник подали письмові заяви де позовні вимоги підтримали і просили справу слухати у їх відсутність. Відповідачі надали до суду письмові заяви де проти позову не заперечують та просять справу слухати у їх відсутність. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, матеріалами справи встановлено, що 22 травня 2014 року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом реєстрації смерті м.Києва від 24.05.2014 року (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого уввійшла 1/2 частину житлового будинку №21 по вул.Пушкіна в с.Бортники Фастівського району Київської області, яка належала йому згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської бласті08.12.1990 року. Зареєстрованого в реєстрі за №3336 (а.с.14) та 1/2 частина вказаного житлового будинку, яка належала його рідному брату [PERSON] (а.с.13,14) . Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач, як дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.35). Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, відповідно до якої було заведено спадкову справу №16/2014 до майна померлого 22 травня 2014 року [PERSON]. Разом з тим, приватним нотаріусом [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2015 року (а.с.29). Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обгрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. За рішенням Фастівського міськрайонного суду від 30 липня 2015 року визнано право власності за позивачем в порядку спадкування на 1/2 частину вказаного житлового будинку яка належала [PERSON]А.(а.с.26). Іншу 1/2 частину будинку, яка зареєстрована за [PERSON] позивачці було відмовлено. Разом з тим, [PERSON] помер 10 вересня 2000 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку №21 по вул.Пушкіна в с.Бортники Фастівського району Київської області, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.12.1990 року. Спадкоємцями за законом після його смерті були дружина - [PERSON], померла 04.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.44) та діти відповідачі по справі (37-43). Згідно довідки №219 від 11.11.2015 року Бортнівської сільської ради [PERSON], з 2000 року до дня своєї смерті постійно проживав в [INFO], доглядав за житловим будинком, земельною ділянкою. Відповідачі, як спадкоємці будь-яких дій щодо прийняття спадщини не здійснювали і не заперечують проти прийняття спадщини [PERSON], що підтверджується їх заявами. Відповідно до ч.2 ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) є такими, що від спадщини відмовилися. Відповідно до ст.549 ЦК України (в ред.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Також, позивачем в позовних вимогах зазначена вимога про встановлення факту родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON], як рідними братами. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, аналізуючи у сукупності надані та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позивачем достатньо надано суду доказів для задоволення позовних вимог. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved