Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пред'явили до суду позов до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, - квартирою [ADDRESS]. Обгрунтовують позов тим, що відповідач із 2011 року в спірній квартирі не проживає, будь-які його особисті речі у помешканні відсутні, квартплати та плати за комунальні послуги не проводить, місце його проживання їм на даний час не відоме. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали з викладених у позовній заяві мотивів та просять задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON] подали в судове засідання заяви, згідно з якими просять позов задовольнити, розглянувши справу в їх відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні та позивачі [PERSON], [PERSON] згідно з поданими ними письмовими заявами не заперечили проти такого вирішення справи та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що слідує зі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 06 грудня 2001 року (а.с. 13). Як убачається з довідки № 737, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Харцизька житлово-будівельна компанія» 30 травня 2014 року, та копії будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають у [ADDRESS], відповідач [PERSON] зареєстрований у спірному помешканні з 16 жовтня 2009 року (а.с. 17, 18). Актами, від 17 грудня 2013 року, 20 січня, 17 лютого, 24 березня, 24 квітня та 29 травня 2014 року, складеними та підписаними майстром дільниці № 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Харцизька житлово-будівельна компанія» у присутності мешканців квартир [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], установлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2011 року (а.с. 19 - 24). Як пояснили в судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] є братом [PERSON], який постійно проживав у Росії. У 2009 році він приїхав до неї, оскільки хворів і за ним був потрібний постійний догляд. Проживав у [ADDRESS] протягом близько одного з половиною року, після чого забрав свої речі й поїхав назад у Росію. З цього часу вони втратили з ним будь-який зв'язок. Факт непроживання відповідача у спірному будинку протягом останніх трьох - чотирьох років підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача у спірному будинку. За вказаних обставин судом установлено, що відповідач [PERSON] відсутній у квартирі [ADDRESS] понад один рік без поважних на це причин, тому відповідно до ст. 405 ЦК України втратив право на користування спірним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved