Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб в якому вона перебуває з відповідачем. В судовому засіданні збільшила розмір своїх вимог та додатково просить відновити за нею дошлюбне прізвище. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 25 вересня 1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб під час якого у них народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та сімейні обов'язки, численні конфлікти. Чоловік принижує її на очах у дітей, поводить себе нестримано та агресивно. Від суперечок із чоловіком у неї погіршилося самопочуття та вона перебуває у стані постійного стресу. Вони із відповідачем більше не відчувають один до одного почуттів любові та поваги. Кожний із ниє має окреме джерело доходів. Фактично вони припинили подружні стосунки. Питання про поділ спільного майна буде вирішуватися поміж ними окремо від спору про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. В обґрунтування вимог посилалася на обставини викладені у позовні заяві. Відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу, що був у 1998 році укладений між ним та позивачкою. Зауважив, що майновий спір поміж ними буде вирішувати окремо від питання про розірвання шлюбу, та на момент розгляду цієї справи вони з позивачкою дійшли тимчасової згоди, що після розірвання діти й надалі залишатимуться проживати із [PERSON], але у майбутньому він би хтів, щоб молодший син проживав із ним. Але дане питання він поки піднімати не буде. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 вересня 1998 року Краснодонським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 221. Під час шлюбу в сторін народилися діти: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] Сімейне життя в сторін не склалося, вони припинили подружні стосунки, через відсутність взаєморозуміння, конфлікти та свари, різні погляди на сімейне життя. Сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спір про поділ майна сторони вирішуватимуть окремо від питання про розірвання шлюбу, та на момент розгляду цієї справи поміж сторонами досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу діти й надалі залишатимуться проживати із матір'ю (позивачкою). Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка заявила вимогу про заміну прізвища після розірвання шлюбу, а саме з прізвища «[PERSON]» на її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зважаючи на викладене, вимога про зміну прізвища є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved