Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про захист гідності і честі та ділової репутації, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої їй, як журналісту, публікацією статті «Власть новая, а замашки-старые?», надрукованої в газеті «Україн-Центр» на основі кометнарів, які надав відповідач [PERSON] журналісту газети «Україна-Центр» [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що 25 червня 2014 року в інтернеті на сайті газети «Україна-Центр» прочитала статтю, де зі слів відповідача [PERSON] вказано, що вона була на місці конфлікту, фотографувала учасників конфлікту, в той час як вона фактично не була на місці конфлікту і відеозйомки конфлікту чи фотографування не проводила. Вона вважає, що даючи таку недостовірну інформацію в газету відповідач [PERSON] принизив її ділову репутацію, оскільки вона є журналістом з 30-тирічним стажем і знає, що без згоди особи фотографування та відеозйомка, а також публікація фотогрфій та відеозйомки недопустимі. Вважає, що вона в статті висвітлена як непрофесійний журналіст. Дану статтю прочитали її друзі та інші користувачі. Після того як вона прочитала статтю, у неї погіршився стан здоровя і вона лікувалася. Просить відшкодувати їй матеріальну шкоду витрати на лікування, а також моральну шкоду, так як їй було відмовлено в поїздці до Чехії. Просить також опублікувати спростування в газеті. Представники відповідача-газети «Україна-Центр» позовні вимоги не визнали суду пояснили, що в середині червня до них в редакцію надійшла колективна скарга про те, що люди відпочивали в с. Бірки де і виник конфлікт між ними та сином відповідача. Журналіст [PERSON] виїхала на міце та поспілкувалася зі скаржниками. По телефону вона звязалася з відповідачем [PERSON] і взяла у нього коментар відносно подій та який, потім, і виклала в статті. Їх розмова записувалася на диктофон. Вважає, що газета та журналіст не завдали позивачу ніякої шкоди, оскільки ними в статті відтворений коментар відповідача [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що відповідач [PERSON] не замовляв публікацію в газету, не ініціював зустрічі з кореспондентом, конфлікт, описаний в статті його особисто не стосується. Вважає, що кореспондент [PERSON] та редакція газети на свій розсуд опублікували статтю. Інформацію про позивача ніхто не надавав. Вважає, що позивачу не було завдано ні матеріальної шкоди , ні моральної. Також він вважає, що позивач не надала суду належних доказів в підтвердження своїх вимог. Просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні також була допитана спочатку в якості свідка, а потім як і 3-я особа -жутрналіст [PERSON], яка суду пояснила, що дійсно нею була написана стаття «Власть новая, а замашки-старые?». В червні в редакцію надійшов лист з сел. Олександрівка, де було описано інцендент за участю родичів відповідача [PERSON] Вона приїжджала в сел. Олександрівка та поспілкувалася з авторами листа. На слідуючий день вона зателефонувала відповідачу [PERSON] запитала про його згоду дати коментар подіям , які сталися та попередила , що буде написана стаття. Він дав на це згоду і дав свої пояснення, які вона потім і виклала у статті. Їх розмова записувалася на диктофон. Вона в статті виклали дві точки зору: громадян та [PERSON]. За клопотанням позивача в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які суду пояснили, що 8 червня 2014 року вони з позивачем та з її сімєю спільно відпочивали в с. Красносілка, де були до пізнього вечора. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була присутня 8 червня 2014 року у с. Бірки на ставку та бачила конфлікт за участю [PERSON] , а також суду пояснила, що позивач [PERSON] в той час була там відсутня. Покази свідка [PERSON] суд до уваги не бере, оскільки у неї непрязненні стосунки з відповідачем [PERSON]. При винесенні рішення суд повинен встановити такі обставини як: чи була поширення інформації, чи поширена інформація стосується позивача; чи є дана інформація недостовірної та чи поширення даної інформації порушує особисті немайнові права позивача або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволеню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 275 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Згідно ч.1 ст. 276 ЦК України фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Згідно ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч.1 ст. 302 ЦК України збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються. Так в судовому засіданні було достовірно встановлено, що в газеті «Україна-Центр» за №26 ( 1071) від 26 червня 2014 року було опубліковано статтю [PERSON] «Власть новая, а замашки-старые?», де описано крнфліктну ситуацію, що виникла 8 червня 2014 року біля водойми в с. Бірки між ріднею відповідача [PERSON] та жителями сел. Олександрівка, які там відпочивали. Коресподент звязався зі [PERSON], який на той час займав посаду голови Олександрівської райдержадміністрації, та попросила його прокоментувати те, що сталося. Він розповів, що все те, що сталося в с. Бірки на відеокамеру знімала [PERSON], що вона писала статті про конфлікти учителів та вирішила продовжити зйомки серіалу про учительський конфлікт. Підходила до його сина , казала йому , що вона журналіст і напише статтю про нього в газету та викладе відео. Також в статті вказано, що на місці конфлікту позивача не було (а.с.14). Таким чином судом достовірно встановлено, що дійсно була пошширена інформація відносно позивача. Позивач [PERSON] дійсно є журналістом (а.с.15), неодноразово нагороджувалася за свою журналіску діяльність (а.с.25-28,56), співпрацює як з зарубіжними так і вітчизняними організаціями (а.с.21-22). Таким чином суд вважає, що позивач, як журналіст, є широко відомою особою. Також в судовому засіданні було встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] по телефону надав інформацію [PERSON] про події, що сталися 8 червня 2014 року на водоймищі с. Бірки, що підтверджено аудіозаписом розмови [PERSON] та [PERSON] (а.с.201) та роздруківкою вищевказаної телефонної розмови (а.с.152-155), які були дослідженні під час судового засідання, а також поясненнями [PERSON]. Представник відповідача виказав сумнів у достовірності аудіозапису вищевказаної розмови на що судом було йому розяснено про його право заявити клопотання про проведення відповідної експертизи. Судом неодноразово в судове засідання викликався відповідач [PERSON] для дачі особистих пояснень. Але ухвали суду ним проігноровано, в судові засідання він не зявився та пояснення суду не надав, не спростував твердження учасників процесу про те, що коментар в газету дав саме він в такій редакції, як зазначено в статті. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності. Негативною вважається інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. В судовому заіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] в своїй телефонній розмові з [PERSON] надав останній недостовірну інформацію відносно позивача [PERSON] а саме про те, що вона знаходилась в с. Бірки на місці конфлікту його рідних з відпочиваючими. А вказавши на те, що вона проводила відеозйомку конфлікту, вказувала на те , що надрукує статтю та викласть відео він тим самим поставив під сумнів професіоналізм позивача тим самим підірвав її ділову репутацію, принизив суспільну оцінку її ділових і професійних якостей. При винесенні рішення суд не може взяти до уваги пояснення представника відповідача про те, що [PERSON] не може бути відповідачем по даній справі так як він не ініціював друк даної статті в газеті, оскільки у випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що інформацію щодо позивача надав кореспонденту саме відповідач [PERSON]. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації є також вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Позивачем було заявлено позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 550 грн. 00 коп., а саме про відшкодування їй коштів затрачених на її лікування, оскільки в результаті того, що вийшла з друку стаття, яка порочить її ділову репутацію у неї загострилися хвороби та нею придбавалися ліки, в підтвердження чого вона надала до суду копію листка непрацездаткості, згідно якого вона хворіла з 25 червня 2014 року (а.с.16), копію виписки із медичної картки (а.с.17) та копію чеку від 25 червня 2014 року на придбання ліків на суму 531 грн. 08 коп. (а.с.20). Суд вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки №26 (1071) газети «Україна-Центр» вийшов з друку 26 червня 2014 року, що підтверджено оригіналом газети (а.с.14) та довідкою (а.с.101), тобто після того як загострилась хвороба у позивача і після того як нею були придбані ліки. Позивач не надала суду достовірних доказів того, що газета «Україна Центр» №26 (1071) була викладена на сайті видавництва і статтю вона прочитала в інтернеті саме 25 червня 2014 року. Крім того позивачем в позові було заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої їй публікацією в статті [PERSON] «Власть новая, а замашки-старые?», недостовірної інформації що принижує її чест, гідність та ділову репутацію, яку надав газеті відповідач [PERSON] і дану шкоду вона оцінила в 20000 грн.. Суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню. Так в судовому заіданні було достовірно встановлено, що прозивач, тривалий час являючись журналістом, підтримує ділові стосунки як з зарубіжними так і з відчизняними різними організаціями, її статті друкуються у різних виданнях, а отже вона є загально відомою людиною. Інформацію, яку надав газеті відповідач [PERSON], дійсно підриває репутацію та діловий авторитет позивача, оскільки вказує на її непрофесіоналізм та на те, що позивач своєю поведінкою порушує етику журналіста. При визначені розміру завданої моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою, а тому суд вважає в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача [PERSON] 1000 грн. 00 коп.. Суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача редакції газети «Україна-Центр» кошти на відшкодування моральної шкоди на користь позивача, оскільки згідно п.3 ч.1 ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція та журналіст звільняються від відповідальності, якщо викладена інформація є дослівним відтворенням повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб. В уточненій позовній заяві позивач також вимагала зобовязати відповідача [PERSON] вибачитися перед нею в спростуванні (а.с.63). Суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, так як примусове вибачення, як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації, не передбачено у ст. 16 та ст. 277 ЦК України.\~ Оскільки спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, то на засоби масової інформації може бути покладено обов'язок опублікувати спростування. Так як позивач в своїх вимогах ставила питання і про спростування інформації, викладеної щодо неї в статті [PERSON] «Власть новая, а замашки-старые?», з урахуванням того, що дійсно викладена інформація є недостовірною та принижує честь , гідність та ділову репутацію позивача та, в силу вимог ст. 277 ЦК України та ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» суд вважає за необхідним зобовязати відповідача редакцію газети «Україна-Центр» опублікувати спростування на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, тому, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача суд вважає за необхідним частково стягнути понесені позивачем судові витрати, а саме сплачений нею судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.2).

Outcome: approved