Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про захист прав споживачів та встановлення фактів, що мають юридичне значення, посилаючись на те, що 28 листопада 2007 року між ПАТ « КБ « Надра» та нею був підписаний Кредитний Договір № 362п/99/2007-840, за умовами якого відповідач надав позичальнику кредит у сумі 24400,00 доларів США зі сплатою процентів на строк до 18 листопада 2022 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором цього ж дня між ПАТ « КБ « Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки б\\н, за умовами якого поручитель узяв на себе зобовязання солідарно з позичальником відповідати за виконання боржником умов кредитного договору. Крім цього, між ВАТ КБ « Надра», як кредитором та [PERSON], як поручителем, 28.11.2007 року був укладений Договір Іпотеки № 362п/99/2007, яким була надана згода не надання [PERSON] в заставу відповідно до Іпотечного договору нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 33,2кв.м, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 30-річчя Перемоги[ADDRESS]. Вищезазначений Договір Іпотеки був зареєстрований за № 7972 від 28.11.2007р., посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Оскільки сторони не дійшли згоди щодо всіх умов, які визначені законом як істотні для даного виду договорів. Просила суд встановити факт відсутності в кредитному договорі та додаткових угод передбачених законом істотних умов, що мають юридичне значення, а саме: відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно імперативним вимогам п.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог п.З «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168; відсутній графік платежів, згідно зі строковістю, зазначеною у договорі (щомісяця), у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості усіх супутніх послуг, а також інших зобовязань споживача з розписаною сукупною вартістю кредиту за кожним платіжним періодом передбаченого пп.3.2 правил по формі визначеною у додатку до правил; не визначена реальна процентна ставка згідно вимогам пп.3.3 правил; не визначено абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді відповідно вимогам ип.3.3 правил шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; відсутній договір відкриття поточного рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту, умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у звязку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням згідно вимогам пп.3.4 правил; не зазначена дата видачі кредиту згідно імперативній вимозі п.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»; не визначений строк дії кредитного договору відповідно імперативним вимогам н.7 ч. І ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків»; не визначений порядок припинення дії кредитного договору згідно імперативним вимогам п.8 ч. І ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків»; не визначений порядок повернення кредиту та порядок плати за кредит як того вимагають приписи ч.2 ст.345 Господарського кодексу України та п.6 ч. І ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків». Такий порядок має відповідати вимогам НПА НБУ, а саме Інструкції про касові операції №337 НБУ; відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у відповідності імперативним вимогам ст.61 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; відповідачем не надано і не оприлюднено інформацію про кредитування згідно вимог ст.2 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; відсутнє попередження позичальника про валютні ризики як цього вимагають норми пп.3.8 правил; не зазначені вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості згідно вимог пп.3.4 правил; не зазначені види забезпечення зобовязань позичальника відповідно вимогам ч.2 ст.345 ГКУ; не зазначена відповідальність кредитора при порушені умов договору щодо умов видачі кредиту (наприклад дати видачі, суми наданого кредиту), щодо умов повернення кредиту (наприклад зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі) як того вимагають норми ч.2 ст. 345 ГКУ та п.9 ч.І ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків»; відсутні умови дострокового розірвання договору (не плутати з достроковим поверненням кредиту), як того вимагають норми п.6 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; відсутнє правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом згідно пп.3.4. правил; відсутній порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; (методи факт/факт, факт/360, 30/360) відповідно до п.3.1. правил; не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації; сторонами не дотримана письмова форма договору, що є істотною умовою кредитного договору. Позивач вважає кредитний договір неукладеним через відсутність згоди за всіма істотними умовами договору, у звязку з чим просила суд встановити факт відсутності в кредитному договорі передбачених законом істотних умов, що мають юридичне значення. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задоволити, посилаючись на наведені у позові та вважали, що встановлення юридичного факту, а саме відсутності у кредитному договорі зазначених істотних умов захистить порушені права позивача та вважали через ці обставини кредитний договір не укладеним. Крім того представник позивача додатково пояснила, що сам кредитний договір позивачем у судовому порядку не оскаржувався і оскільки є неукладеним то визнанню його недійсним не потребує. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що кредитний договір і договір іпотеки є чинними і не скасованими, укладеними відповідно до закону, а тому за таких підстав у позивача відсутнє право звернення до суду так як такий факт не може бути встановлений. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 28 листопада 2007 року між ПАТ « КБ « Надра» та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 362п/99/2007-840, за умовами якого відповідач надав позивачці кредит у сумі 24400,00 доларів США зі сплатою процентів на строк до 18 листопада 2022 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором цього ж дня між ПАТ « КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки б\\н, за умовами якого поручитель узяв на себе зобовязання солідарно з позичальником відповідати за виконання боржником умов кредитного договору. Крім цього, між ВАТ КБ « Надра», як кредитором та [PERSON], як поручителем, 28.11.2007 року був укладений Договір Іпотеки № 362п/99/2007, яким була надана згода не надання [PERSON] в заставу відповідно до Іпотечного договору нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 33,2кв.м, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 30-річчя Перемоги[ADDRESS]. Вищезазначений Договір Іпотеки був зареєстрований за № 7972 від 28.11.2007р., посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Юридичний факт - конкретна життєва обставина, з якою норми цивільного законодавства пов'язують настання правових наслідків. Тому юридичний факт виступає як проміжна ланка між правовою нормою і цивільними правовідносинами. Частина 1\~статті 256 ЦПК України\~визначає види юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. Відсутність істотних умов в кредитному договорі не може бути встановлена в розумінні ч. 1\~ст. 256 ЦПК України. В ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, кредитний договір № 362п/99/2007-840 від 28.11.2007 року та додаткова угода № 1 від 19.01.2010, додаткова угода № 2 від 04.01.2013 року були укладені сторонами, про що свідчать підписи сторін на договорі і на угодах та сторони розпочали його фактичне виконання. Справжність підпису на ньому позивачем не оспорюється, а тому вважати його не укладеним суд вважає безпідставним. Згідно ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 п. 3\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95\~Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення у\~тому\~\~разі,\~\~коли\~\~буде\~\~виявлено,\~\~що\~\~встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд\~\~відмовляє\~\~в прийнятті\~\~заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З огляду на викладене суд вважає, позивач має право в порядку позовного провадження звернутися до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення. Разом з тим, суд вважає, що позивач, ставлячи перед судом питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме відсутність в кредитному договорі істотних умов невірно обрав спосіб захисту своїх прав, оскільки законом не передбачено їх захист в такий спосіб. Встановлення даного факту не може бути розглянуто як самостійна вимога, а є елементом встановлення фактичних обставин справи і не призводить до поновлення порушених прав позивача. Наведені позивачем підстави у разі їх встановлення судом можуть слугувати для визнання укладеного договору недійсним, хоча позивач таку вимогу перед судом не ставить. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В п. 8Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз'яснено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК(435-15). Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо встановлення юридичного факту відсутності істотних умов в кредитному договорі № 362п/99/2007-840 не підлягає задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed