Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], які стягувати в розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1 000 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що вказана сума аліментів на даний час не покриває витрат пов'язаних з нормальним та гармонійним розвитком і вихованням доньки [PERSON]. Більш того, з часу ухвалення рішення суду відбулися зміни у розвитку доньки [PERSON], зокрема, вона навчається у загальноосвітній школі у 4-му класі, що потребує додаткових занять з англійської мови на платній основі. Також донька займається плаванням в Дрогобицькій дитячо-юнацькій спортивній школі. Крім цього, додаткових витрат також вимагає незадовільний стан здоров'я доньки. Вихованням доньки вона займається сама, відповідач жодним чином не допомагає, не цікавиться розвитком дитини, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні він не має, а тому є всі підстави для збільшення розміру аліментів на утримання їхньої спільної доньки. В свою чергу відповідач має нерегулярний дохід, який отримує працюючи по виконанню монтажних робіт по влаштуванню водопроводу, водовідведення та санвузлів у житлі, розмір якого приблизно становить в місяць не менше 20 000 грн. Ухвалою суду від 14 січня 2019 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 30-31). В судове засідання позивач не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. У прохальній частині позову позивач просить провести розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на дитину щомісячно у розмірі не більш ніж 1700 грн., пояснив, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності, дитині він допомагає, ще має хворого батька за яким доглядає, його дохід не постійний, кошти заробляє від зроблених ремонтів, на які мало замовлень, середній його заробіток становить близько 6500 грн. щомісячно, також він самостійно перераховує гроші на картку дитині. Позивач перешкоджає йому зустрічатися з донькою, не дає йому спілкуватися з дитиною, тому він звертався до Служби у справах дітей Дрогобицької міської ради, яка визначила час побачень з донькою. Також він витрачає кошти, щоб двічі на місяць їздити до дитини в м. Дрогобич, возить продукти дитині, ліки, картини для малювання; багато чеків, які долучені до позову, оплачував саме він, у тому числі абонемент в басейн. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.02.2006 року, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2014 року (а.с. 2-3). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2015 року у цивільній справі № 755/19742/15-ц з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Звертаючись із позовом до суду про зміну розміру аліментів позивач посилається на зростання потреб дитини та вказує, що відповідач отримує дохід який дозволяє йому нести більші витрати на утримання дитини. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано довідку видану благодійною організацією «Центр милосердя» від 09.01.2019 року № 3, зі змісту якої убачається, що малолітня [PERSON] є учасницею навчальної групи «Вчимо англійську разом» у 2018-2019 навчальному році, вартість навчання становить 150 грн. на місяць (а.с. 23). Відповідно довідки № 124 від 09.01.2019 року, малолітня [PERSON], 2009 року народження навчається в Дрогобицькій дитячо-юнацькій спортивній школі на відділенні плавання з 01.09.2018 року і по теперішній час (а.с. 24). Згідно наданої позивачем копії абонементу від 04.11.2018 року сплачено кошти в сумі 2 200 грн. (а.с. 6). Проте вказані докази є додатковими витратами на дитину, тому не можуть бути взяті до уваги при вирішенні даного спору. За нормою частини 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. За правилами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік», який з 01.01.2019 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 грн., у зв'язку з чим за рішенням суду відповідач сплачує аліменти у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, при цьому суд також бере до уваги, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, наявність існування медичних протипоказань щодо працевлаштування і заняття певними видами діяльності відповідачу судом не встановлено, враховуючи, що на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей не має, беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку та враховуючи, що позивачем не доведено зміни матеріального стану відповідача і того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, тому в сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки у розмірі 1 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає положенням ст. 192 СК України щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі та роз'ясненням, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3. За викладених обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial