Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач\~звернулася до суду з позовом який був доповнений та уточнений згідно якого просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку №29 по вул. Новоселів в м. Татарбунари Одеської області від 19.08.2008 року; визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 18.09.2009 року до Договору про №27 про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна від 07.02.2008 року; визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 18.09.2009 року до Договору про №28 про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна від 07.02.2008 року; визнати недійсним договір купівлі продажу автомобілю OPEL OMEGA кузов № [NUMBER], 1998 року випуску, від 15.11.2014 року; визнати за позивачем право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та дворовими спорудами; визнати за позивачем право власності на 2/3 частини квартири №31, яка розташована в будинку № 10/12 по вулиці Розумовській в м. Одеса; визнати за позивачем право власності на 2/3 частини квартири №30, яка розташована в будинку № 10/12 по вулиці Розумовській в м. Одеса; визнати за позивачем право власності на 2/3 частини автомобілю OPEL OMEGA кузов № [NUMBER], 1998 року випуску. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.06.2003 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб від якого у подружжя народилася спільна дитина, [PERSON], [INFO]. За час шлюбу подружжям було набуто спільне майно, а саме: житловий будинок №29 по вул. Новоселів смт Татарбунари в Одеській області; квартира (будівельний номер №27), яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 10/12, на підставі Договору №27 про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна від 07.02.2008 року, який був укладений з [PERSON]; квартира (будівельний номер №28), розташована за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 10/12, на підставі Договору №28 про пайову участь у будівництві нерухомого майна від 07.02.2008 року, який був укладений з [PERSON]; автомобіль марки OPEL OMEGA кузов № [NUMBER], 1998 року випуску, від 15.11.2014 року, який був зареєстрований на імя [PERSON] [PERSON] того як стосунки між подружжям стали погіршуватися та розпочалися переговори стосовно розірвання шлюбу та поділу майна, позивачу стало відомо, що все спільно набуте майно подружжя відповідач без згоди дружини відчужив на користь інших осіб, а саме все нерухоме майно, [PERSON] передав своєму сину від першого шлюбу [PERSON]. Стосовно автомобіля, то він був знятий з обліку та проданий. Позивач вважає, що вищезазначені правочини по відчуженню рухомого та нерухомого майна є недійсними, виходячи з того, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та позивач своєї згоди на його відчуження не надавала, а відтак угоди мають бути визнані недійсними та за нею має бути визнано право власності на частку в майні, що є спільною сумісною власністю подружжя відповідно до вимог чинного законодавства України. Представник позивача в судовому засіданні уточнені та доповнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні уточнені та доповнені позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі, та наполягав на тому, що усі правочини були дійсно укладені в шлюбі з позивачем, однак на кошти, що належали [PERSON] особисто у звязку з тим, що були виручені від реалізації майна яке було придбано [PERSON] до укладання шлюбу з позивачем. Відповідач [PERSON], представник третьої особи ПП «Старокінний» в судове засідання не зявились, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] за довіреністю [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що в1976 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу у [PERSON] народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімя постійно проживала та працювала в м. Пермь. У 2003 році шлюб був розірваний. За період спільного життя у шлюбі в процесі ведення спільного господарства з [PERSON], сімєю було набуто право власності на декілька обєктів нерухомого майна на території Російської Федерації належало нерухоме майно, а саме: - будинок з земельною ділянкою, які розташовані за адресою: Пермська область, Пермський район, селище Кукуштан, вул. Уральська, 25. Зазначене майно належало [PERSON] з 1993 року на підставі договору купівлі-продажу будинку брускового, житлового від 03.06.1993 року. Право власності зареєстровано на підставі рішення Пермського районного суду Пермської області від 2004 року. - квартира, розташована за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS]. Отримана в процесі безоплатної приватизації. Знаходилась у власності [PERSON] з 13.09.1995 року. [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.06.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ВГ №579002, виданого Відділом ЗАГС Дзержинського району м. Пермь. 25.11.2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, відповідно до умов якого [PERSON] продав житловий будинок в пгт. Кукуштани за 825000 рублів (що в еквіваленті складало 40840 доларів США). 15.10.2004 р. [PERSON] було придбано житловий будинок, розташований по вул. Новоселів, 29 в смт Татарбунари Одеської області. 17.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу відповідно до умов якого [PERSON] продав квартиру [ADDRESS], Пермського краю Російської Федерації за 2\~920\~000 рублів (що в еквіваленті складало 146000 доларів США). З отриманих грошових коштів [PERSON] передав 46000 доларів на користь своєї першої дружини [PERSON] за попередньою домовленістю, а 100\~000 доларів США було вкладено [PERSON] на реконструкцію будинку №29 по вул. Новоселів смт Татарбунари в Одеській області. 10.02.2009 року позивачем було отримано посвідку на постійне місце проживання на території України. При цьому місцем реєстрації була вказана адреса, що не співпадає з адресою належного [PERSON] житлового будинку, а саме: адреса реєстрації [PERSON]: будинок №65, що розміщений с. Зарічне Татарбунарського району Одеської області; адреса будинку [PERSON]: Одеська область, смт Татарбунари, вул. Новоселів, 29 в. Зазначені обставини свідчать насамперед про те, що позивачу було відомо про відчуження спірного будинку у 2008 році. Зазначені в позовній заяві твердження позивача щодо укладення договорів №27 та №28 про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна, а саме кв. №30 та кв. №31, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, буд. 10/12 за спільні кошти та в інтересах сімї свого підтвердження в матеріалах справи не знайшли. Згідно копій договорів, що містяться в матеріалах справи, в 2008 році та в 2009 році на імя [PERSON] дійсно були укладені договори інвестування, які відповідачем укладалися в інтересах свого сина [PERSON] за їх попередньою домовленістю, оскільки вищезазначені договори укладаються за участю їх підписантів, а зважаючи на велику відстань між містами [PERSON] та Пермь, батько та син досягли згоди, що [PERSON] здійснить оформлення договору інвестування на себе, а при реєстрації прав власності в подальшому попередньо змінять сторону в договорі інвестування, у звязку з чим [PERSON] отримав грошові кошти у [PERSON] Таким чином, [PERSON] не набував прав власності на квартири 30,31 по вул. Розумовській, 10/12 в м. Одесі. Із змісту нормативних положень глав 7 та 8\~СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя\~(тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в\~ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно,\~набуте\~подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається\~не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти\~\~або спільна праця подружжя. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві\~\~спільної сумісної власності.\~\~ Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг\~\~спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства,\~з'ясовувати джерело\~і час його придбання.\~\~\~\~ Згідно п.2 ч.1ст.57\~СК України\~\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи вищевикладене, судом в судовому засіданні було встановлено, що спірне нерухоме майно, а саме житловий будинок №29 по вул. Новоселів в м. Татарбунари Одеської області було придбано в шлюбі з позивачем, однак на кошти, що належали [PERSON] особисто, у звязку з тим, що були виручені від реалізації майна яке було придбано [PERSON] до укладання шлюбу з позивачем . Стосовно позовних вимог які стосуються нерухомого майна квартир №№30,31 по вул. Розумовській, 10/12 в м. Одесі, судом встановлено, що [PERSON] не набував права власності на них, а тому вони не можуть бути обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому відповідно до п. 2, 3 ч. 1\~ст. 57 СК України\~\~спірне нерухоме майно\~та автомобіль є особистою приватною власністю відповідача і поділу не підлягають. Крім того, позивачем не надано до суду належних доказів про свої доходи які б свідчили про фінансову можливість придбання спірного автомобілю, або прийняття фінансової участі у його придбанні, тому суд не приймає до уваги доводи позивача, стосовно того, що автомобіль OPEL OMEGA кузов № [NUMBER], 1998 року випуску є сільною сумісною власністю подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи вищевикладене, оцінивши обставини по справі у всіх їх сукупності, суд вважає, що правові підстави для визнання договорів дарування житлового будинку №29 по вул. Новоселів в м. Татарбунари Одеської області від 19.08.2008 року; Договору про відступлення права вимоги від 18.09.2009 року до Договору про №27 про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна від 07.02.2008 року; Договору про відступлення права вимоги від 18.09.2009 року до Договору про №28 про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна від 07.02.2008 року; договору купівлі-продажу автомобілю OPEL OMEGA кузов № [NUMBER], 1998 року випуску, від 15.11.2014 року відсутні та у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed