Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача\~\~ про стягнення аліментів\~\~ на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] в розмірі ? частки всіх видівйого заробітку, до досягнення сином 23-х років, за умови, що він буде продовжувати навчання. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO], на думку позивача, відповідач не належним чином виконує обовязок\~по його утриманню, та в забезпечення оплати потреб їхньої спільної повнолітньої дитини, який навчається у Національному університеті «Одеська юридична академія», період навчання становить до 16 січня 2019 року. Вона утримує дитину та витрачає на забезпечення потреб сина грошові кошти, які складаються з оплати транспортних витрат на дорогу від місця проживання до місця навчання, придбання одягу, продуктів харчування, навчальної літератури. В судове засідання позивач не з»явилася, через канцелярію суду 24 листопада 2017 року заявником була подана заява в якій позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1200,00 грн. щомісячно з дня звернення з позовом до суду і до закінчення сином навчання, тобто до 16 січня 2019 року. Також у своїй заяві позивач просить суд розглядати справу у її відсуність (а.с. 40). Відповідач в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заперечення на позовну заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, в якій зазначає, що позовні вимоги вимзнає частково та просить задовольнити позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1200,00 грн. (а.с. 32-34). Третя особа: [PERSON] також подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 13). Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням конкретних обставин справи та уточнених позовних вимог позивача, які узгоджуються правовою позицією і висловленим розміром аліментів, які просить стягувати з нього саме відповідач, суд визнав можливим у відсутність осіб, що беруть участь в розгляді справи, проводити розгляд справи. Дослідивши подані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав. Дослідивши письмові пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с. 9). З Довідки № 486 виданої 21 вересня 2017 року Національним університетом «Одеська юридична академія» вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається на І курсу магістратури денної форми навчання у даному навчальному закладі, період навчання становить з 01 вересня 2017 року до 16 січня 2019 року, на відділенні факультету адвокатури (а.с. 11). Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~\~ Постановою Верховної Ради України\~\~ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рок та набула чинності для України\~\~ 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають\~ право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину\~\~ несуть основну відповідальність\~\~ за забезпечення\~\~ в межах своїх здібностей\~\~ і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини . У відповідності до статті 141 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Таким чином, обовязок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Приписами статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття\~ 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні положення щодо обставин, які суд враховує при визначенні аліментів передбачені пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з даним позовом 28 вересня 2017 року. Таким чином, з урахуванням зменшення позовних вимог позивачем та визнання позову відповідачем щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1200,00 грн., суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1200,00 грн. щомісячно починаючи з 28 вересня 2017 року до 16 січня 2019 року, часу закінчення навчання, підлягає задоволенню. Згідно зі статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Разом з цим, суд вважає за належне розяснити сторонам, що відповідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved