Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач з врахуванням зменшених позовних вимог звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що він 18.11.2014 року надав у борг відповідачу сільськогосподарських запчастин на загальну суму11291 грн.30 коп. Оскільки на той час за офіційним курсом НБУ один долар США коштував 15.26 грн, [PERSON] зобов'язався повернути йому кошти в сумі 700 доларів США до 01.01.2015 року. Відповідно до змісту наданої розписки, якщо [PERSON] не повертає дані кошти до 0.01.2015 року, то потім нараховується щомісячна процентна сплата за користування грошовими коштами в розмірі 10 % від суми позики. Однак відповідач до вказаного терміну кошти не повернув та попрохав його продовжити строк дії боргових зобов'язань до 01.09.2015 року, написавши при цьому відповідну розписку про те, що він зобов'язується повернути грошові кошти (з урахуванням щомісячної процентної сплати за користування грошовими коштами у розмірі 10 % від суми позики) до 01.09.2015 року у сумі 1260 доларів США, а в разі невиконання боргових зобов'язань відповідач повинен віддати належний йому комбайн. У визначений строк відповідач кошти не повернув, уникає відповідальності і тому позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача суму боргу, що еквівалентно станом на час написання позовної заяви 22.12.2015 року в сумі 29622 грн.60 коп. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, позивач пояснив, що [PERSON] брав у нього запчастини і заборгував кошти за їх отримання. Із останнім вони домовлялись про повернення коштів до кінця 2014 року, однак відповідач не повернув кошти, ухиляється від їх повернення, на телефонні дзвінки не відповідає. При зустрічі неодноразово обіцяв про їх повернення, однак для швидшого розрахунку позивач навіть посприяв йому у обробітку чужої земельної ділянки, після отримання коштів за яку відповідач не розрахувався із ним по боргу. По приїзду до [PERSON] додому, останній попрохав відтермінувати йому повернення боргу до 01.09.2015 року з врахуванням 10 відсотків у місяць, і власноручно написав розписку про обов'язок повернути йому 1260 доларів США до 01.09.2015 року. При цьому присутня була його дружина, яка також поставила свій підпис на розписці. [PERSON] окремо мав борг за 2015 рік, який він відпрацював йому і по цьому боргу у нього претензій до відповідача немає, а по боргу за поданими розписками ніяких погашень не здійснив і тому він звернувся до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення, подав письмове заперечення проти позову, яке просив розглянути разом із позовною заявою із зазначенням про невизнання позовних вимог та проханням у позовних вимогах відмовити. Представник відповідача позовні вимоги також не визнав, суду пояснив, що договору позики між сторонами не було, [PERSON] мав відносини із позивачем, так як брав у останнього запчастини, відповідач написав розписки під тиском, заборговані кошти відпрацював шляхом збирання урожаю на полі позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач заборгував [PERSON] 700 доларів США з обов'язком повернути у термін до 01.01.2015 року із застереженням, що у разі неповернення боргу до вказаної дати будуть нараховуватись 10 відсотків щомісячно і на підтвердження укладення договору позики 18.11.2014 року написав розписку. Внаслідок невиконання боргових зобов'язань [PERSON] додатково написав розписку про те, що він взяв у [PERSON] у борг 700 доларів США і зобов'язується повернути 1260 доларів США до 01.09.2015 року, в разі неповернення забере його комбайн. Згідно пояснень сторін судом встановлено, що боргові зобов'язання відповідача перед позивачем, які існували до часу написання першої розписки(18.11.2014 року), були замінені за домовленістю сторін на позикове зобов'язання, і зазначені дії не суперечать вимогам ст..1053 ЦК України. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також судом встановлено, що кошти відповідачем не повернуті і надані в судовому засіданні розписки в оригіналі є належним, допустимим та достовірним доказом не лише факту укладення договору, а й підтвердженням його умов, оскільки за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях і якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. У своїй постанові №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» (п.14) Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим, при задоволенні позову про стягнення грошових сум, суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України- гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Статтею 545 ЦК України визначено умови підтвердження виконання зобов'язання і зазначено, що, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Позивач просить стягнути 1260 доларів США заборгованості , що по курсу НБУ станом на 22.12.2015 року еквівалентно 29622 грн.60 коп., так як Національним банком України встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти: за 100 доларів США- 2351,8152 грн. і тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідач в свою чергу належними та допустимими доказами не довів ті обставини, на які він посилався у поданому до суду запереченні. Крім того, у письмовому запереченні відповідач фактично одночасно посилається на суперечливі обставини, а саме: що він заборгував позивачу 5600 грн. за відпущені йому запчастини у вересні 2014 року та особисто написав розписки і ним борг був виконаний повністю. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved