Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить стягнути аліменти із відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, а також 1/6 частину заробітку на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, згоден на сплату відповідачем аліментів на утримання сина та заперечує проти сплати аліментів на утримання позивачки, так як його довіритель на даний час не працює та не має можливості сплачувати аліменти на утримання матері. Надав дві копії квитанцій про сплату на користь [PERSON] коштів на загальну суму 1000 гривень в червні та липні 2013 року. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Сторони знаходилися у шлюбі, зареєстрованому 01.06.2012, у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім'ї, за актовим записом № 570, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). На даний час шлюб між сторонами розірвано. Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої являється відповідач згідно з копією свідоцтва про народження (а.с.5). На даний час, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, при цьому малолітня дитина мешкає разом із матір'ю, та знаходиться на її утримані (а.с.7). У добровільному порядку відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. До того ж позивач не працює, займається доглядом та вихованням дитини до досягнення нею трирічного віку. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. До того ж, таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а представник відповідача частково визнає вимоги, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, являється працездатною особою, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, який знаходиться на повному утриманні позивача, проживаючи із нею, матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття сина, а також по 1/6 частині заробітку на утримання самої позивачки до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved