Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про зняття арешту зі всього нерухомого майна, належного [PERSON] , накладений постановою АА 015061 від 02.04.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеною старшим державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні Порошиним П.В. та зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10.04.2008 року за №6991182. Зазначає, що даною постановою накладено арешт на все її майно. [PERSON] є власником 21/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до відповідача із запитом про надання інформації стосовно постанови, листом №24319 від 14.02.2020 року повідомлено, що надати запитувану інформацію, де боржником є позивач не має можливості, у зв`язку з її відсутністю, матеріали виконавчого провадження знищенні. Зазначає, що постановою Херсонського обласного управління у справах захисту прав споживачів від 11.12.2007 року на [PERSON] накладено штраф у розмірі 2100,00 грн. Сказана постанова була скасована постановою Господарського суду Херсонської області від 03.06.2008 року у справі №2-170-АП-08. Вказане обтяження порушує права позивача як власника 21/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , оскільки позбавляє її можливості вільно та на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю. Зазначає, що оскільки на сьогоднішній день вона не є стороною жодного відкритого виконавчого провадження, то захист права її власності можливий лише шляхом ухвалення судом рішення про зняття арешту з вказаного об`єкта нерухомості. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.06.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №6249379 з примусового виконання постанови № 568 виданої 11.12.2007 ХОУ у СЗПС про стягнення з [PERSON] на користь держави 2100,00 грн. 13.02.2008 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 15.02.2008 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження постанова про арешт майна боржника АА015061 від 02.04.2008 не має відношення до виконавчого провадження №6249379 з примусового виконання постанови № 568 виданої 11.12.2007 ХОУ у СЗПС про стягнення з [PERSON] на користь держави 2100,00 грн., тому просять відмовити в задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні 03.06.2020 року позов підтримала, просила його задовольнити. Представник позивача в судове засідання 03.07.2020 року не з`явилася, повідомлялася. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Крім того зазначила, що в позові допущено описку в зазначенні прізвища державного виконавця, просила вважати вірним прізвище державного виконавця як «Порошин». Представник відповідача в судовому засіданні 03.06.2020 року підтримала відзив. Представник відповідача 03.07.2020 року до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №192294412 від10.12.2019 року, за реєстраційним номером обтяження 6991182, відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 015061 від 02.04.2008 року старшим державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсона Порошин П.В. накладено арешт на все майно [PERSON] . Представником позивача зроблено адвокатський запит до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона про надання інформації, де просили повідомити на підставі якого документу винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на відчуження АА 015061 від 02.04.2008 року. З листа Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) №24319 від 14.02.2020 року вбачається, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №6249379 з примусового виконання постанови № 568 виданої 11.12.2007 ХОУ у СЗПС про стягнення з [PERSON] на користь держави 2100,00 грн. 13.02.2008 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 15.02.2008 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Завершене виконавче провадження знищено за закінченням строку зберігання. Надати інформацію стосовно постанови про арешт майна боржника АА015061 від 02.04.2008 де є боржником [PERSON] не має можливості, у зв`язку з її відсутністю. Відповідно до копії Постанови Господарського суду Херсонської області від 03.06.2008 року №2/170-АП-08, постанову від 11.12.2007 року про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 2100 грн. скасовано. Згідно інформації ВП-спецрозділ від 03.06.2020 року, виконавче провадження №6249379 по виконанню постанови від 11.12.2007 року №568 про стягнення з [PERSON] на користь держави 2100 грн. завершено. Відповідно до листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області №12.4-23/1719 від 19.06.2020 року, згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження «спец розділ», на виконанні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебувало виконавче провадження №6249379 про стягнення з [PERSON] на користь держави 2100,00 грн. 13.02.2008 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 15.02.2008 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Завершене виконавче провадження знищено за закінченням строку зберігання. Надати інформацію стосовно постанови про арешт майна боржника АА015061 від 02.04.2008 де є боржником [PERSON] не має можливості, у зв`язку із знищенням виконавчого провадження. Крім того представник позивача зверталась до Херсонської регіональної філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, щодо надання копій документів, на підставі яких до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про обтяження №6991182,листом від 19.06.2020 року за №184/43-07 було повідомлено, що підприємство не володіє цією інформацією та рекомендовано звернутись до Суворовського районного ВДВС у м. Херсоні. Таким чином встановлено, що виконавчі провадження знищено, постанова про накладення арешту на майно позивача відсутня, дані про зняття арешту при завершенні виконавчих проваджень не вносились. Наявний арешт майна при завершеному виконавчому провадженні обмежує права позивача, як власника майна. Відповідно до п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в редакції Закону від 16.02.2010 року виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.38 цього Закону, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. 02.06.2016 року було прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції №1404-VIII. Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Порядок зняття арешту визначений ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Положенням ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частина 1, 2 статті 50 та частина 3 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 30.05.2012 року) передбачає, що: 1. У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. 2. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. 3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження. В зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт та обтяження на все майно [PERSON] , суд вважає, що відсутні підстави для подальшого застосування арешту та обтяження майна. Наразі вказане виконавче провадження закінчене та матеріали знищенні. Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання. Завершення (закінчення) виконавчого провадження є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених законом Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У відповідності до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках завершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Детальний аналіз норм діючого законодавства, дає змогу зробити висновок, що після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти, арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій. Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що був накладений арешт. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суду не надано доказів, що на теперішній час відповідачем пред`явленні до виконання виконавчі документи. З огляду на це, суд вважає, що відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. Суд, враховуючи те, що при знищені матеріалів виконавчого провадження не було вирішено питання про скасування арешту майна, вважає за можливим позов задовольнити. У зв`язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна позивача, так як власник майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд робить висновок, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved