Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 3 710,43 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 2 вересня 2015 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини і перестав виконувати раніше досягнуті домовленості щодо утримання дитини. Вважає, що відповідач працює в Польщі, має достатній рівень доходів, який забезпечує можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 180, 182 СК України. Представником позивача [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 22 листопада 2017 року подано заперечення проти позову та доповнення до нього, відповідно до яких позов відповідач визнає частково та просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1000-1100 гривень. Розмір аліментів, які просить стягувати позивач вважає завищеним і необґрунтованим. Вважає, що не ухилявся від утримання дитини, оскільки за домовленістю з позивачем сплачував аліменти, що підтверджується відповідними розписками, бере участь в інших витратах на дитину, зокрема дарує подарунки, купляє одяг. Зазначає, що має мінливий дохід, так як працює на тимчасових роботах, розмір якого становить 4000-4500 гривень в місяць. Посилання позивача на його працевлаштування вважає безпідставним, оскільки не представлено належних та допустимих доказів стороною позивача. В судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в ньому, додатково пояснила, що немає доказів працевлаштування позивача в Польщі, підтвердила обставину надання відповідачем матеріальної допомоги по утриманню дитини до червня 2017 року. Просила позов задовольнити в повному обсязі враховуючи стан здоров'я [PERSON], який хворіє на бронхіальну астму. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила частково, пояснення надала аналогічним викладеним в заперечені проти позову та доповненнях до нього, додатково вказала, що відповідач зараз офіційно ніде не працевлаштований та сплачував аліменти до червня 2017 року. Просила стягувати аліменти з відповідача в розмірі зазначеному в доповненнях до заперечення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 2 вересня 2015 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 16 лютого 2007 року (а.с. 5). З свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 20 березня 2002 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З представлених медичних документів вбачається, що [PERSON] хворіє на бронхіальну астму, потребує оздоровлення під час літніх канікул та нагляду пульмонолога (а.с. 64-69). В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS], що стверджується довідкою Львівського комунального підприємства «№ 507» від 18 жовтня 2017 року № 5002 та не заперечується стороною відповідача. Судовим розглядом встановлено, що відповідач надав матеріальну допомогу на утримання дитини до червня 2017 року, що підтверджено учасниками процесу, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. З відповіді на запит суду Регіонального сервісного центру у Львівській області від 28 грудня 2017 року № 31/13-4700 вбачається, що за [PERSON] транспортних засобів не зареєстровано, за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб ГАЗ 5312, д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 18 січня 2018 року у [PERSON] відсутні на праві власності об'єкти нерухомого майна, [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира 41 площею 67,4 кв.м. в будинку [ADDRESS] З відповіді на запит суду Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що відповідач протягом 2017 року дванадцять разів виїжджав за межі території України. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними частково, оскільки дитина проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в червні 2017 року, чим ухиляється від виконання обов'язку з утримання неповнолітньої дитини, враховуючи стан здоров'я дитини та її вік, наявність в відповідача на праві власності рухомого та нерухомого майна, факт неодноразового перетинання відповідачем державного кордону України, що може свідчити про наявність достатнього матеріального забезпечення останнього, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2018 році та визнання відповідачем позову в частині готовності сплачувати аліменти в розмірі 1000-1100 гривень щомісячно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька та місце праці відповідача невідоме. При цьому судом не беруться до уваги доводи позивача, що відповідач працевлаштований в Польщі, оскільки належних і допустимих доказів в підтвердження даних обставин позивачем не представлено та судом не здобуто, факт перетинання кордону відповідачем не може свідчити про працевлаштування позивача в Польщі. Також судом не беруться до уваги обставини перебування на утриманні в сторін у справі непрацездатних батьків при визначені розміру аліментів, оскільки такі наявні в обох сторін. З відповідача в користь держави у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень, оскільки позов пред'явлено в 2017році. Крім того, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід попустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved