Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.02.2018 року, видане на ім`я [PERSON] , посвідчене державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Бобеляк Т.В., зареєстроване у реєстрі за № 4-122. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . 05.09.2016 року позивач звернулася до П`ятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Колишня дружина її батька [PERSON] звернулася до Галицького районного суду м.Львова із позовною заявою про визнання розірвання шлюбу фіктивним, а також 14.12.2016 року звернулася до П`ятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2017 року визнано фіктивним розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №08 від 12.02.2013 року та Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.02.2013 року. Зобов`язано Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області анулювати актовий запис №08 від 12.02.2013 року та Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.02.2013 року. Постановою апеляційного суду Львівської області від 13.09.2018 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2017 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до Галицького районного у м.Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за участю третьої особи [PERSON] про визнання розірвання шлюбу фіктивним відмовлено. Постановою Верховного Суду від 07.05.2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову апеляційного суду Львівської області від 13.09.2018 року залишено без змін. Незважаючи на існування судового спору [PERSON] звернулася до нотаріуса про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за законом. 12.02.2018 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Бобеляк Т.В. видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю майна [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку із порушенням прав та законних інтересів щодо отримання спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємця першої черги, позивач змушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В подальшому просила проводити розгляд справи без її участі. Від представника відповідача [PERSON] поступила заява про визнання позову відповідачем [PERSON] , в якій зазначає, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.08.2016 року Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №766. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадкова справа №574/2016 П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою. Спадкове майно померлого складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] . 05.09.2016 року до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та був її батьком. Даний факт стверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим 24.08.1988 року, де батьком зазначено [PERSON] . Крім того, 14.12.2016 року до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2017 року заборонено державному нотаріусу П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Бобеляк Т.В. видавати будь-кому свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та вчиняти реалізації права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2017 року визнано фіктивним розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №08 від 12.02.2013 року та Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.02.2013 року. Зобов`язано Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області анулювати актовий запис №08 від 12.02.2013 року та Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.02.2013 року. 12.02.2018 року [PERSON] повторно звернулася до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій зазначила, що [PERSON] , який помер [INFO] був її чоловіком. 12.02.2018 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Бобеляк Т.В. видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою Апеляційного суду Львівської області від 13.09.2018 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Галицького районного у м.Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за участю третьої особи [PERSON] про визнання розірвання шлюбу фіктивним відмовлено. Постановою Верховного Суду від 07.05.2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Апеляційного суду Львівської області від 13.09.2018 року залишено без змін. Оскільки позивач [PERSON] на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] не перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, їх шлюб було розірвано 2013 року, у неї не виникло право на спадкування частки померлого як спадкоємця першої черги. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що право позивача [PERSON] порушено, суд приходить висновку, що слід визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.02.2018 року, видане на ім`я [PERSON] , посвідчене державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Бобеляк Т.В., зареєстроване у реєстрі за № 4-122.

Outcome: approved