Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда, посилаючись на те, що у неї з відповідачем є спільний син [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку медико - соціальних експертних комісій від 04 грудня 2019 року сину [PERSON] встановлена перша група інвалідності. Син є інвалідом дитинства, інвалідність встановлена безстроково. Син проживає з нею, вона не працює, оскільки син потребує постійного догляду. Син [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення міста Марганець та одержує державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю з дитинства. Вказує, на те, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги на своє утримання, догляд та лікування повнолітнього сина-інваліда, оскільки несе витрати на харчування, одяг, сплату комунальних послуг, а також проходження реабілітаційних курсів для дітей-інвалідів. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина-інваліда не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина-інваліда в розмір 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~Позивач на розгляд справи не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи без її присутності. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач на розгляд справи не з`явився, повідомлялася належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що у сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції в Дніпропетровській області 01 лютого 2002 року, актовий запис № 39. Згідно довідки Нікопольської МСЕК серії 10 12 ААБ № 626696 від 04.12.2019 року сина [PERSON] визнано інвалідом з дитинства та встановлено першу групу інвалідності безстроково, потребує постійного стороннього догляду. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] потребує постійного лікування, реабілітації. [PERSON] , як інвалід першої групи, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення міста Марганець Дніпропетровської області та отримує щомісячно соціальну допомогу, що підтверджується копією довідкою від 16 червня 2020 року за № 1491. Згідно довідки про склад сім`ї № 04/20, виданої 06 травня 2020 року головою правління ОСББ «Єдність-76», [PERSON] проживає з позивачем по справі В позові позивач зазначає, що на даний час перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі, вона не працює, оскільки син потребує постійного догляду, коштів не вистачає на всі потреби, пов`язані з утриманням та лікуванням сина. Оскільки дитина є інвалідом з дитинства, шансів на одужання якого немає, йому необхідні постійні реабілітаційні та лікувальні курси та процедури, а також придбання та прийняття лікарських препаратів, які призначаються лікарями. У зв`язку з станом здоров`я син не має можливості працювати. \~\~\~\~\~\~З урахуванням п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»\~(Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить\~Сімейному Кодексу України\~при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього\~Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Відповідно до ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною - інвалідом і турботи про нього і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. За змістом\~ст.198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту\~ст.198 СК України\~дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом першої групи з дитинства, інвалідність встановлена безстроково, в зв`язку з чим потребує вживання підтримуючої терапії, що свідчить про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі. У\~ст. 141 СК України\~закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд вважає, що зазначений принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини відноситься в повній мірі і щодо рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Суд враховує стан здоров`я сина сторін, який є дитиною з інвалідністю першої групи, його матеріальне становище, факт отримання ним соціальної допомоги по інвалідності, відсутність можливості його працевлаштування, матеріальне становище та умови проживання позивача разом з сином, яка не має можливості працевлаштуватися із-за необхідності постійного догляду за сином, не надання відповідачем добровільно будь-якої матеріальної допомоги повнолітньому синові з інвалідністю, те, що позивач фактично витрачає більше сил та засобів для утримання сина, дитину з інвалідністю. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.(ч. 1,ч. 5ст. 81\~ЦПК України). Відповідачем по справі не надано жодних доказів щодо стану його здоров`я та матеріального становища, наявність у нього аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. За змістом норм\~ст. 200 СК України\~спосіб стягнення коштів на утримання повнолітніх непрацездатних дочки, сина визначається за вибором стягувача аліментів. При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від доходів відповідача за вибором позивача. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи із загальних засад цивільного судочинства, принципів рівності прав і обов`язків батьків, розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їхнього повнолітнього непрацездатного сина - [PERSON] , [INFO] , дитину з інвалідністю в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 30 червня 2020 року і до часу проживання позивача по справі з дитиною-інвалідом. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам сина з інвалідністю. Згідно із ч. 6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з цим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку\~статті 192 СК України\~звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

Outcome: approved