Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В позові позивач посилається на те, що вона з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі, але вони припинили шлюбні відносини, та в результаті погіршення сімейного життя спільне господарство не ведуть, втратили любов та повагу один до одного. Від шлюбу дітей не мають. Просить шлюб розірвати. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 14.07.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 14.07.2016 року Жовтневим районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини, та в результаті погіршення сімейного життя спільне господарство не ведуть, втратили любов та повагу один до одного, мешкають окремо, сімя фактично розпалася. Примирення між подружжям неможливе. Таким чином, враховуючи неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх сімї, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до ст. ст. 105,109-112 СК України підлягає розірванню. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача\~\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved