Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача на свою користь кошти, на підставі договору № 820012606 від 27.10.2014 року, та договору 820013283 від 22.01.2015 року - всього суму у розмірі 195190.00 гривень. При цьому посилається на те, що 27.10.2014 року між ним та АТ „Імексбанк було укладено договір банківського вкладу № 820012606, згідно якого, АТ „Імексбанк прийняв від нього кошти на вкладний (депозитний) рахунок в сумі 3860,00 доларів США у формі депозиту (вкладу) строком на 93 дня, з 28.10.2014 р. по 28.01.2015 р., та зобовязався виплачувати вклад та нараховані проценти на умовах та в порядку, визначених договором. 22.01.2015 року між ним та АТ „Імексбанк було укладено договір банківського вкладу № 820013283, відповідно якого АТ „Імексбанк прийняв від нього кошти на вкладний (депозитний) рахунок в сумі 100000 гривень у формі депозиту, процентна ставка 17 % річних, строком на 95 днів, дата повернення вкладу 27 квітня 2015 року. На даний час у відповідача відкликано банківську ліцензію, запроваджено процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку до 26.05.2016 року. Він неодноразово звертався до банку та до всіх інших інстанцій в тому числі і до Фонду гарантування з питання повернення коштів, але по цей день він кошти за вказаними договорами не отримав. На даний час відповідач на підставі договору № 820013283 від 22.01.2015 року повинен повернути йому 100000 гривень, а на підставі договору № 820012606 від 27.10.2014 року, 3860 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 95191,00 гривень. В звязку з тим, що в нього крім вищевказаних двох депозитів були кошти на картці Імексбанку, Фондом гарантування йому 02.07.2015 року, було повернуто гарантовану суму 196000 гривень, але це не стосується його депозитів укладених на підставі вищевказаних договорів. Тому гарантованих коштів за договорами, фондом гарантування вкладів, він не отримав. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, надав суду письмові заперечення на позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством „Імексбанк було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 820012606, згідно якого, АТ „Імексбанк прийняв від [PERSON] кошти на вкладний (депозитний) рахунок в сумі 3860,00 доларів США, процентна ставка становить 9,50 відсотків річних. Дата внесення вкладу 27.10.2014 року строком на 93 дня, дата повернення вкладу - 28.01.2015 р. 22.01.2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством „Імексбанк було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 820013283, відповідно якого АТ „Імексбанк прийняв від [PERSON] кошти на вкладний (депозитний) рахунок в сумі 100000 гривень, процентна ставка 17 відсотків річних. Дата внесення вкладу 22.01.2015 року строком на 95 днів, дата повернення вкладу 27 квітня 2015 року. За вказаними договорами позивачу банківські вклади не повернуті. Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Правлінням Національного банку України 21.05.2015 р. була прийнята постанова № 330 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Імексбанк. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 р. № 105 „Про початок процедури ліквідації АТ „Імексбанк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким в АТ „Імексбанк розпочато процедуру ліквідації строком на 1 рік, з 27 травня 2015 р. до 26 травня 2016 р. включно, та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ „Імексбанк. Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Як було встановлено судом, [PERSON] був включений до переліку вкладників, які мають можливість отримати гарантовані Фондом 200000,00 гривень. Своєю можливістю він скористався і станом на 02.07.2015 р. він повністю отримав гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства „Імексбанк про стягнення заборгованості за строковим договором задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed