Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому вказує, що 21.11.2011 року Запорізькою міською радою їй видано ордер № 69 серії Г на житлову площу в гуртожитку у квартирі 113/2 у будинку 4 по вул. Українській в м.Запоріжжі. 14.02.2014 року у неї народилася дитина, але органи ДМСУ відмовилися реєструвати дитину, рекомендувавши звернутися до МКП «Основаніє», на балансі якого знаходиться будинок. Вона зверталася до МКП «Основаніє» та Запорізької міської ради за реєстрацією дитини, але їй в цьому було відмовлено, по тієї підставі, що у неї не окрема кімната, а ліжко-місце у кімнаті. Позивач вважає цю відмову неправомірною і просить зобовязати відповідачів зареєструвати дитину за її місцем проживання. В судовому засіданні позивач та її представник на позові наполягає на підставах, викладених в ньому. Представник ЗМР в судове засідання повторно не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник МКП «Основаніє» в судове засідання також не зявився. Подав заяву про перенесення судового засідання через зайнятість в іншому процесі. На підтвердження цього подав ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2015 року про призначення справи за позовом МКП «Основаніє» до Комунарського райвідділу УДМСУ на 13.10.2015 року о 12-00 годині. Представник позивача заперечує проти перенесення слухання справи, вказуючи на те, що розгляд справи за позовом [PERSON] призначений на 09-30 години. Тому причина неявки відповідача не є поважною. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачі з заявами про розгляд справи за їх відсутністю не зверталися, заперечень проти позову не надали, причини їх неявки не є поважними, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідачів, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 21.11.2011 року Запорізькою міською радою [PERSON] на одну особу видано ордер № 69 серії Г на житлову площу в гуртожитку у кімнаті 113/2 у будинку 4 по вул. Українській в м.Запоріжжі. 14.02.2014 року народився [PERSON] Згідно з відповіддю Жовтневого районного відділу у м.Запоріжжі УДМСУ в Запорізькій області № 23.10-001-Ш від 30.01.2015 року [PERSON] розяснено, які документи слід подати для реєстрації місця проживання дитини та рекомендоване звернутися до МКП «Основаніє» на балансі якого знаходиться будинок. Запорізька міська рада та МКП «Основаніє» надалі [PERSON] відповіді про те, що згідно з п.17 ст.3 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. № 208 громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в них своїх неповнолітніх дітей. Оскільки в неї невідособлене приміщення, немає підстав для реєстрації дитини. Згідно з довідкою МКП «Основаніє» № 12702/03 від 12.10.2015 року гуртожиток у будинку 4 по вул. Українській в м.Запоріжжі знаходиться на балансі МКП «Основаніє». Відповідно до ст.. 130,131 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до законодавства Союзу РСР Примірне положення про гуртожитки затверджується Радою Міністрів Української РСР, міністерствами, державними комітетами і відомствами СРСР за погодженням з відповідними профспілковими і комсомольськими органами. Пунктом 17 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. № 208, яке діяло на час народження дитини та звернення до відповідачів, громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 розділу ІІІ наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 р. за № 778/27223, який набрав чинності з 12.08.2015 року та яким затверджено «Положення про гуртожитки» особи, які проживають у гуртожитку, мають право: у разі проживання в приміщенні, що перебуває у їх відособленому користуванні, без згоди власника вселити своїх малолітніх чи неповнолітніх дітей, а за згодою власника вселити до такого приміщення свою дружину або чоловіка, дітей, які досягли вісімнадцяти років, а також батьків; Тобто, відповідно до діючого Законодавства, відсутні законні підстави для реєстрації місця проживання дитини на ліжко-місце її матері. Крім того, відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація- це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Правовідносини щодо реєстрації місця проживання фізичної особи мають адміністративний характер і існують лише між особою та ДМСУ, який може бути розглянутий лише в порядку адміністративного судочинства. Таким чином Запорізька міська рада та МКП «Основаніє» є неналежними відповідачами за позовом про здійснення місця реєстрації особи. Однак у суду відсутні законні підстави для заміни неналежних відповідачів, оскільки такий спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed