Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що з 21.09.2012 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ними постійно погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач переїхала разом з сином до своєї матері, а відповідач продовжує проживати у своїй квартирі, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Крім того, відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою дитину. У звязку з наведеним просить шлюб розірвати, визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом з [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1944,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 11.09.2018 року до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник в судове засідання надали заяви про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання надала заяву про проведення розгляду справи без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши\~ матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №280, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КГ №073762. Згідно свідоцтва про народження серії І-КГ №149556, виданого 21.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №557 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, окрім того, відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з нею. З акту обстеження умов проживання від 14.11.2018 року, складеного службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні, за адресою [ADDRESS], вбачається, [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] Позивачем створено всі умови для проживання та виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Згідно із\~ ч. 3 ст. 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до висновку виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради від 14.12.2018 року №140 вважають доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON].\~ З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дитини, позицію представника органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з матірю та згоду відповідача [PERSON] по справі, про що свідчить визнання ним позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і в частині визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матірю.

Outcome: approved