Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

позивач звернулвся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання неправомірним рішення щодо зміни розміру процентної ставки, зобов'язання провести перерахунок та списання коштів. Мотивувала свої вимоги тим, що 04 червня 2008 року між нею та ПАТ «Кредобанк» було укладено договір споживчого кредиту № А100001, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у розмірі 24678 доларів США на строк до 01 червня 2028 зі сплатою відсоткової ставки LIBOR3M+11.5% річних. 28 березня 2012 року було укладено Додатковий договір до кредитного договору № А100001 від 04.06.2008 року. Позивач зазначає, що в подальшому, відповідачем в односторонньому порядку було змінено розмір процентної ставки в сторону збільшення до LIBOR3M+11.5% річних + 2%. Позивач вказує, що всупереч умовам 3.7 додаткового договору, відповідач письмово не повідомляв її про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. Позивач зазначає, що йог права були порушені, а тому є всі підстави для ухвалення рішення про визнання рішення відповідача про підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом неправомірним. Крім того, просить суд встановити таку процентну ставку по договору, яка діяла до моменту її підвищення, а також зобов'язати відповідача провести перерахунок виплачених коштів по неправомірно збільшеній ставці за весь період підвищення. Крім того, просить суд зобов'язати відповідача списати з тіла кредиту суму переплачених коштів. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити повністю. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 04 червня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк»(до зміни назви ВАТ «Кредобанк») було укладено договір споживчого кредиту № А100001(Договір), відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у розмірі 24678 доларів США на строк до 01 червня 2028 зі сплатою відсоткової ставки LIBOR3M+11.5% річних. 28 березня 2012 року було укладено Додатковий договір до кредитного договору № А100001 від 04.06.2008 року. Відповідно до п. 6.3 Договору, позичальник зобов'язаний здійснити до моменту видачі кредиту та протягом усього строку дії Договору, щорічне страхування на користь банку страховій компанії, з якою банком укладено угоду про співпрацю. Відповідач стверджує, що [PERSON] не було виконано зазначеної умови Договору. Таке твердження представника відповідача в ході судового розгляду представником [PERSON] не спростовано. Відповідно до розділу 5 Договору «Відповідальність сторін», а саме п. 5.3 Договору, у разі невиконання позичальником п. 6.3 Договору, процента ставка по кредиту, визначена у п. 3.2 Договору збільшується на 2% річних, до повного виконання позичальником умов договору. Проте якщо кредит отримано на ремонт(реконструкцію) нерухомості, то при невиконанні п. 2.3 цього Договору, процентна ставка по кредиту, визначена у п. 3.2 Договору збільшується на 2% річних та діє протягом усього строку кредитування. Сторони домовилися що зміна процентної ставки, за цим договором, у випадках, передбачених цим пунктом, здійснюється без внесення змін до цього Договору. Суд не бере до уваги посилання представника позивача про те, що піднімаючи розмір процентної ставки на 2% річних, відповідач був зобов'язаний повідомити [PERSON] письмово та надати їй для підпису додаткову угоду з цього приводу. Таке твердження представника позивача спростовується умовами, укладеного між сторонами спору договору. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання рішення ПАТ «Кредобанк» про підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом неправомірним не підлягають задоволенню, оскільки доказів наявності правових підстав для визнання такого недійсним, суду не надано. Оскільки підстав для задоволення вимоги про визнання рішення ПАТ «Кредобанк» про підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом неправомірним не має, то з урахуванням того, що інші позовні вимоги є похідними від зазначеної вимоги, суд відповідно також не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] в іншій частині позовних вимог. Твердження позивача наведені в обґрунтування позову в цій іншій частині позовних вимог, не ґрунтуються на матеріалах справи. Такі твердження є суб'єктивною думкою позивача і доказів на їх обґрунтування позивачем суду не надано. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed