Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], 12.08.2006 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис № 3. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 02.07.2007р.н. та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем і після розірвання шлюбу залишаться з нею. Сторони припинили проживати однією сімєю з 2014 р. Причина розпаду сім»ї - втрата почуття любові та довіри, різниця характерів, що приводить до сварок, просить розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повному обсязі. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.08.2006 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-ОЛ № 009727. Відповідно до свідоцтв про народження серії І-ОЛ № 040408 та серії І-ОЛ № 156460, 02 липня 2007 року у сторін народилася донька [PERSON], 04 грудня 2013 року народився син [PERSON]. Сторони спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сімю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, а подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам подружжя. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач не виявила бажання змінити прізвище після розлучення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача та розподіляються у відповідності до частини 1 цієї статті.

Outcome: approved