Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені у розмірі 10462,76 гривень, що складає 3 % вартості робіт, в обґрунтування якого зазначила, що між нею та відповідачем 11.12.2014 року було укладено договір про виконання робіт № 18/12 по розробці робочого проекту газопроводу, однак відповідач порушив строки виконання зазначених у договорі робіт в звязку з чим повинен сплатити пеню у розмірі 10462,76 гривень. Посилаючись на положення ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначаючи про те, що п.7.3 зазначеного договору в разі порушення умов договору встановлює пеню лише у розмірі 0,5 % від загальної суми договору, що не відповідає вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», вважає цей пункт договору недійсним. Вказуючи на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь 10462,76 гривень. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив про обставини викладені вище. Сторона відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, при вирішенні спору, що виник між сторонами, просили врахувати матеріальне становище відповідача, те що сума, яку позивач просить стягнути з «Харківміськгазу» в якості пені є половиною вартості робіт за договором, що не відповідає принципу справедливості та розумності та на питання суду пояснили, що в дійсності станом на 10.02.2015 року проект газопроводу вже було зроблено, однак не погоджено і що погодження даного проекту не входить до обсягу робіт за договором. Також в судовому засіданні представники відповідача підтвердили, що акт здачі приймання робіт № 00009822 від 05.03.2015 року відноситься саме до договору, що було укладено з позивачем 11.12.2014 року № 18/12. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення \~( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії договору про виконання робіт від 11.12.2014 року № 18\\12, виконавець (відповідач) бере на себе зобовязання з розробки робочого проекту газопроводу будинку № 2 по вулиці Берзиня в місті Харкові. Якість робіт повинна відповідати вимогам діючих ДБН А.2.2-3-2012; ДБН В.».%.-20-2001 та НПАОП 0.00-1.20-98 (п.2.2 договору). Згідно розділу 3 Договору вартість робіт складає 23250,59 гривень. термін виконання робіт з розробки робочого проекту газопроводу становить 40 робочих днів з моменту 50 % оплати (п.4.1 Договору). Як вбачається з розділу 5 договору від 11.12.2014 року здача приймання виконаних робіт оформлюється Актом здачі приймання виконаних послуг та підписується сторонами. Відповідно до копії квитанції № Р24А131298509471966 від 12.12.2014 року позивач перерахувала на рахунок відповідача 11625,30 гривень, що становить 50 % оплати за договором. Згідно копії Акту здачі приймання робіт від 05.03.2015 року № 00009822, роботи, виконані відповідно до договору від 11.12.2014 року № 18/12 були здані. Зазначені вище обставини не оспорювались сторонами та в судовому засіданні були визнані їх представниками. Допитаний судом свідок [PERSON], якого було приведено до присяги, та \~попереджено про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від дачі показань пояснив суду, що він був представником позивача за договором від 11.12.2014 року № 18\\12, вказав, що проект газопроводу отримав лише 05.03.2015 року в день підписання акту, що є пізніше ніж обумовлений договором термін 17.02.2015 року. до 05.03.2015 року ніхто з представників відповідача не телефонував йому та позивачу з повідомленням про те, що проект готов та його можливо забрати, навпаки, після 17.02.2015 року він неодноразово телефонував відповідачу, але йому повідомляли, що проект в роботі та ще не готов та не узгоджено. Також зазначив, що і після 05.03.2015 року коли йому віддали проект, роботи по його виконанню не були виконані належним чином, оскільки проект було повторно направлено відповідачу на доопрацювання і остаточно було надано позивачу лише в травні 2015 року. Враховуючи викладене, судом встановлено, що між сторонами по справі існує зобовязання, що виникло на підставі договору від 11.12.2014 року № 18/12. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) частина 1 статті 530 ЦК України. Згідно статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Як вбачається з положень статей 610,611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені). Судом достовірно встановлено, що відповідачем було порушено умови договору щодо строку виконаних робіт, що підтверджується копією акту здачі приймання від 05.03.2015 року та показами свідка, посилання сторони відповідача на існування внутрішнього журналу в якому зазначено, що проект було виготовлено 10.02.2015 року, та електронну переписку, зі слів представника відповідача, між представнико мпозивача [PERSON] та уповноваженою особою ПАТ «Харківміськгаз», судом до уваги не приймаються, оскільки не можуть бути доказами з причини невідповідності вимогам допустимості доказів журнал не є офіційним документом, а відповідно до укладеного договору порядком прийняття виконаних робіт є підписання Акту; ідентифікувати осіб, що вели електронну переписку, роздруківка якої представлена відповідачем не представилось можливим. Таким чином суд приходить до висновку, що стороною відповідача не надано суду доказів, які спростовували доводи позивача щодо порушення строків виконання зобовязання та звільняли відповідача від відповідальності. Однак, відповідно до положень статті 3 Цивільного Кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Згідно частини 3 статті 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що та обставина, що у п.7.2 договору від 11.12.2014 року № 18/12 передбачена відповідальність відповідача в разі порушення умов договору в частині строків його виконання (п.4.1) в розмірі 0,5 % від загальної суми договору, вказує на реалізацію сторонами договору (позивачем, відповідачем) свого права закріпленого статтями 3 та 6 ЦК України і не може бути підставою для визнання цього пункту договору недійсним, оскільки в цьому випадку факти недотримання сторонами договору при його укладанні положень статті 203 ЦК України, відсутні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в сумі 1743,79 гривень, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору. А саме пеня розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума договору 23250,59] ? [Ставка пені (0,5%)] / 100% ? [Кількість днів - 15]. Питання щодо судових витрат вирішуються судом відповідно до положень статті 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial