Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1381 га, яка розташована по [ADDRESS] шляхом її звільнення від самовільного зайняття, встановлення межових знаків та поновлення її первісного стану, стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 243,60 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вищевказана земельна ділянка має цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та належить їй на праві власності на підставі, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. 05.04.2008 року позивачем, представником виконавця землевпорядних робіт та представником Височанської селищної ради було узгоджено межі земельно ділянки, про що підписаний відповідний акт, межі закріплені межовими знаками, які мають вигляд дерев'яних кілків. У цьому ж розі між позивачем було розчищено та благоустроєно територію земельної ділянки, встановлено огорожу та укладено договори з відповідними організаціями на підведення мереж енергоносіїв, виготовлення проекту жилого будинку для подальшого будівництва. Протягом подальших років у зв'язку з світовою економічною кризою, фінансові можливості позивача дозволяли лише наглядати за огорожею та закупляти будівельні матеріали. У 2012 році позивачка з'ясувала, що належну їй земельну ділянку хтось незаконно використовує, зокрема - відсутні межові знаки, знесена огорожа, земля пропахана та засіяна пшеницею. Позивачем у 2013 році було з'ясовано, що її земельна ділянка, як і сусідні, пропахані та засіяні відповідачем по справі. Позивач вважає, що відповідач незаконно використовує належну їй на праві власності земельну ділянку, при цьому змінив її цільове призначення. При зверненні до відповідача з претензією про звільнення самовільно захопленої земельно ділянки та до органів внутрішніх справ, позивач не отримала відповіді, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила про обставини, викладені вище. Представник відповідача Петрашов А.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ТОВ «Маяк» не укладав жодних договорів на використання належної позивачу земельної ділянки, а тому посилання позивача на неправомірність дій відповідача є надуманими. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що саме відповідач самовільно використовує земельну ділянку. Також, позивачем не зазначено яким саме чином земельна ділянка вибула з її володіння, які саме перешкоди у користуванні земельною ділянкою створені позивачу, чим обмежений доступ до земельної ділянки. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, причини неявки суду не повідомила заперечень за позовом не надала. Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивачу на праві власності на підставі рішення Х сесії Vскликання Височанської селищної ради від 17 вересня 2007 року належить земельна ділянка площею 0,1381 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 6325156700:00:002:0303 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом серії ЯД № 069346, виданим 28 вересня 2007 року. 05 квітня 2008 року були погоджені межі вищезазначеної земельної ділянки в натурі та закріплені межовими знаками, що мають вид дерев'яних кілків, про що складено та підписано відповідний акт представниками замовника, виконавця та Височанської селищної ради. Як вбачається з наданих позивачем квитанцій, остання сплачує щорічний земельний податок за належну їй земельну ділянку з часу набуття права власності на неї по теперішній час. З пояснень позивача встановлено, що після набуття права власності на землю позивач збудувала огорожу на земельній ділянці, проте протягом 2008-2012 років не здійснювала будь-яких будівельних робіт, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Як вбачається з акту депутата Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Буніої Ж.Б. від 02 червня 2014 року, при огляді земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в присутності інженера-землевпорядника ПП «Регіонземпроект» Бондаренко Н.В. встановлено, що межові знаки на ділянці відсутні, ділянка позивача та суміжні земельні ділянки засіяні пшеницею. З приводу використання земельної ділянки позивача третіми особами без відома власника, позивач звернулася до органів внутрішніх справ із заявою, яка була прийнята оперуповноваженим ВКМСУ Харківського РВ ГУМВС України, що підтверджується талоном-повідомленням № 137465 від 14.03.2014 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні також пояснила, що вона є депутатом Височанської селищної ради, разом з позивачем оглядала земельну ділянку з виходом на місце, крім того, була присутня при тому, як власники суміжних земельних ділянок, працівник ТОВ «Маяк», працівники селищної ради зазначали, що земельна ділянка позивача розпахана та засіяна товариством «Маяк». Судом встановлено, що позивач звернулася до директора ТОВ «Маяк» із претензією, якою вимагала поновити її доступ до земельної ділянки, поновити межі земельної ділянки, закріплені межовими знаками. При таких обставинах, суд вважає встановленим, що земельна ділянка по [ADDRESS] була використана без згоди позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист цього права здійснюється способами, визначеними у ч.3 цієї статті, в тому числі відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Позивачем не було надано доказів, що внаслідок використання належної їй земельної ділянки доступ до неї обмежений, вона не має можливості здійснювати свої правомочності власника щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем ТОВ «Маяк» були здійснені будь-які дії щодо порушення прав позивача шляхом використання належної їй земельної ділянки без згоди власника. Пояснення свідка [PERSON] про те, що вона була присутня при розмові з працівником ТОВ «Маяк», суд не вважає належними та допустимими доказами, у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд вважає, що причетність ТОВ «Маяк» до земельних робіт з посіву сількогосподарських культур на земельній ділянці позивача не може бути доводитись поясненнями свідка, оскільки свідок не зазначив джерела, з яких отримана інформація, що унеможливлює суд перевірити достовірність цієї інформації. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Підстави вважати обставини, на які посилається позивач, такими, що не підлягають доказуванню, відповідно до ст. 61 ЦПК України - відсутні. Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що обов'язок доказування покладається на сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. При таких обставинах, враховуючи що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що використання належної їй земельної ділянки було здійснено ТОВ «Маяк», суд вважає позовні вимоги не та відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed