Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідно до договору позики від 15.11.2015 року та письмової розписки [PERSON] отримала від неї у борг позику в сумі 343\~699 гривень 00 копійок, що станом на дату позики складало 43 000 доларів США. Оскільки вказану суму позики за договором [PERSON] не повернула і померла, позивач просить звернути стягнення на нерухоме майно спадкоємця [PERSON] в рахунок погашення боргу за вказаним договором позики. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Представник відповідача Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області в судове засідання не прибув; вказаний відповідач був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, шляхом отримання судової повістки про виклик, про причини неприбуття свого представника суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позов; пояснив, що [PERSON] не підписувала договору позики і розписки від 15.11.2015 року та не отримувала від позивача грошові кошти в борг. Представник відповідача [PERSON] адвокат Басараб Н.В. в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Третя особа в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши ступне слово представника позивача і відповідача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 15 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики відповідно до якого остання отримала у позивача грошові кошти в сумі 343\~699 гривень 00 копійок, що еквівалентно 43 000 доларів США та зобов`язалася повернути позику до 15 листопада 2015 року (т.с. 1, а.с. 5). Факт отримання [PERSON] від позивача зазначеної суми грошових коштів підтверджується відповідною розпискою [PERSON] від 15.11.2012 року (т.с. 1, а.с. 6). Зокрема, вирішуючи даний спір по суті, суд насамперед виходить із передбаченої статтею 204 ЦК України презумпції правомірності правочину. Так, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір позики від 15.112012 року і боргова розписка [PERSON] від 15 листопада 2012 року як правочини є правомірними, оскільки станом на дату постановлення цього рішення недійсність вказаних договору і боргової розписки прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними. У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги та відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що даний договір позики і боргова розписка не були написані [PERSON] як його спадкодавцем. Крім того, вказані договір позики і боргова розписка [PERSON] від 15 листопада 2012 року містять відомості про отримання нею від позивача грошових коштів та обов`язок їх повернення позивачу до 15 листопада 2015 року. З цих же підстав, ухвалою суду від 30 жовтня 2020 року, судом було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення і проведення у справі судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів, оскільки за наведених вище обставин презумпції правомірності правочину, суд вважає недоцільним дослідження вказаних обставин у даному судовому засіданні, оскільки питання дійсності вказаних правочинів не є предметом розгляду цієї цивільної справи. Зокрема, в даному судовому розгляді не з`ясовуються обставини здійснення спадкодавцем відповідача правочинів у вигляді договору позики і розписки від 15 листопада 2012 року, оскільки предметом даного спору є звернення стягнення на нерухоме майно спадкодавця. При цьому, у встановленому законом порядку, відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом, наприклад, заявити зустрічний позов про визнання недійсними договору позики і розписки [PERSON] від 15 листопада 2012 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.08.2015 року (т.с. 1, а.с. 73). Спадкоємцем померлої\~за заповітом\~є [PERSON] \~ відповідач\~у дані\~й справі,\~який у\~встановленому законом\~порядку прийняв\~спадщину після\~померлої,\~що підтверджується витребуваними і дослідженими під час розгляду справи в судовому засіданні копіями матеріалів спадкової справи № 10/2015 до майна [PERSON] (т.с. 1, а.с. 72 131). Із змісту позовної заяви та наданих в судовому засіданні власних пояснень представника позивача судом встановлено, що у зазначений в договорі строк, [PERSON] не повернула позивачу суми позики за укладеним між ними договором. Згідно із частиною першою статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Норма частини першої статті 1050 ЦК України встановлює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Сума позики, що не повернута спадкодавцем відповідача позивачу за позикою від 15 листопада 2012 року складає 43 000 доларів США. Тобто, саме такий розмір позики і мав бути повернутий позивачу. Станом на 20 січня 2015 року офіційний курс НБУ відповідної валюти становив 2\~484,4282 гривень за 100 доларів США (за даними офіційного сайту НБ України). Отже, сума боргу, що підлягала стягненню із спадкодавця відповідача на користь позивача за договором позики від 15 листопада 2012 року становить 1 068\~300 гривень 60 копійок. Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума позики складає 1 068\~300 гривень 60 копійок. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Вказана позиція чітко викладена у Постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року по справі № 6-771цс15. Оскільки, [PERSON] отримала в борг грошові кошти в національній валюті (із визначенням сторонами угоди суми повернення в еквіваленті іноземної валюти), суд вважає правомірними доводи позивача про нарахування 3 % річних за період прострочення зобов`язання. Розрахунок штрафних санкцій у вигляді 3 % річних слід обраховувати саме з дати прострочення зобов`язання, тобто 15.11.2016 року. Розрахунок суми 3 % річних за вказаний період прострочення зобов`язання обраховується за формулою [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів] та становить за 65 днів прострочення від суми позики 1 068\~300 гривень 60 копійок. Отже, сума боргу спадкодавця відповідача перед позивачем за позикою з урахуванням основної суми боргу в розмірі 1 068\~300 гривень 60 копійок і 3 % річних в розмірі 5\~707 гривень 35 копійок складає 1\~074\~005 гривень 95 копійок. Оскільки, спадкодавець відповідача не виконав свої зобов`язання за укладеним із позивачем договором позики від 15 листопада 2012 року та не повернув останньому суму позики у визначеному розмірі, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити. За змістом заповіту від 28 квітня 2015 року [PERSON] зробила розпорядження, яким заповіла [PERSON] квартиру [ADDRESS] (т.с. 1, а.с. 78). Відповідно до норм статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено; у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При цьому, в матеріалах спадкової справи [PERSON] міститься нотаріально оформлена письмова заява позивача від 23.12.2015 року про заявлення вимог кредитора до спадкоємців боржника (т.с. 1, а.с. 88). Враховуючи, що спадкоємець [PERSON] не задовольнив вимоги кредитора за борговими зобов`язаннями, суд приходить до висновку про існування передбачених статтею 1282 ЦК України підстав для звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю [PERSON] у натурі в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно із\~Звітом про\~оцінку вартості\~нерухомого майна\~від 05\~листопада 2020\~року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] , складає 892\~000 гривень 00 копійок, або 31\~298,24 доларів США. Таким чином, оскільки, відповідач [PERSON] на вимогу позивача, як кредитора його спадкодавця не задовольнив вимоги останнього шляхом одноразового платежу або домовленістю між ними, суд приходить до висновку, що на підставі статті 1282 ЦК України, слід звернути стягнення на майно спадкоємця [PERSON] , яке було передане її спадкоємцю у натурі. Одночасно, суд обов`язково враховує положення частини п`ятої статті 1268 ЦК України про те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а також норму частини третьої статті 1296 ЦК України, відповідно до якої, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Одночасно, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved