Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернуся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ним було надано, [PERSON] позику в розмірі 7000,00 (сім тисяч) доларів США, що підтверджуються складеною Відповідачем власноруч та підписаною у присутності двох свідків, розпискою від 01.02.2013 року. Згідно якої Відповідач зобовязувався повернути Позивачу грошові кошти, які він отримав на покупку автомобіля, в розмірі 7000,00 (сім тисяч) доларів США у строк 01.02.2015 року. За усним договором позики позивач передав у власність відповідача 1000,00 (одну тисячу) доларів США та при фактичному отриманні вказаної суми відповідачем була надана розписка від 20.12.2015 року. Відповідно до розписки від 20.12.2015 року, складеної у присутності двох свідків, відповідач зобовязується повернути позивачу грошову суму у розмірі 7000,00 (сім тисяч) доларів США, яку він отримав відповідно до розписки від 01.02.2013 року та просить додати до існуючої суми боргу 1000,00 (одну тисячу) доларів США для потреб сімї. Загальну суму боргу у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) доларів США зобовязується повернути 20.12.2017 року. Станом на теперішній час, сума боргу у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) доларів США, відповідачем не погашена, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення суми боргу, яка згідно курсу валют, станом на 19.11.2018 рік, складає 222 000,00 (двісті двадцять дві тисячі) гривень. Ухвалою суду від 11.12.2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання зявився на позовних вимогах наполягав. Відповідач у підготовчому засіданні визнав позов в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В підготовчому судовому засіданні від 20.02.2019 року встановлено, що [PERSON], згідно розписки від 01.02.2013 року передав [PERSON] грошові кошти у позику в розмірі 7000,00 (сім тисяч) доларів США, що підтверджуються складеною Відповідачем власноруч та підписаною у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON]Б розпискою від 01.02.2013 року. Згідно якої Відповідач зобовязувався повернути Позивачу грошові кошти, які він отримав на покупку автомобіля, в розмірі 7000,00 (сім тисяч) доларів США у строк 01.02.2015 року (а.с. 7). Та за усним договором позики позивач також передав у власність відповідача 1000,00 (одну тисячу) доларів США та при фактичному отриманні вказаної суми відповідачем була надана розписка від 20.12.2015 року, складена та підписана у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] про те, що відповідач зобовязується повернути позивачу грошову суму у розмірі 7000,00 (сім тисяч) доларів США, яку він отримав відповідно до розписки від 01.02.2013 року та додану до існуючої суми боргу 1000,00 (одну тисячу) доларів США для потреб сімї. Загальну суму боргу у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) доларів США зобовязується повернути 20.12.2017 року (а.с. 8). На підтвердження суми заборгованості в гривневому еквіваленті, що складає 222000 (двісті двадцять дві тисячі) доларів США, позивачем надана до суду довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 19.11.2018 року, відповідно до якої офіційний курс НБУ становить 27,75 гривень за 1 долар США (а.с. 13). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, розписки від 01.02.2013 року та 20.12.2015 року є письмовою формою договору позики та з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України 18.01.2017 р. у справі № 6-2789цс16 . Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, відповідно до розписки від 20.12.2015 року, [PERSON] зобовязався, у строк до 20.12.2017 року, повернути суму боргу у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) доларів про що свідчить складена та підписана ним, у присутності та за підписами двох свідків. Після закінчення даного терміну, у разі неповернення відповідачем боргу, відповідач вважається таким, що порушив зобовязання повернути борг в установлений п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України строк. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є односторонньою угодою, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. З огляду на викладене порушено право та законний інтерес позивача на повернення йому грошових коштів в повному обсязі. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», курс валют Національного банку України станом на 19.11.2018 року становить 27,75 гривень за 1 долар США (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Таким чином вимога про стягнення боргу в іноземній валюті за офіційним курсом на день предявлення позову, складає 8\~000 x 27,75 = 222\~000 (двісті двадцять дві тисячі) гривень. З урахуванням викладеного суд вважає,\~оскільки зобовязання розпискою відповідачем не виконано, то сума заборгованості, що утворилася, підлягає стягненню з нього в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2220,00 грн., який відповідно до Закону України про судовий збір складається з 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру\~ прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою. Таким чином, судом було встановлено факт отримання відповідачем грошових коштів, встановлено, що він не виконав свого обовязку по поверненню коштів, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved