Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] обгрунтовуючи тим, що з 21.02.1998 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22.04.2003. За час перебування в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO] На підставі рішення Путивльського районного суду від 24.12.2001 відповідач сплачував аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. З 01.09.2016 син сторін навчається на безоплатній основі на другому курсі фельдшерського відділення Глухівського медичного училища. Форма навчання денна. Термін закінчення навчання - 30.06.2019. Їх повнолітній син, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, йому потрібні гроші на придбання підручників, лекційного матеріалу, робочих зошитів, продуктів харчування та одягу, потребує додаткових витрат на придбання робочого інвентарю, спортивної форми, щоденне проживання, а відповідач такої допомоги не надає, хоча має таку змогу, так як офіційно не працює, але отримує нерегулярний дохід, виїжджаючи на заробітки до інших міст України. Позивач працює молодшою медичною сестрою у Комунальному закладі «Путивльська центральна районна лікарня», отримує заробітну плату в середньому 7\~562 грн, якої недостатньо для утримання сина. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно на весь період навчання сина, але не більше як до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивач позов підтримала з аналогічних підстав, і крім того, пояснила, що син стипендії не отримує через низький середній бал. Відповідач відзиву на позов не надав, в судовому засіданні позов визнав частково, згоден виплачувати аліменти у сумі 600 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважачи на таке. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.02.1998 року по 22.04.2003 та є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). З 05.12.2002 на підставі рішення Путивльського районного суду від 21.12.2002 з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття (а.с.13). Позивач працює в Комунальному закладі «Путивльська центральна районна лікарня», її дохід за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 складає 45\~915,21 грн. (а.с.16). [PERSON] навчається на другому курсі фельдшерського відділення Глухівського медичного училища, денна, бюджетна форма навчання. Термін навчання 01.09.2016 - 30.06.2019 (а.с.17). Відповідач у справі з 26.12.2017 працює у фермерському господарстві «Натон» і займає посаду слюсаря. Його дохід за січень-лютий 2018 року 7\~446 грн, до виплати 5\~994,02 грн. Відповідно до ч.1ст.199 СК Україниякщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з роз'ясненнями, наданих у п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у випадку відсутності у батька можливості утримувати своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у нього не виникає обов'язку з такого утримання. Враховуючи те, що в звязку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а також матеріальний стан позивача та відповідача, забезпеченість останнього, який є працездатною особою, на даний час працевлаштований, має постійний заробіток і змогу сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, інших утриманців немає, його згоду на сплату аліментів у розмірі 600 грн., суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 600 грн щомісячно від дня пред'явлення позову. Підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 704,8 грн. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial