Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17.01.2003 року вона з відповідачем уклали шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаєморозуміння одне одного. Позивач вказує, що спільне проживання та шлюбні відносини між ними припинені, подальше продовження спільного проживання та збереження сім`ї вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Спору про поділ майна та виховання дітей між ними не має. В підготовче засідання позивач не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В підготовче засідання відповідач не з`явився, але від нього до суду надійшла заява з проханням розгляду справи у його відсутності. Позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 січня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 2, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Ч.1ст.142\~ЦПК України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved