Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом , просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд , кадастровий номер 3221481201:01:020:0045, а також земельну ділянку площею 0,2357 га кадастровий номер 3221481201:01:020:0046, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Вінницько-Ставської сільської ради Васильківського району Київської області, в порядку спадкування після померлого 24.01.2014 року чоловіка [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що право власності на вказані земельні ділянки визнане за [PERSON] рішенням суду. Після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані дві земельні ділянки , оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував на них право за собою, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмову заяву з проханням слухати справу без нього, позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2007 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0, 49 га, що розташована на території села Він-Стави Васильківського району Київської області, для обслуговування житлового будинку, ведення підсобного господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. 24 січня 2014 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 299653 , виданим виконкомом Вінницько- Ставської сільської ради Васильківського району. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1235 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. З огляду копії матеріалів спадкової справи № 10/2014, відкритої Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області до майна померлого 24.01.2014 року [PERSON], встановлено, що позивачка, як дружина останнього, є єдиним спадкоємцем майна померлого чоловіка та своєчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини. У відповідності до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.05.2012 року [PERSON] на випадок власної смерті все своє майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON]. Нотаріусом [PERSON] 27.04.2016 року видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 21.05.2012 року на земельну ділянку площею 2,7961 га, розташовану на території Вінницько-Ставської сільської ради Васильківського району Київської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Васильківським районним відділом земельних ресурсів Київської області 11 лютого 2004 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 4597. У видачі ж свідоцтв на спадкові земельні ділянки площею 0,2500га та 0,2357 га нотаріус відмовив, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на ці ділянки на своє імя. Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ч. 5 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до ч. 1.2. ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Як роз'яснює п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, оскільки судом встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт належності [PERSON] спірних земельних ділянок, які померлий отримав за рішенням суду, але за час свого життя не встиг зареєструвати своє право на них у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини та що стало передумовою відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного, Цивільного Кодексу України, Земельного кодексу України,

Outcome: approved