Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

позивач, звертаючись з позовом до суду, просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно померлого [PERSON] відсутні. 20.12.2019 ухвалою суду позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цій справі, призначено підготовче засідання, залучено в якості третьої особи Гребінківську ДНК Полтавської області, задоволено клопотання про витребування доказів, встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог /а.с. 20-23/. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, представником позивача адвокатом Потапенком А.М. було подано до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, справу просять розглянути без їх присутності /а.с. 36/. 10.01.2020 від відповідача виконавчого комітету Кулажинської сільської ради до суду надійшла заява в якій зазначено, що позовні вимоги вони визнають та просять справу розглянути без участі їх представника /а.с. 29/. 28.12.2019 від третьої особи - Гребінківської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява в якій зазначено, що проти позовних вимог не заперечують та просять справу розглядати без участі їх представника/а.с. 27/. Інших заяв від учасників справи не надійшло. Ухвалою суду від 22.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /а.с.38/. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, оцінивши досліджені подані докази, прийшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , про що Кулажинською сільською радою Гребінківського району Полтавської області було зроблено відповідний актовий запис № 4 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 08.04.1999 /а.с.8/. Позивач [PERSON] , [INFO] , була дружиною померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] повторно виданого 30.05.2018 Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавуській області, [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] /а.с. 9/. Відповідно до виписок з погосподарських книг Кулажинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 15 за 1991-1995 роки, № 2 за 1996-2000 роки власником домоволодіння за адресою [ADDRESS] був [PERSON] /а.с. 12,33/. За даними довідки, виданої Комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 3-Т від 15.01.2020 станом на 29.12.2012 нерухоме майно за адресою [ADDRESS] в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований /а.с. 31/. Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» від 15.06.2018 для замовника [PERSON] /а.с.14-16/. Згідно із звітом про оцінку майна житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкту оцінки становить 153 139 грн /а.с.16/. За даними довідки Олександрійської сільської ради Гребінківського району Полтавської області від 15.01.2020 № 02-34/18 [PERSON] прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, будинком за адресою [ADDRESS] /а.с. 32/. Відповідно до відомостей, наданих Гребінківською державною нотаріальною конторою спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] не відкривалася. Відповідно до довідки Кулажинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області від 29.05.2018 № 147, [PERSON] , який помер [INFO] проживав за адресою [ADDRESS] , разам з ним була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] /а.с. 17/. 25.11.2019 в.о. завідуючої Гребінківської державної нотаріальної контори Потапенко Л.Д. надано письмову відповідь № 561/01-16 на усну заяву [PERSON] , в якій роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. В даному випадку відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а тому нотаріус не може провести оформлення та видачу свідоцтва про право на спадщину, роз`яснено право звернення до суду для оформлення своїх спадкових прав /а.с.6/. Предметом судового розгляду у цій справі є визнання права власності в порядку спадкування за законом на будинок. За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Згідно із ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом та законом, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Приписами ст. 529 ЦК УРСР передбачено, що першою чергою спадкоємців за законом є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із положенням п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим правом, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. У цих спірних правовідносинах спадкову масу складає нерухоме майно, а саме житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами. Органом місцевого самоврядування видано дозвіл на відвід земельної ділянки під забудову, паспорт на побудову садиби, що підтверджено відповідними документами. Спадкодавцем не було здійснено державну реєстрацію речового права стосовно зазначеного нерухомого майна. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач належить до першої черги спадкоємців за законом щодо майна померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , вчасно звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, про інших спадкоємців не відомо. Неможливість отримати [PERSON] свідоцтво про право на спадкове майно зумовлене відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, будівництво якого здійснено до 1992 року. При цьому, виготовлений технічний паспорт не містить відміток про самочинність будівництва, чинне на той період законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна, тому позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі заявлених позовних вимог. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). При розгляді цих спірних правовідносин судом враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 557/1209/16-ц від 10.10.2018. На підставі викладеного вище, на підставі ст. 58 Конституції України, ст.ст. 5, 392 ЦК України, Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ст.ст. 524, 525, 527, 529, 549, 560 ЦК Української РСР, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 209, 258, 264, 268, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

Outcome: approved