Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернулася із позовом до суду з вимогами, які уточнювала в процесі розгляду справи та просить суд встановити юридичний факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з листопада 2005 року по серпень 2014 року. Визнати за позивачем право власності на ? частину у спільному сумісному майні у вигляді невідємних поліпшень домоволодіння № 29/2 по вул. Глінки, в м. Знамянка та легкового автомобіля [NUMBER]. Розділити спільне майно, виділивши в натурі та визнати право власності за позивачем на легковий автомобіль [NUMBER], витребувавши його з незаконного володіння [PERSON]. Невідємні поліпшення домоволодіння № 29/2 по вул. Глінки, в м. Знамянка Кіровоградської області залишити у власність відповідачеві. Стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію різниці вартості майна в розмірі 527,40 грн. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2005 року по 7 серпня 2014 року. В період спільного проживання, за спільні кошти та спільною працею сторонами значно поліпшено будинок, розташований по вул. Глінки, 29/2 в м. Знамянка Кіровоградської області, в якому вони проживали: придбано та встановлено обладнання опалення будинку; виконано перебудову та косметичний ремонт; встановлені металопластикові вікна, двері, паркан з профнастилу; в 2012 році зроблено капітальний ремонт будинку; збудовано навіс, покладено плитку. Також сторонами придбано холодильник «Самсунг», опалювальний котел «Маяк», обладнання ванної кімнати та сантехніка. Всього сторонами за спільні кошти придбано спільного майна на суму 67810 гривень, що підтвердилося проведеною експертизою. Також, сторонами придбано за час спільного проживання автомобіль [NUMBER] вартістю, відповідно до проведеної експертизи, 66755, 21 грн. Кошти на всі придбані речі сторони вносили до сімейного бюджету із заробітної плати та оформлювали кредити для отримання грошей на придбання деякого майна. З серпня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо один від одного, однак мирним шляхом не можуть врегулювати питання розподілу спільно набутого майна. Крім того, завідомо знаючи про розгляд справи, відповідач здійснив продаж автомобіля [PERSON]. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про відкладення розгляду справи в звязку з поганим станом здоровя [PERSON], який телефоном повідомив про свій стан. В попередніх судових засіданнях відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, відповідач пояснював, що не перебував із позивачем у фактичних шлюбних відносинах. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та його представника та вважає їх неявку не поважною. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Мілікова, С.В., [PERSON] підтвердили факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з листопада 2005 року по серпень 2014 року, проведення спільно ремонт будинку, придбання речей. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив наступне. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] знаходилися у фактичних шлюбних відносинах. За час спільного проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Довідка про склад родини підтверджує, що станом на 13.03.2006 року [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою [INFO] однією родиною як чоловік та жінка, вели спільне господарство. Суд критично відноситься до пояснення відповідача [PERSON], щодо не проживання сторін однією сімєю, так як відповідач [PERSON] являється донькою [PERSON] та має неупереджене та зацікавлене ставлення до цього питання. Також суд не приймає до уваги довідку квартального комітету від 28.08.2014, так як голова квартального комітету [PERSON] допитана в судовому засіданні та спростувала інформацію, надану у вказаній довідці. Відповідно до наданих ПАТ «Альфа-Банк» документів встановлено, що [PERSON] в 2008 році уклав договір кредиту № 700004485 з банком для купівлі автомобіля [NUMBER]. Відповідно до довідки-рахунку, акту прийому-передачі автомобіля [PERSON] придбав вказаний автомобіль за 62600 гривень. На виконання договору кредиту № 700004485, укладено договір поруки між банком та [PERSON] 19.02.2009 року, відповідно до якого поручитель поручається за виконання боржником своїх обовязків за договором кредиту. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що автомобіль придбаний сторонами в період спільного проживання. Суд не може прийняти до уваги як доказ розписку [PERSON] про передачу в дар коштів [PERSON] в сумі 63000 гривень для придбання автомобіля Део-Ланос у власне користування, виходячи з того, що відповідно до вказаного договору кредиту автомобіль куплений саме за кредитні кошти. Цілі, на які можливо витратив [PERSON] кошти отримані від [PERSON] в судовому засіданні не встановлені. Також не встановлено, що [PERSON] дійсно отримав від [PERSON] кошти у борг. Відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи № 433 від 09.04.2015 року, вартість автомобіля [NUMBER] станом на 01.08.2014 складає 66755,21 грн. В судовому засіданні встановлено, що станом на 24.07.2015 року спірний автомобіль [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію СХХ465303 видане 05.11.2014 Знамянським ЦНППВАЗ, зареєстрований за [PERSON]. Відповідно до висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 61 від 19.10.2015 року, всі ремонтно-будівельні роботи, проведені в домоволодінні № 29/2 по вул. Глінки в м. Знамянка Кіровоградської області являються невідємними поліпшеннями, а тому не підлягають поділу в натурі. Це насамперед пояснюється тим, що відокремлення проведених поліпшень можливе лише з заподіянням їм шкоди, натомість такий підхід є економічно недоцільним та призведе лише до зменшення ринкової вартості домоволодіння в цілому. Висновком експерта підтверджено наявні в будинку поліпшення: виконано перебудову, встановлено газовий лічильник, встановлено сталевий опалювальний котел Маяк, встановлено метелопластикові вікна, облаштовано внутрішні та зовнішні відкоси; утеплено зовнішню стіну на кухні; знесено деревяний коридор і прибудовано прибудову з цегли, встановлено металеві батареї; встановлено вхідні подвійні двері, встановлено дверні коробки з дверима в кухню та ванну, встановлено унітаз, умивальний гарнітур, автоматичний газовий проточний водонагрівач, вирівняно гіпсокартоном та пошпакльовано стіни, на подвірї будинку збудовано навіс, покладено тротуарну плитку. Вартість вказаних ремонтно-будівельних робіт визначається станом на серпень 2014 року 67810,01 грн., станом на вересень 2015 року 83802,69 грн. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено догвоорм між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Але за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосовується положення частин 4, 5 ст.71 СК України. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 вказаної постанови зазначає, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Також Пленум та стаття 70 СК України встановив, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Відповідно до ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З огляду на викладене вище в судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з листопада 2005 року по серпень 2014 року, проживали за адресою [INFO], здійснювали ремонтні роботи в будинку, а також придбали автомобіль [NUMBER]. Вказане підтверджується зібраними в процесі розгляду доказами, поясненнями свідків та матеріалами справи. Проведеною експертизою встановлена загальна вартість витрачених грошових коштів сторін по справі під час спільного проживання та ведення спільного господарства, які суд приймає до уваги як належний доказ, а також враховуючи те, що автомобіль придбався, як встановлено судом, під час спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу і даний факт підпадає під дію сімейного кодексу, суд вважає оцінку автомобіля а також поділ його вартості є належним в даній справі. Спільно набуте майно сторін за час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, складається із невідємних поліпшень будинку №29/2 по вул. Глінки в м. Знамянка Кіровоградської області, придбаних речей на загальну суму станом на серпень 2014 року 67810,01 грн., а також із автомобіля [NUMBER] вартістю станом на серпень 2014 року 66755,21 грн. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. В звязку з тим, що невідємні поліпшення будинку є неподільними, а також враховуючи те, що автомобіль на час розгляду справи належить іншій особі, позивач не може отримати його в натурі в порядку розподілу спільно набутого майна, суд вважає суд вважає за можливе відступити від принципів поділу майна в натурі , а виразити це в грошовому еквіваленті та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] вартість автомобіля в сумі, визначеної експертом 66755, 21 гривень, а також грошову компенсацію різниці вартості спільно набутого майна в розмірі 527,40 грн., а всього 67282 (шістдесят сім тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 60 коп. Крім того, суд вважає стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача кошти, витрачені на проведення експертиз, відповідно до ст. 86 ЦПК України. Також, суд вважає відмовити в задоволенні вимоги про стягнення судових витрат, повязаних із наданням правової допомоги з підстав відсутності підтверджуючих сплату документів. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», викладеного вище та

Outcome: approved