Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває з [PERSON] у шлюбі з 03 березня 2015 року, зареєстрованому відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського МУЮ у Луганській області, актовий запис № 67. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені з 26 червня 2018 року через зловживання відповідачем спиртними напоями та зраду збоку відповідача. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає, що сімю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилася, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, про що надала відповідну заяву, строк, наданий судом для примирення, не використаний. Відповідач у судові засідання, призначені на 18.12.2018 та 03.01.2019 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 110 СК України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 252441 виданого 03.03.2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського МУЮ у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 03 березня 2015 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 67. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 7). 19 травня 2016 року у м. Лисичанську Луганської області народився [PERSON], про що зроблено актовий запис № 302. Його батьки: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.7). У судовому засіданні встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, остання не бажає примиритися і строк для примирення, наданий судом, сторонами не використаний. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, позивач не має. Малолітній син залишається проживати з матірю. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі\~ ст. ст. 24, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved