Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем перебувала в шлюбі, який було розірвано 20.03.2013 року. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. Стверджується, що після розірвання шлюбу і до цього часу з сином проживають разом з батьками позивача та бабою в їх будинку по [ADDRESS]. Сама та з допомогою родини турбується про сина, займається його вихованням та утриманням. Батько, після припинення шлюбних стосунків, залишився проживати зі своїми батьками в будинку [ADDRESS]. Відповідач не спілкується з сином, не цікавиться його життям, здоров'ям, не приймає участі у вихованні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. Він відсутній в житті дитини взагалі впродовж більш ніж трьох років. За цих обставин син позбавлений можливості поїхати на відпочинок чи до родичів в іншу країни (немає згоди батька на отримання закордонного паспорта та на перетин державного кордону). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінює як свідоме ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. Зазначені вище обставини негативно впливають на емоційний стан дитини, створюють перешкоди в розвитку здібностей, заважають здійсненню мрій, а тому просить задовольнити позов повністю та стягнути сплачений судовий збір в сумі 551, 20 грн. Відповідач в судове засідання не з»явився, представник відповідача - його мати , що діє за дорученням позов не визнала, зазначила, що син проживає в Російській Федерації , дитина раніше мала можливість спілкуватися з батьком по скапу, коли перебувала у неї в гостях. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради м. Кропивницького, підтримала висновок органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав батька відносно дитини та вважає , що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2009 року по 20.03.2013 року, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та рішення суду від 20.03.2013 року (а. с.7, 8). [INFO] року у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6). Згідно рішення суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а. с.8). Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз»яснення п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз'яснення, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки з моменту розірвання шлюбу відповідач не приймає участі в житті дитини та її вихованні, не цікавиться його станом здоров'я, не оплачує за харчування у ДНЗ, не приводив і не забирав сина, не цікавився його навчанням не відвідував навчальні заклади, не провідував сина вдома, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради № (а. с.37,38). Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору .

Outcome: approved