Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернулася із вказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , що підтверджено договором довічного утримання серії НМХ №222141 від 08.11.2017. Згідно довідки про склад сім`ї в будинку зареєстровані 4 особи, в тому числі відповідач по справі - [PERSON] , сестра колишнього чоловіка. Як вбачається із акту обстеження умов проживання від 06.09.2016 та від 16.07.2018 [PERSON] в даному будинку зареєстрована, але фактично більше 9 років не проживає. Протягом вказаного часу позивач самостійно здійснює комунальні платежі із врахуванням відповідача та несе значні фінансові витрати за відповідача, яка там не проживає. Просить у відповідності до ст.72 ЖК України визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням житлового будинку по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що 08.11.2018 вона уклала із батьком чоловіка [PERSON] договір довічного утримання, згідно якого вона стала власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , в якому зареєстровані [PERSON] , вона, [PERSON] - син позивача та [PERSON] - відповідач по справі. Згідно акті обстеження відповідач більше 9 років не проживає в будинку, залишаючись зареєстрованою, що викликає значні фінансові витрати при оплаті комунальних платежів. Відповідач участі в оплаті вказаних платежів не приймає. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, уточнила їх та пояснила, що відповідно до ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Тому звернення позивача із вказаним позовом є однією із форм захисту права власності. У відповідності до ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено? що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин, а ст.72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов від 06.09.2016, 29.09.2017, 20.10.2017 та від 16.07.2018 відповідач за вказаною в позові адресою не проживає, житловим приміщенням не користується, будучи зареєстрованою. Вважає, що в судовому засіданні доведено документально, поясненнями сторін та показаннями свідків. що відповідач тривалий час не проживає в житловому будинку, будучи там зареєстрованою, фактично проживає за іншою адресою і тому повинна бути визнана такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. Аналогічна вимога мається у ч.2 ст.405 ЦК України, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач з`явилася на перше судове засідання, але у зв`язку із уточненими позовними вимогами суд надав їй час для ознайомлення із ними. Більше в судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, не з`явилася і пояснень по суті позову не надала. Свідок [PERSON] суду показав, що він уклав договір довічного утримання з невісткою, яка його доглядає та надає необхідну допомогу. Донька - [PERSON] більше 9 років в будинку не проживає, з ним не спілкується, комунальні послуги за будинок не оплачує але залишається зареєстрованою в ньому. Проживає в с.Житні Гори. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] раніше проживала в будинку з батьками. Кілька років вона не проживає в будинку. Ремонт у вказаному будинку робила позивач з чоловіком. Речей в будинку, належних [PERSON] , немає. Свідок [PERSON] суду показав. що проживає поряд з будинком по [ADDRESS] в будинку не проживає, ремонт робила [PERSON] . [PERSON] грошей на ремонт не давала і комунальних послуг не сплачувала. Свідок [PERSON] суду показала, що вона знає [PERSON] біля 3-х років, часто буває в неї вдома по [ADDRESS] . В будинку ні разу не бачила [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] в будинку не проживає тривалий час, її речей в будинку немає. Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши надані стронами докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , що підтверджено договором довічного утримання серії НМХ №222141 від 08.11.2017. Згідно довідки про склад сім`ї в будинку зареєстровані 4 особи, в тому числі відповідач по справі - [PERSON] , сестра колишнього чоловіка позивача. Протягом вказаного часу позивач самостійно здійснює комунальні платежі із врахуванням відповідача та несе значні фінансові витрати за відповідача, яка там не проживає. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов від 06.09.2016, 29.09.2017, 20.10.2017 та від 16.07.2018 відповідач за вказаною в позові адресою не проживає, житловим приміщенням не користується, будучи зареєстрованою. Позивач просить у відповідності до ст.72 ЖК України визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено? що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин, а ст.72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач добровільно покинула попереднє місце проживання по [ADDRESS] і більше 9-ти років там не проживала, участі в ремонті будинку не приймала, оплату комунальнизх послуг не проводила. Мешкає за іншою адресою. Тому суд приходить до висновку про необхідність визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням житлового будинку по [ADDRESS] .

Outcome: approved