Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить визнати право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері на земельну ділянку площею 4,8924 га та земельну ділянку площею 4,89 га, що розташовані на території Глибоцької сільської ради та мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02 квітня 2005 року померла її мати [PERSON]. Спадковим майном є вищевказані земельні ділянки, які є особистою власністю спадкодавці. Позивач прийняла спадщину після смерті, оскільки постійно проживала разом з нею, інших спадкоємців після смерті матері немає. Оригінали державних актів на право приватної власності на земельні ділянки втрачені, у звязку з чим позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить позовні вимоги задовольнити та розглянути справу у відсутність позивача та її представника. Відповідач в особі Глибоцького сільського голови надав суду заяву, якою проти позовної заяви не заперечує та просить провести розгляд справи за його відсутністю. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивач є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЕЧ № 093737. Прізвище позивача «Косова» було змінено на «Сидоренко» під час державної реєстрацію шлюбу 27 серпня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 27 серпня 1994 року Глибоківською сільською радою Харківського району Харківської області. Як вбачається з інформації виконавчого комітету Глибоцької сільської ради від 26 квітня 2016 року № 451, позивач постійно зареєстрована та проживала разом з матірю та сином за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що матері позивача належали земельні ділянки площею 4, 89 та площею 4,8924 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Глибоцької сільської ради, колишні розпайовані землі КПС ім. Кірова. Оригінали державних актів, що посвідчують право власності [PERSON] на вищевказані земельні ділянки були втрачені. Як вбачається з інформації управління держгеокадастру у Харківській області від 03 березня 2016 року № С-146/0-132/6-16, в архіві Управління обліковуються державні акти на право приватної власності на землю: серії ІV-ХР № 025167 на земельну ділянку № 167 площею 4,89 га ріллі, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земельну ділянку за № 949 від 11.10.2001 року; серії ХР № 014775 на земельну ділянку № 168 площею 4,8924 га ріллі зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земельні ділянку за № 158 від 18.01.2005 року. Земельні ділянки розташовані за межами населених пунктів Глибоцької сільської ради на землях розпайованого КСП ім.. Кірова. На замовлення позивача управлінням держгеокадастру у Харківській області були надані копії вищезазначених державних актів на право власності на землю, завірені підписом начальника управління та його печаткою. При таких обставинах, суд вважає встановленим, що [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХР № 025167 належала земельна ділянка площею 4,89 га з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Глибоцької сільської ради, кадастровий номер 6325180700:04:15:029; на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 014775 земельна ділянка площею 4,8924 га з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Глибоцької сільської ради, кадастровий номер 6325180700:02:015:0023. 02 квітня 2005 року [PERSON] померла, про що Глибоцькою сільською радою Харківського району Харківської області було зроблено актовий запис № 20 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 013683. Після її смерті відкрилася спадщина вищезазначені земельні ділянки. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її дочка позивач по справі. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як зазначалося вище, позивач на час смерті матері постійно проживала разом з нею, вважається такою, що прийняла спадщину та набула право власності на належні померлій земельні ділянки. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 20.05.2016 року № 536/01-16, спадкоємицею померлої 02 квітня 2005 року [PERSON] є її дочка [PERSON], заява про видачу їй спадщини зареєстрована в книзі обліку спадкових справ 22 березня 2016 року за № 40. Інших заяв про прийняття та на видачу спадщини надходило. Постановою приватного нотаріуса від 22 березня 2016 року, зазначено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], померлої 02 квітня 2005 року, оскільки постійно проживала з нею за адресою: [ADDRESS]. Вказаною постановою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. При таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті матері, є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавцю на момент смерті належало право власності на спірні земельні ділянки, підтверджені державними актами на право власності на земельну ділянку, позивач прийняла спадщину після смерті матері, але свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не отримала у звязку з відсутністю оригіналів державних актів на право власності на землю.

Outcome: approved