Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалася на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.12.2012р. розірвано. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач самоусунувся як в грошовій так і в натуральній формі від виконання батьківських обов'язків щодо утримання дітей. Він працездатний, має нерегулярний мінливий дохід, аліменти нікому не платить, хронічними захворюваннями не страждає, а тому має можливість заробляти та отримувати належну заробітну плату та допомагати позивачці в утриманні дітей, оскільки вона сама забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального та соціального розвитку дітей забезпечити не в змозі. Просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення ними повноліття, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву, за змістом якої просила справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] 18.11.2016р. на адресу суду надіслав письмове заперечення проти позову (а.с.13-15), в якому позовні вимоги визнав частково, просив стягувати з нього аліменти на утримання дітей в розмірі по 500грн. на кожну дитину. В судове засідання 01.06.2017р. не з'явився, однак 11.01.2017р. надіслав подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.36), в якій позовні вимоги позивача визнав повністю. Враховуючи думку відповідача, яка викладена в його письмовій заяві, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.12.2012р. розірвано (а.с.2). Згідно копій свідоцтв про народження, сторони по справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] ( а.с.3,4). Неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю, що підтверджується довідкою № 02-02/3538 про склад сім'ї (а.с.5), і знаходяться на її вихованні та утриманні, що сторонами по справі не заперечується. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, заяви відповідача, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей, слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач одружений, має на утриманні малолітню та стан здоров'я. Відповідач позовні вимоги визнав, є працездатною особою, а тому суд вважає,що відповідач спроможний платити аліменти на утримання дітей. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 750 гривень на кожну дитину, щомісячно, та до досягнення ними повноліття, починаючи з 17 жовтня 2016 року. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 гривень в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 10,11,60, 88,212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved