Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - Барського районного сектору Управління ДМС України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Барської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі просили визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], що належить позивачам на праві спільної сумісної власності, оскільки з травня 2012 року відповідач у справі разом з дітьми переїхали на постійне проживання у м. Вінницю, але відповідач у добровільному порядку не бажає знятись з реєстрації, чим перешкоджає позивачам володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою. Таким чином, позивачі вимушені звернутися до суду та просили задовольнити позов. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, подали до суду заяви про те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять розглядати справу у їх відсутності (а.с. 57-60). Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про те, що проти позову не заперечує, просить суд слухати справу у її відсутності (а.с. 61). Представник третьої особи Барського районного сектору Управління ДМС України у Вінницькій області у судове засідання не з'явився. До суду надійшов лист завідувача Барського РС УДМС України у Вінницькій області, у якому зазначено, що третя особа не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у відсутності їх представника. Одночасно вказано, що у спірній квартирі зареєстровано місце проживання позивача, відповідача та її дітей (а.с. 45). Представник третьої особи Служби у справах дітей Барської РДА у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову, просив урахувати інтереси дітей при розгляді справи та просить розглядати справу у відсутності їх представника (а.с. 62). Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви позивачів, відповідача, третіх осіб, а також положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до даних копії свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1993 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до даних копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.06.2005, актовий запис №1081 (а.с. 19). Відповідно до даних копії свідоцтва про усиновлення серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] усиновив [PERSON], [INFO]. Усиновленому присвоєно прізвище «[PERSON]» та по батькові «[PERSON]» (а.с. 20) та видано нове свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 13.07.2007 (а.с. 21). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.08.2007 (а.с. 22)) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.01.2012 (а.с. 23)). Згідно з даними довідки КП «Барське будинкоуправління» №482 від 19.05.2014 у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Згідно з даними копії рішення Барського районного суду Вінницької області від 22.04.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 07.05.2013 (а.с. 25). Згідно з даними копії рішення Барського районного суду Вінницької області від 19.05.2014 скасовано усиновлення [PERSON] [PERSON] Рішення набрало законної сили 30.05.2014 (а.с. 26-27). Відповідно до даних акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.12.2012, що проводилося комісією у складі секретаря міської ради [PERSON], керуючої справами виконавчого комітету [PERSON] та депутата міської ради [PERSON], у присутності свідків, випливає, що [PERSON] фактично не проживає у квартирі [ADDRESS], та не користується даною квартирою, періодично у квартирі разом з [PERSON] проживають його діти (а.с. 28). Дані актів обстеження матеріально-побутових умов від 20.06.2013 та 08.05.2014 посвідчують ті ж самі обставини, що [PERSON] не проживає та не користується спірною квартирою (а.с. 29, 30). Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] є колишніми членами сім'ї співвласника спірної квартири [PERSON] та з грудня 2012 року відсутні за місцем реєстрації, поважність причин своєї відсутності суду не повідомила, суду не надано доказів про існування будь-якої домовленості між співвласниками житла та відповідачем. Крім того, відповідач, яка діє у своїх інтересах та у інтересах свого малолітнього сина, визнала позов, при цьому визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] з її неповнолітнім сином [PERSON] такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки у даному випадку втрата права користування житловим приміщенням є наслідком відсутності відповідача понад один рік без поважних причин, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на зазначене з відповідача на користь кожного позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 60,90 грн, що документально підтверджені (а.с. 1, 2, 3, 4). На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved