overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/ 4 від доходу відповідача до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, підтримавши позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зважаючи на те, що від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] 09 серпня 2005 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 666 (а.с.3). Під час шлюбу сторін 12 червня 2001 року відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] народився син [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утриманні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/ 4 від доходу відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави з відповідача має бути стягнено судовий збір в розмірі 243,60 грн за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 2004 року після розірвання шлюбу з позивачем відповідач не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання спільного сина [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнавала частково, погоджувалася на стягнення з неї щомісячно аліментів на утримання сина у розмірі 500 грн, у зв'язку з тим, що вона має на утриманні ще двоє дітей, тому більша сума унеможливить їх належне забезпечення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] 01 квітня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 177 (а.с.7). Під час шлюбу сторін [INFO] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] народився син [PERSON] (а.с.8). У судовому засіданні було встановлено, що з серпня 2004 року [PERSON] проживає разом з позивачем, про що не заперечувала відповідач. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у відповідача [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. Також відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у відповідача [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] необхідно задовольнити частково, а саме в розмірі 500 грн, адже відповідач окрім сина [PERSON] має ще двоє дітей, які також потребують належного матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави з відповідача має бути стягнено судовий збір в розмірі 243,60 грн за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягувати аліменти з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що під час шлюбу з відповідачем у них [INFO] народилася донька [PERSON]. З 09 грудня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] залишилася проживати і проживає зараз разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, а відповідач необхідної матеріальної допомоги не надає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що наразі між ним та позивачем існує спір про місце проживання дитини, а відтак, якщо в майбутньому [PERSON] буде проживати разом з ним, тоді не буде законодавчих підстав для стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження [INFO] народилася [PERSON], її батьками є [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач), яка на даний час проживає з матір*ю. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Беручи до уваги наведене, ті обставини, що батьки зобов'язані піклуватися про своїх дітей до досягнення ними повноліття, та те, що на даний час [PERSON] проживає разом з позивачем, з урахуванням норми ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Враховуючи те, що відповідач є учасником бойових дій, а позивач звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів судові витрати віднести за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягувати аліменти з відповідача на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 3 частини від його заробітку (всіх видів доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що під час шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON]. З 03 грудня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] залишився проживати і проживає зараз разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, а відповідач необхідної матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував та визнавав їх. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2008 «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач позовні вимоги визнавав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Відповідно до свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON], його батьками є позивач та відповідач (а.с.6). Беручи до уваги наведене, суд доходить висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягувати аліменти з відповідача на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини від його заробітку (всіх видів доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що під час шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON]. З 05 травня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] залишився проживати і проживає зараз разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, а відповідач необхідної матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував та визнавав їх. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2008 «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач позовні вимоги визнавав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Беручи до уваги наведене, суд доходить висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON], в якому просила визнати за позивачем право власності на 2/3 частини автомобіля марки «Skoda Fabia», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], визнати за відповідачем право власності на 1/3 частини автомобіля марки «Skoda Fabia», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що автомобіль «Skoda Fabia» було придбано під час перебування у шлюбі. Просила відійти від засад рівності часток подружжя, мотивуючи це неналежним забезпеченням сім'ї з боку відповідача, перешкоджанням позивачу у користуванні спільним майном подружжя. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника позивача, пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2012 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. (а.с.8) Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 9) За час перебування в шлюбі, а саме 2012 року подружжя придбало автомобіль «Skoda Fabia», 2007 року випуску, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру в м. Києві. Даний автомобіль 30.10.2012 року було зареєстровано за відповідачем. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси подружжя, а тому може бути прийнята судом. Виходячи з наведеного, вимоги позову є обґрунтованими, окрім того, визнані відповідачем, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON], в якому просила припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], а також визнати право приватної власності на ? частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірна квартира була придбана під час перебування у шлюбі з відповідачем, але право власності було зареєстроване за останнім. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.08.1985 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. (а.с. 8) Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 10) 03.11.2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с 9) За час перебування в шлюбі, а саме 09.09.2003 року подружжя придбало квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВАМ № 247825, укладеним між [PERSON] та [PERSON], право власності на яку було зареєстровано за відповідачем (а.с. 26). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з наведеного, вимоги позову в частині визнання права приватної власності на ? частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] є обґрунтованими. Що стосується позову в частині припинення право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], то відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється, а тому підстав для задоволення позову в частині припинення права спільної сумісної власності подружжя за рішенням суду немає. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1 255 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 25 липня 2009 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя подружжя не склалося, і починаючи з липня 2015 року вони не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільне господарство та мають окремий бюджет, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов просили задовольнити. Відповідач проти задоволення позову в судовому засіданні не заперечував. Дослідивши докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], за актовим записом № 1605, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу у сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали сімейні конфлікти, несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння в сім'ї. Подружжя не підтримує сімейних відносин, не веде спільне господарство та має окремий бюджет. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спорів матеріального характеру сторони не заявили. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач заявила про бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвища «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 30 жовтня 2010 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька, [PERSON], [INFO], проте через погіршення атмосфери в сім'ї та постійні сварки, шлюбні відносини фактично припинено. За таких обставин, примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивач, повідомлена про розгляд справи належним чином, до суду не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, шлюб просила розірвати, термін на примирення їм із відповідачем не надавати. Повідомлений належним чином відповідач в судове засідання також не з'явився. До суду подав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. З огляду на вказане, суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін, які виявили бажання провести судове засідання за їх відсутності. Дослідивши докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 30 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом № 1593, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на сімейне життя та обов'язки, та, як наслідок постійні сварки, які призвели до неможливості подальшого спільного життя. Фактично подружжя шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, а сім'я існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спорів матеріального характеру сторони не заявили. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Крім неї в квартирі зареєстрована її донька та син, який є відповідачем по справі. Відповідач із 2009 року в квартирі не проживає, а проживає у квартирі своєї дружини. Вона постійно сплачує комунальні послуги, є пенсіонером та на сьогодні це дуже велика сума. Відповідач участі в сплаті комунальних платежів не приймає. Крім того, у зв'язку із його реєстрацією вона позбавлена можливості, оформити субсидію. Добровільно відповідач з реєстрації знятись не бажає. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач, у судове засідання не з'явилась, надала письму заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує поти заочного розгляду. Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про поважність причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та прийняття рішення на розсуд суду.

Outcome: approved