Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернулася у суд з позовом до територіальної громади с. Хмільна в особі Хмільнянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. 17 грудня 2016 року вона звернулася до Канівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Хмільнянської сільської ради, Канівського району, Черкаської області (сертифікат серія ЧР №0321704), який належав померлій 28 січня 2005 року [PERSON], спадкоємцем якої за законом була племінниця останньої - [PERSON], котра спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. При цьому, як спадкоємець померлої [PERSON] вона не надала нотаріусу правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Хмільнянської сільської ради, Канівського району, Черкаської області (сертифікат серія ЧР №0321704) повідомивши, що такий документ відсутній. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну частку. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, (сертифікат серія ЧР №0321704), який належав померлій 28 січня 2005 року [PERSON], втрачено. Позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на земельну частку (пай), розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Хмільнянської сільської ради, Канівського району, Черкаської області (сертифікат серія ЧР №0321704), який належав померлій 28 січня 2005 року [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду телефонограму, згідно якої просить розгляд справи проводити без неї, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання представник відповідача Хмільнянської сільської ради Канівського району Черкаської області голова села [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнав, не заперечу проти задоволення позову. Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - з свідоцтва про смерть серії І-СР №004163 від 04.03.2005 року (а.с.8), що [PERSON] померла 28.01.2005 року в с.Михайлівка Канівського р-ну Черкаської області; - з свідоцтва про смерть серії І-СР №244444 від 09.10.2014 року (а.с.19), що [PERSON] померла 09.10.2014 року в с. Михайлівка Канівського району Черкаської області, - з заповіту посвідченого 31.07.2012 року приватним нотаріусом Канівського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №1302 (а.с.7), що [PERSON] призначила спадкоємцем усього свого майна [PERSON], [INFO]; - з довідки виконавчого комітету Хмільнянської сільської ради №1412 від 14.12.2016 року (а.с.13), що [PERSON], яка померла 28.01.2005 року мала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0321704 розміром 2,45 умовних кадастрових гектари, державний акт відсутній, земельна ділянка в натурі не визначена, земельна ділянка знаходиться в адміністративних межах Хмільнянської сільської ради. З постанови Канівської державної нотаріальної контори від 17.12.2016 року вбачається, що державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку ( пай) розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Хмільнянської сільської ради, Канівського району, Черкаської області (сертифікат серія ЧР №0321704), який належав померлій 28 січня 2005 року [PERSON], спадкоємцем якої за законом була її племінниця [PERSON], котра спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.12.) Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з повідомлення Канівської державної нотаріальної контори №234/02-14 від 14.02.2017 року (а.с.29-41), що після смерті [PERSON], яка померла 09.10.2014 року, спадщину прийняла [PERSON]. [PERSON] на видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частки майна не претендує. З повідомлення Канівської державної нотаріальної контори №233/02-14 від 14.02.2017 року (а.с.26-28) вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 28.01.2005 року, спадщину за законом прийняла [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім цього, судом у судовому засіданні встановлено, що представник відповідача не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] на спадкове майно: земельну частку (пай) розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Хмільнянської сільської ради, Канівського району, Черкаської області, після смерті [PERSON], померлої 09.10.2014 року, яка в свою чергу є спадкоємицею після смерті [PERSON], що померла 28.01.2005 року. З огляду на викладене та з урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Хмільнянської сільської ради, Канівського району, Черкаської області (сертифікат серія ЧР №0321704), який належав померлій 28 січня 2005 року [PERSON], спадкоємцем якої за законом була її племінниця [PERSON], котра спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Із змісту ст. 256 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Позивачем [PERSON] не надано суду належні докази на підтвердження того, що вона як спадкоємець постійно із спадкодавцем [PERSON] проживали разом на час відкриття спадщини, а тому суд приходить до висновку, що позов у цій частині не підлягає задоволенню. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст.319, 392, 1217, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: partial