Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 30.12.1995 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не складалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки. Також позивач вказує, що вони не ведуть спільного господарства протягом трьох років, проживають в окремих кімнатах, не мають спільного бюджету, фактичні шлюбні відносини з відвідачем припинені, між ними постійно виникають сварки. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2017 року сторонам надавався строк для примирення. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує та строк для примирення просить не надавати. Зазначила, що вона фактично має шлюбні відносини з іншим чоловіком з яким мають намір створити сім'ю. За час надання судом строку для примирення наміру розлучитися з відповідачем вона не змінила, з [PERSON] вона не проживає, примирення не сталося, навпаки, ситуація значно погіршилась, відповідач зробив її життя нестерпним Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності сторін по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 30.12.1995 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Дарницького районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2499 (а.с. 7). Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити сторони успіху не мали, строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення в сім'ї не покращились, примирення не відбулося, стосунки між позивачем та відповідачем продовжують бути неприязними, позивач наполягає на розлученні та поновлювати шлюбні відносини наміру не має, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може і категорично заперечує щодо цього, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. За вищевикладених обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї сторін носить формальний характер протягом тривалого часу, а тому позов підлягає задоволенню.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved