Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем та просить після розірвання шлюбу відносити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.09.2012 року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Побудувати відносини в сім'ї на почуттях взаємної любові та поваги один до одного з відповідачем не вдалось. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та різністю поглядів щодо сімейного життя, порядку матеріального забезпечення сім'ї, що приводило до виникнення спорів та конфліктів між ними. В результаті чого вони втратили взаємоповагу та почуття один до одного, які колись були основою їх сім'ї. Спільне проживання припинили, проживають окремо більше трьох місяців та не ведуть спільне господарство. На даний час позивач бажає створити нову сім'ю, а тому за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення вважає неможливим. Спору про поділ майна не мають. У зв'язку з тим, що відповідач відмовляється розривати шлюб у відділі РАЦС, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач зазначила, що на розірванні шлюбу наполягає, примирення вважає неможливим, спору про поділ майна не мають; а відповідач погоджується на розірвання шлюбу, майнового спору не має, просить не надавати строк на примирення, на розгляд суду з'явитись не може у зв'язку з виїздом за межі міста. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та постановити рішення на підставі наявних матеріалів справи. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Згідно позовної заяви, подружнє життя сторони припинили більше трьох місяців тому, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та різністю поглядів щодо сімейного життя та матеріального забезпечення сім'ї, що призводило до виникнення спорів та конфліктів між ними. В результаті чого вони втратили взаємоповагу та почуття один до одного, які колись були основою їх сім'ї. На даний час позивач бажає створити нову сім'ю. Відповідач не надав до суду письмових заперечень в спростування обставин викладених позивачкою, а подав заяву, де вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони примирення вважають не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони припинили сімейні стосунки, проживають окремо та позивач має бажання створити іншу сім'ю. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Позивач просить після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище - [PERSON]. Частиною 1 ст.113 Сімейного Кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved