Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 30.10.2000 року по 15.03.2018 року працювала в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на посаді інженера-конструктора II категорії. 15 березня 2018 року вона була звільнена з роботи, за власним бажанням відповідно по ст.38 ч.3 КЗпП України. Згідно ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення вимог ст.116 КЗпП України, ст.21 Закону України «Про оплату праці», відповідач 15.03.2018 року не виплатив їй жодних сум, що належать до виплати та не повідомив її письмово про нараховані суми, що є порушенням її прав. Заборгованість відповідача перед нею по заробітній платі становить 19796,00грн. У відповідності до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки Відповідачем при її звільненні з роботи, в день звільнення та до дати подачі даної позовної заяви, не було здійснено виплата всіх сум, що належать їй від відповідача, то вважає, що має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 15.03.2018 року по день постановлення рішення уданій справі. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 15.03.2018 року по день постановлення рішення. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судове засіданні представник відповідача не з`явився, наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відображена у Довідці заробітна плата належна позивачу до виплати у день звільнення зазначена після відрахувань податку з доходів фізичних осіб (ПДФО) та військового збору та складає 22345грн. 75коп., в тому числі вихідна допомога (ч.3 ст.38, ст.44 КЗпП України) без відрахування ПДФО та військового збору в сумі 13257грн. 43коп. Відображена у Довідці середньоденна заробітна плата складала 215грн. 57коп. зазначена без утримання ПДФО та військового збору, отже у разі стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із загальної суми такого стягнення необхідно утримувати ПДФО та військовий збір. Кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом Товариства від 21.03.2014 року №75 (понеділок, вівторок, середа). Розгляд справи просили здійснити без участі представника Товариства. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 30.10.2000 року по 15.03.2018 року працювала в Товаристві на посаді інженера-конструктора II категорії. 15 березня 2018 року позивач була звільнена з роботи, за власним бажанням відповідно по ст.38 ч.3 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.6-8). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивачки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №16-07/722 від 11.05.2018 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 22345грн.75коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 22345грн.75коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу №75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 215грн.57коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 16.03.2018 року по 05.10.2018 року становить 83 робочих дня: березень 6, квітень 12, травень 11, червень 12 , липень 14, серпень 13, вересень 12, жовтень 3, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 17892грн.31коп. (215,57 х83 = 17892грн.31коп.). З огляду на викладене, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 22345грн.75коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17892грн.31коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704грн.80коп.

Outcome: approved