Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 24 липня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №80, а 09 жовтня 2015 року рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач працює в Дніпродзержинському УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» і має середню заробітну плату за останні 2 місяці 2149 гривень. Позивач зазначає, що їх син проживає разом з нею знаходиться на її утриманні, а оскільки батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, то просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) батька дитини. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.13), у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву, за якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, згідно повідомлення про вручення судової повістки про виклик до суду (а.с.16), у судове засідання не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечував (а.с.17-18). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 24 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №80 був зареєстрований шлюб між сторонами (а.с.4). В період зареєстрованого шлюбу у них народилася спільна дитина син [PERSON], [INFO] (а.с.6), а шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року (а.с.5). Спільний син сторін проживає разом з позивачкою, що вбачається з акта підтвердження фактичного місця проживання від 21 жовтня 2015 року, складеного депутатом Солонянської селищної ради (а.с.8). В судовому засіданні встановлено, що будь-якої домовленості щодо розміру щомісячного утримання сина між сторонами не досягнуто, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який офіційно працевлаштований диспетчером в Дніпродзержинському УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз», де отримує заробітну плату (а.с.9), стан здоровя як відповідача, так і дитини, її вік та потреби і вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у частці від його заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а відповідач не заперечував проти задоволення позову, про що зазначив у своїй заяві (а.с.17), що приблизно дорівнює половині прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України відповідач не має. Крім цього, у звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved