Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свій позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . Після народження доньки вона з відповідачем проживала рік, після чого він покинув родину і жодного разу не з`являвся. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з відповідача стягнуто аліменти на її користь, однак відповідач його не виконує, в результаті чого виникла заборгованість в сумі більше 80 000 гривень. З 2012 року відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участі у її вихованні та утриманні. Дитина вважає батьком іншого чоловіка, з яким вже тривалий час вона проживає. Враховуючи байдуже ставлення відповідача до доньки та його не бажання виконувати батьківські обов`язки по вихованню дитини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав. Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки. Позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява про слухання справи за відсутності представника органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, просить винести рішення по справі на підставі наявних у справі документів та з урахуванням наданого ними висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Таким чином, суд вважає, що відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. Згідно довідки від 16.11.2020 [PERSON] , [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO], та цивільний чоловік [PERSON] , [INFO] /а.с.10/. Відповідно до довідки-характеристики загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №14 Мелітопольської міської ради Запорізької області Васильєва Софія навчається в школі з 01.09.2018. [PERSON] , як мати дитини, беру активну участь у шкільному житті доньки, батько дитини в школі ніколи не з`являвся, участі у шкільному житті ніколи не приймав /а.с.15/. Згідно з характеристикою голови квартального комітету №48 Мелітопольської міської ради Запорізької області [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно /а.с.14/. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданим позивачці Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за №1828-38/95670 від 09.11.2020 заборгованість за аліментами станом на 01.10.2020 склала 81 825 грн /а.с.12/. Згідно з копією декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, № 0001-4313-М500 від 25.04.2019 законним представником пацієнта [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та на прийом до сімейного лікаря дитина приходила із матір`ю, що підтверджено довідкою сімейного лікаря від 12.03.2021 /а.с.85-86/. Відповідно до інформації, наданої Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за №438/21.9-96 від 29.04.2021, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по всій Україні актовий запис про смерть на громадянина [PERSON] , [INFO] , за період з 2014 року по теперішній час відсутній /а.с.87/. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є подругою позивачки, з якою дуже часто спілкуються, дружать родинами, багато часу проводять разом, на свята збираються у позивачки вдома. Батька [PERSON] вона не бачила, починаючи з 2012 року. Як їй відомо зі слів позивачки, життям доньки він ніколи не цікавився. [PERSON] мешкає з іншим чоловіком, якого її донька вважає та називає батьком. Відповідача на час мешкання його з позивачкою вона може охарактеризувати як особу, що не працювала, зловживала спиртними напоями. Аналогічні покази у судовому засіданні надала допитана в якості свідка [PERSON] . Згідно з висновком органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 122/1 від 01.06.2021, враховуючи, що батько тривалий час свідомо ухиляється від виховання дитини, не піклується про її розумовий, духовний, фізичний розвиток, не цікавиться її життям і здоров`ям, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає, що на сьогодні відсутні підстави, щоб не підтримати позовну заяву [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [INFO] , про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] /а.с.81-82/. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання своєї дитини, нехтування ним своїх батьківських обов`язків. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1059 року дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 Сімейного кодексу України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, судом встановлено, що відповідач відсторонився від виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляється від виховання своєї доньки, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, здоров`ям, духовним розвитком, матеріально дитину не утримує. Тому, враховуючи відношення відповідача до дитини та в інтересах дитини, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки.

Outcome: approved