Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та вказала, що сторони є подружжям з 01 вересня 2012 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини остаточно припинені з 28.07.2017 року у звязку з невиконанням батьківських та шлюбних обовязків, відповідач добровільно шлюб розривати не бажає. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей немає, діти залишаються мешкати разом з матірю. Позивач вважає, що сімя не може бути відновлена та просить розірвати шлюб. 13.10.2017 року провадження у справі було зупинено та сторонам надано строк для примирення до 29.01.2018 року. У звязку з перебуванням судді у відрядження з 28.01 по 01.02. 2018 року питання щодо відновлення провадження було відкладено до 02.02.2018 року та цього ж дня відновлено провадження у справі та призначено його до розгляду в скороченому провадженні. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності, прізвище просила залишити шлюбне. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у шлюбі з 01.09.2012 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області, актовий запис № 6, свідоцтво 1-ЕД № 147241 (а.с. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, втратили взаємну повагу та довіру один до одного, категорично наполягають на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них або їх дітей, що має істотне значення, шлюб є добровільним, отже позов підлягає повному задоволенню. Прізвище особи, яка змінила його у звязку з реєстрацією, за її клопотанням залишити шлюбне [PERSON]. Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105 ч. 3 , 110 ч. 1,111,112, 113 СК України та

Outcome: approved