Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати за нею 109/261 часток у спільній власності на земельну ділянку площею 0,1305 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона є співвласником земельної ділянки площею 0,1305 га, кадастровий номер [NUMBER]. Крім неї співвласниками земельної ділянки є [PERSON], якій належить 153/261 частки цієї ділянки, яка у свою чергу придбала цю частку у [PERSON], яка була власником в порядку спадкування за [PERSON] Вказані обставини, а саме належність відповідачеві [PERSON] 152/261 частки, а їй 109/261 частки, відображено у рішенні Залізничного районного суду м. Львова № 462/9894/13-ц. Крім того такі ж обставини передбачено у плані розподілу земельної ділянки від 02.12.2011 р., витягу з реєстру іншого співвласника, пердавальних записах нотаріуса на державному акті. З вказаних документів вбачається, що земельна ділянка площею 0,1305 га має лише двох співвласників, а саме: [PERSON], якій належить 152/261 частки та [PERSON], якій належить 109/261 частки відповідно. Проте у її державному акті з невідомих причин не відображено розмір частки у спільній частковій власності, яка становить 109/261, хоча така об'єктивно існує. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак 02.10.2015 р. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник Рудненської селищної ради у судове засідання не з'явились, однак 02.10.2015 р. та 01.10.2015 р. відповідно подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнають у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.1305 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно із написом нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори, 06.08.2014 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі якого право власності на 152/261 частку земельної ділянки переходить до [PERSON], яка в подальшому продала свою частку [PERSON] /а.с.5/. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] належить 152/261 частка спірної земельної ділянки /а.с.6/. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення /встановлення/ розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що оскільки земельна ділянка площею 0,1305 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON]; частка [PERSON] є визначеною та становить 152/261 земельної ділянки, то необхідно визначити частку [PERSON], яка становитиме 109/261 часток відповідно, як вона це і просить у позові. Крім цього визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved