Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач, зменшив позовні вимоги, просить суд поділити майно, яке є спільною сумісної власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а саме: автомобіль NISSAN PRIMERA, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], 1990 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], виділивши автомобіль у власність [PERSON], та стягнути на користь позивача компенсацію вартості ? частки автомобілю згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи в сумі 13110 гривень. Вимоги позову мотивовані тим, що у період з 29.08.2008 року по 16.10.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу 30.03.2010 року на ім'я відповідача на праві власності був придбаний автомобіль NISSAN PRIMERA, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки вказане майно було придбане подружжям у період шлюбу, позивач просить стягнути на її користь грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля в сумі 13110 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового розгляду сповіщався належним чином, згідно вимог діючого цивільного процесуального законодавства. Раніше в судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнавав, вказував на те, що вартість автомобілю позивачем завищена, автомобіль належить йому особисто, оскільки був подарований йому батьком. У зв'язку з тим, що відповідачем були надані свої заперечення проти позовних вимог з зазначенням підстави таких заперечень, враховуючи думку позивача, відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України, визнаючи наявні матеріали про права і взаємостосунки сторін достатніми, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2008 року по 16.10.2013 року. Шлюб розірваний за рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя 16.10.2013 року. Згідно відомостей витребуваних судом з УДАІ МВС України в м. Севастополі, 30.03.2010 року на ім'я відповідача зареєстрований автомобіль: NISSAN PRIMERA, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Біржовій договір купівлі-продажу був укладений 27.03.2010 року на «Універсальній товарний біржі» між членом біржі [PERSON] який виступив як продавець, та [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає неґрунтовними заперечення відповідача про дарування автомобіля його батьком. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1,2 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1,2 ст. 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Із змісту п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 22.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. 69-72 СК України та ст. 372 СК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягнення згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином, суд визнає, що автомобіль «Тойота» RAV4 сірого кольору, 2004 року випуску, кузов державний реєстраційний номер [NUMBER], які належать відповідачу на праві власності також є майном, яке було спільно набуте сторонами за час шлюбу і яке відповідно до чинного семейного законодавства підлягає розподілу між сторонами. У зв'язку з запереченнями відповідача щодо завищення позивачем вартості автомобіля, по справі була проведена судова автотоварознавча експертиза, згідно висновку якої № 1208 від 04.12.2013 року, вартість автомобіля складає 26220 гривень. Оскільки спірний автомобіль, належить подружжю у рівних частках, відповідно по ? частки кожному, та у даному випадку позивач бажає отримати від відповідача грошову компенсацію вартості належної йому частини автомобілю, автомобіль знаходиться у фактичному користуванні відповідача, вимоги [PERSON] про стягнення на її користь грошової компенсації вартості ? частки автомобілю в сумі 13110 гривень підлягають задоволенню, оскільки такий спосіб поділу відповідає ст. 71 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача судовій збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в загальній сумі 229,40 гривень, витрати по проведенню судової експертизи в сумі 490 гривень. На підставі ч.2 ст. 60, 69, ч.1,2 ст. 70, ч.1,2 ст. 71 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст. 319, ч.3 ст.368, 372 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved