Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що 02 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в період якого у них народилася спільна дитина донька [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач мешкає разом з позивачкою та спільною дитиною проживає, проте кошти на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Позивачка отримує державну допомогу та пенсію на утримання дитини, оскільки дитина має групу інвалідності та страждає на епілепсію. Тому позивачка вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 25 % від усіх видів доходу відповідача на утримання дитини, проте не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити (а.с.21). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі та просив суд врахувати, те що має на утриманні сина [PERSON] (а.с.22). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 серпня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №288737 (а.с.7), а відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.8), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №520280 (а.с.8). Дитина перебуває на утриманні позивачки (а.с.11) та має статус дитини-інваліда, що підтверджується медичним висновком №17/193/17 від 20 червня 2017 року (а.с.9). Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому судом також враховано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що відповідач доказів офіційного працевлаштування не надав, як не надав і доказів перебування на його утриманні дитини [PERSON]. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання дитини сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Тому суд вважає, що існують правові підставі для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 грудня 2017 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1492 гривні, а права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік». Крім цього, у звязку із частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial