Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що є власником квартири [ADDRESS]. У спірній квартирі зареєстрований відповідач по справі, а саме її син. Однак, з 30.05.2014 року відповідач по справі не проживає у спірній квартирі і його місце проживання їй не відомо, особистих речей відповідача у спірній квартирі не має, заходів по утриманню житла він не приймає. Просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON], підтримуючи свої позовні вимоги, вказувала, що відповідач самостійно залишив спірну квартиру у травні 2014 року, при цьому не повідомив її куди саме виїхав та де проживає. Залишаючи квартиру відповідач забрав всі свої речі, у тому числі і документи. До цього часу відповідач за місцем реєстрації не з'являвся, допомоги по утриманню житла не надавав. Просила повністю задовольнити її позовні вимоги. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений через житлову організацію, про час і місце розгляду справи, двічі не з'явився в судове засідання з невідомих суду причин, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа представник Комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Східна» (надалі за текстом ККП «КК»Східна», будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася, надав заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Допитавши позивача, свідка, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як встановлено судом на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2011 року позивач є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В., за реєстровим № 2988 (а.с.6). З копії особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані з 17.01.2012 року позивач по справі [PERSON] та з 14.02.2012 року її син, відповідач по справі [PERSON] (а.с.8). Однак, відповідач будучи зареєстрованим у спірній квартирі, не проживає в ній з 30.05.2014 року, про що свідчить складений житловою організацією акт від 26.04.2016 року на підставі пояснень свідків, які зазначені в акті. Згідно акту від 26.04.2016 року, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] з 30.05.2014 року. Об'єктивно вказані обставини підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], яка пояснювала, що спілкується з позивачкою по справі та дуже добре знала її сина, відповідача по справі. Приблизно з травня 2014 року вона звернула увагу, що [PERSON] не проживає разом зі своєю матір'ю. У ході розмови з позивачкою їй стало відомо, що у травня 2014 року її син зібрав свої речи, забрав всі документи залишив спірну квартиру і більше в ній не з'являвся, саме про дані обставини вона повідомляла представників житлової організації, які складали акт. Зважаючи на вимоги ст..72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Як роз'яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, судам рекомендовано при вирішенні спорів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Уразі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідач, не прибувши до судового засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності зв'язку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки. За таких обставин, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування квартирою 153 в будинку 74 по вулиці Маршала Жукова в місті Маріуполі, тим самим по суті задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved