Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, посилаючись на те, що вони є батьками малолітніх: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначає, що відповідач належним чином не приймає участі в утриманні спільних дітей, ухиляється від виконання такого свого обовязку, домовленості між ними щодо утримання дітей не досягнуто. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1\~455 гривень щомісячно, а на утримання малолітнього сина в розмірі 1\~167 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» саме в таких розмірах для дітей відповідного віку визначені прожиткові мінімуми. Крім того, позивач посилається на те що син [PERSON] народився з вродженим пороком серця, двустворчатим стенозованим аортальним клапаном, тяжким клапановим стенозом аортального клапана, мінімальною аортальною недостатністю, аневризмою МПП з функціонуючим відкритим овальним вікном, 1 ст. перинатального гіпоксичного ураження ЦНС, синдромом високої нервово-рефлекторної збудженості, синдромом порушень мязового тонусу, у звязку з чим з моменту народження і до 25 жовтня 2013 року знаходився в неонатальному відділенні дитячої міської лікарні № 3 м. Дніпропетровська. За наявності такого діагнозу дитина потребує постійної консультації лікарів Обласного клінічного центру кардіології і кардіохірургії в м. Дніпропетровську та проведення відповідних медичних обстежень, у звязку з чим позивач з дитиною регулярно відвідують медичні заклади, а для проведення операції дитина потребує постійного нагляду лікарів та певного лікування на що нею витрачаються значні кошти. Крім того, позивач посилається на те, що донька [PERSON] також перебуває на медичному обліку в Сурсько-Михайлівській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з діагнозом: порушення осанки, вальгусна деформація стоп, колінних суглобів, пуповина грижа, анемія І ступеню, у звязку з чим потребує ортопедичного взуття, коректору осанки та фізичних процедур, що зумовлює витрачання додаткових коштів. У звязку з тим, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, то вона не може самостійно забезпечити дітей всім необхідним, а відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дітям, на підставі чого позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду про примусове стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 20 листопада 2015 року позовні вимоги підтримала з підстав, які зазначені в позові. Крім того, зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано згідно рішення суду від 01 жовтня 2015 року, а з відповідачем вони не проживають з 05 червня 2013 року. Саме з того часу відповідач не цікавиться життям дітей, не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання. Інколи гроші для дітей надає мати відповідача, проте позивачу не відомо, чи це гроші відповідача, чи колишньої свекрухи. Представник позивача адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору на представництво інтересів від 20 листопада 2015 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.81-83) в судовому засіданні 20 листопада 2015 року позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення згідно яких позивач заявила вимогу до суду лише про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, а не на стягнення додаткових витрат. Відповідач [PERSON] в судове засідання 20 листопада 2015 року не зявився, причини неявки суду не повідомив, а його інтереси в судовому засіданні представляє повноважний представник, у звязку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд справи без участі відповідача. Згідно наданої суду заяви просив здійснювати розгляд справи без його участі (а.с.39), а відповідно до письмових заперечень посилався на те, що не має постійного заробітку, має на утриманні непрацездатних батьків, проживає разом з іншою жінкою, яка вагітна він нього, а заявлений позивачкою розмір аліментів перевищує реально можливі середні заробітки. Крім цього, відповідач посилався на те, що не ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, а позивач не заперечувала цього, що підтверджено рішенням суду від 01 жовтня 2015 року у справі №192/1127/15-ц (а.с.61). Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13 жовтня 2015 року (а.с.79,80) в судовому засіданні 20 листопада 2015 року позовні вимоги визнала частково в розмірі по 350 гривень щомісячно на одну дитину, посилаючись на те, що відповідач має заробітну плату на рівні 1\~500 гривень на місяць, має вагітну дружину та непрацездатних батьків, а тому розмір аліментів, який просить стягнути з нього позивачка є завищеним. На підставі зазначеного просила позовні вимоги задовольнити частково. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представник, пояснення представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10,11), які з 06 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі, актовий запис №83 (а.с.9). Позивач в судовому засіданні зазначила, що шлюб між ними було розірвано рішенням суду, проте доказів розірвання шлюбу суду не надала. Згідно довідки Сурсько-Михайліської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року №1360 (а.с.13) діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Судом під час розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці не надає, хоча зобовязаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільних дітей між сторонами не досягнуто, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків щодо утримання дітей є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя дітей, які мають вади здоровя, оскільки [PERSON], [INFO] є дитиною-інвалідом (а.с.12), а [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Солонянської районної ради Дніпропетровської області» (а.с.40), у звязку з чим потребують значних коштів для підтримання нормального стану здоровя. При цьому суд зазначає, що під час судового засідання позивачу та її представнику розяснювалося право на предявлення додаткових вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей у звязку з їх хворобливістю, що передбачено ст. 185 СК України, проте позивач не скористалася таким правом, а представник позивача в судовому засіданні 20 листопада 2015 року пояснила, що даний позов предявлений саме про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, а не про стягнення додаткових витрат на їх утримання. Також при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище відповідача [PERSON], який в якості доказів працевлаштування та отримання заробітної плати надав суду довідку № 137 від 12 жовтня 2015 року, згідно якої від працевлаштований у ПП [PERSON] з окладом 1\~500 гривень на місяць (а.с.68). Проте в судовому засіданні 20 листопада 2015 року представником позивача до матеріалів справи була надана інформація Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 12 листопада 2015 року, згідно якої ФОП [PERSON] звітність за найманого працівника не надавав та сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами з доходів платника податку у вигляді заробітної плати та ЄСВ, не здійснював (а.с.85). Вказане свідчить про те, що відповідач [PERSON] не має постійного заробітку (доходу), а тому аліменти повинні стягуватися з нього не в частці від його заробітку, а в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має мінливий нерегулярний дохід, що не заперечувала в судовому засіданні і представник відповідача. Доказів щодо стану здоровя відповідача, який мав би бути врахованим під час визначення розміру аліментів, представником відповідача та самим [PERSON] суду не надано. Крім того, при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, судом повинно враховуватися наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка/дружини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні 20 листопада 2015 року представник відповідача посилалася на те, що на утриманні у відповідача перебуває вагітна дружина, проте доказів реєстрації шлюбу суду надано не було. При цьому судом враховується те, що відповідно до норм СК України суд повинен враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, а перебування співмешканки відповідача в стані вагітності не доводить існування на утриманні відповідача такої дитини, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не було надано як доказів реєстрації шлюбу з вагітною жінкою, так і доказів щодо народження дитини, її утримання відповідачем та доказів його батьківства щодо такої дитини. При визначенні розміру аліментів судом також враховано те, що відповідач має непрацездатних батьків, оскільки і мати і батько відповідача досягли пенсійного віку, що свідчить про їх непрацездатність (а.с.63-65), проте відповідачем не надано суду доказів щодо перебування на його утриманні батьків, а відповідно до довідки Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року №6105 (а.с.66) відповідач проживає окремо від своїх батьків (а.с.62), що свідчить про те, що батьки не перебувають на його утриманні, проживають окремо, не повязані з відповідачем спільним побутом або веденням спільного господарства. Доказів щодо необхідності надання допомоги батькам відповідачем не надано. На підставі зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 730 гривень щомісячно, а на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 585 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» з 01 вересня 2015 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років визначений на рівні 1167 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 1455 гривень, а обовязки батьків є рівними, в тому числі і щодо утримання дітей. Крім цього, у звязку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір», оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду про стягнення аліментів звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial