Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1000 гривень щомісячно, в зв'язку з її навчанням, мотивуючи тим, що вона навчається на 2 курсі Житомирського державного університету імені Івана Франка за спеціальністю «Інформатика» на державній основі денної форми навчання, і потребує матеріальної допомоги, так як не має змоги самостійно працювати. Відповідач на її утримання матеріальної допомоги не надає, а мати самостійно утримувати її не в змозі. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з'явилася, але в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128, 130 ЦПК України, був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням та витягом з сайту «Укрпошта». Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON], [INFO], є дочкою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.07.2000. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З довідки Житомирського державного університету імені Івана Франка №1566 від 18.06.2018 вбачається, що [PERSON] є студенткою 1-го курсу Житомирського державного університету імені Івана Франка, денного відділення, державної форми навчання фізико-математичного факультету спеціальності «Інформатика». Термін закінчення навчання - червень 2021 року. Враховуючи, що [PERSON] потребує затрат на проживання, харчування, придбання приналежностей для навчання, одягу, проїзду, що є загальновідомим, суд вважає, що вона потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем, в свою чергу, не надано доказів, які б свідчили про його неспроможність надавати матеріальну допомогу дочці, а тому наявні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються з дня подачі заяви в суд. Аналізуючи зміст ст.ст.198, 199 СК України, в яких передбачено обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, суд вважає, що встановлений ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути застосований до гл.16 СК України, оскільки це буде суперечити положенням вищезазначених статей, а саме, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей тільки при умові, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (наприклад отримують заробітну плату чи мають (можуть мати) інше джерело доходів). Таким чином, аналізуючи надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. в доход держави.

Outcome: approved