Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 17.04.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на шлюб, сім'ю, що, в свою чергу, ставало причиною непорозумінь. Шлюбних відносин з відповідачем не підтримують останні два роки. У шлюбі у них народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Діти, наразі, є повнолітніми. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений завчасно і належним чином. Поважність причин неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк відзив не подав. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 17.04.1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №132. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Зазначене підтверджується оригіналом Свідоцтва про одруження [NUMBER]. У шлюбі у подружжя народилися діти - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради 10.09.1999 р.), та [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області 14.02.2001 р.) Діти, наразі, є повнолітніми. Як встановлено судом з матеріалів справи, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на шлюб, сім'ю, що, в свою чергу, ставало причиною непорозумінь. На даний час шлюбних відносин з відповідачем не підтримують. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між[PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved