Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнювала, у якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 04.08.2007 року, Міським відділом реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ, актовий запис № 2087, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 3000 грн. щомісячно, з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 04.08.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], 30.01.2013, які проживають з нею. З початку їхнього сумісного проживання подружнє життя не склалось, основною причиною розпаду сімї слугувала подружня зрада з боку відповідача, а також відсутність між ними взаєморозуміння і довіря. Часті сварки та конфлікти спонукали її піти на цей крок, а саме розірвати шлюб, оскільки подальше спільне проживання з відповідачем не можливе. Крім того, враховуючи важке матеріальне становище, вона змушена була звернутись до своїх батьків про допомогу в утриманні дітей, оскільки жодної допомоги з боку держави вона не отримує, а самотужки отримуати дітей вона не може. У звязку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить позов задовольнити. Відповідач та його представник уточнену позовну заяву не заперечили. Додатково відповідач пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та встановлення аліментів у розмірі 3000 грн. Заслухавши позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятку випадків передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] /а.с.4-8/. Останнім часом непорозуміння створили умови за яких їх шлюб фактично припинився, сторони шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть і відновлювати не збираються. З пояснень позивачки, відповідач протягом тривалого часу не надає позивачці матеріального утримання на дітей, у звязку із чим вона змушена просити допомоги у своїх батьків. Враховуючи викладене, суд вважає, що сімя сторін розпалася, примирення не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Оскільки відповідач не надає матеріального утримання на дітей добровільно, то це слід робити у судовому порядку, як цього вимагає позивач. Крім того, у судовому засіданні відповідач не заперечив проти встановлення аліментів у розмірі 3000 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей у розмірі 3000 грн., тобто по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, відповідатиме інтересам сторін. Крім стягнення аліментів на утримання дітей, з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved