Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду і доповнивши свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з січня 2005 року почали зустрічатися з [PERSON], а з червня цього ж року переїхала з м. Харкова до м. Путивль, та стала проживати з відповідачем у квартирі його матері по [ADDRESS]. 15 жовтня 2005 року вони купили трьохкімнатну квартиру в [ADDRESS], яка була оформлена на відповідача. Після покупки квартири вони вселилися у вказану квартиру та стали проживати однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, і [INFO] зареєстрували шлюб, і в цей же день вона народила доньку [PERSON], батьком якої є відповідач. 30 грудня 2013 року шлюб з відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач проживає в квартирі своєї матері та здійснює догляд за нею, а вона з дитиною проживає в трьохкімнатній квартирі. Оскільки вона з червня 2005 року по 02 серпня 2006 року (до моменту реєстрації шлюбу) проживали сумісно з відповідачем, малий спільний бюджет, то просить встановити факт проживання однією сім'єю з червня 2005 року по 02 серпня 2006 року. За час спільного проживання в трьохкімнатній квартирі вони провели ремонт квартири, а саме зроблений ремонт підлоги, замінили міжкімнатні старі двері на нові, замінили вхідні двері, покращили санвузол, обновили приміщення кухні, будівельні матеріали закупляли за сумісні кошти, ремонт робили власними зусиллями, тому після проведених ремонтних робіт вартість квартири значно збільшилась, так, якщо квартиру було куплено за 25420 грн., то на теперішній час вартість цієї ж квартири складає 204740 грн. Оскільки вказану квартиру вони придбали за час спільного проживання з відповідачем, після покупки квартири внаслідок проведених ремонтних робіт її вартість значно збільшилась, то просить суд визнати дану квартиру спільною сумісною власністю та визнати за нею право на ? частини цієї квартири. Позивач та її представник вказані позовні вимоги повністю підтримали. Відповідач позов не визнав та суду показав, що дійсно в 2005 році він познайомився з [PERSON] та вони почали зустрічатися. Влітку 2005 року (червень-липень) вона приїхала з м. Харкова до м. Путивль та періодично стала проживати як у нього, а саме в квартирі його матері по [ADDRESS], так і у своєї тітки. Вони дійсно продовжували зустрічатися, пізнавати один одного, але вже і тоді виникали між ними різні непорозуміння, яких бо на той час намірів про укладення шлюбу у нього не було. В послідуючому йому стало відомо, що [PERSON] вагітна, та йому повідомили, що він є батьком дитини, тому, фактично перед пологами, а точніше в той же день, вони зареєстрували шлюб - [INFO] і в цей же день після реєстрації шлюбу [PERSON] народила доньку - [PERSON], батьком якої дійсно в свідоцтві про народження записаний він. До реєстрації шлюбу ніякої фактичної сім'ї не було, не було спільного бюджету, вони дійсно намагалися пізнати один одного, і вже потім після народження дитини вирішили зареєструвати шлюб, тому позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю не визнає. Що стосується придбання трикімнатної квартири, то дана квартира придбана повністю за його кошти. В січні 2002 року він продав його власну квартиру по [ADDRESS], за 5000 грн. Кошти від квартири були покладені на рахунок в банку під проценти з метою накопичення вкладу. В послідуючому приблизно влітку 2005 року його мати повідомила, що продається в її будинку трьохкімнатна квартира за помірну ціну, він оглянув дану квартиру, вони домовилися з продавцем про продажну вартість цієї квартири, і в серпні він зняв кошти в банку за продану в 2002 році квартиру, та вніс задаток за трьохкімнатну квартиру домовившись, що решту коштів продавцю квартири віддасть після продажу ще однієї його однокімнатної квартири по [ADDRESS]. Він намагався отримати із банку відомості про відкриття вкладу після продажу квартири та зняття з нього коштів, але в банку повідомили, що відомості про його вклад уже знищенні. 03 жовтня 2005 року він продав свою однокімнатну квартиру в будинку [ADDRESS], і добавивши решту коштів накопичених із заробітної плати він купив в [PERSON] трьохкімнатну квартиру по [ADDRESS] за 25500 гривень. Після купівлі квартири, через деякий час, дійсно він та позивачка одружилися. Він купував будівельні матеріали за власні кошти, деякі матеріали були закуплені і батьками позивача. Дійсно був зроблений невеликий ремонт в купленій квартирі, замінені полотна в дверних пройомах, замінені віконні рами, поклеїли нові шпалери, покращили санвузол, оновили приміщення кухні. Будь-яких бо перепланувань, добудов чи надбудов в квартирі не проводилось. Що стосується її вартості на сьогоднішній день, то дійсно на цей час з урахуванням збільшення вартості нерухомості та підвищення валютного курсу, вартість квартири значно збільшилась, тому при таких обставинах вважає, що придбана ним квартира є його особистою власністю та поділу між ним та бувшою дружиною не підлягає. Представник відповідача підтримав думку відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Дійсно в ст. 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони по справі з січня 2005 року, про що не заперечує і сам відповідач, почали зустрічатися та пізнавати одне одного. Влітку 2005 року позивачка приїхала в м. Путивль, де в цьому місті проживає її тітка [PERSON] та її знайомий відповідач по справі [PERSON], де стала проживати як у останнього, так і у своєї тітки. З вересня 2005 року стала працювати в Путивльському педколеджі фахівцем без категорії. Ці обставини не заперечують і самі сторони, а також підтвердили допитані свідки [PERSON], [PERSON] (тітка позивачки), [PERSON], які показали суду, що позивачку з літа 2005 року періодично бачили, що вона появлялася в будинку [ADDRESS], де проживав [PERSON], але в якості кого та на яких правах і як вони проживали вони не знають. Свідок [PERSON] суду показав, що дійсно відповідач мав на праві приватної власності дві квартири, які в 2002 та в 2005 році він продав та купив трьохкімнатну квартиру. [PERSON] розповідав йому, що він зустрічається з жінкою [PERSON], яка приїхала до м. Путивль, намірів одружитися спочатку не мав, а потім коли довідався, що вона вагітна, не заперечував, що він є батьком майбутньої дитини та повідомляв, що мусить зареєструвати шлюб, оскільки не хоче, щоб батько народженої дитини, був записаний зі слів матері. Таким чином, судом не встановлено, що сторони по справі до реєстрації шлюбу, проживали однією сім'єю, а саме з червня 2005 року по 02 серпня 2006 року (дата реєстрації шлюбу), що у них був спільний бюджет, що вони вели спільне господарство, турбувалися один про одного, тобто між ними у вказаний період ще не склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. При цьому суд враховує також і те, що з часу приїзду позивачки до м. Путивль влітку 2005 року, і до реєстрації шлюбу, пройшов незначний проміжок часу, щоб між сторонами склалися дійсно сімейні, подружні відносини. Суд погоджується з поясненнями відповідача, що вони в цей період придивлялися один до одного, пізнавали один одного, і в цей час питання про реєстрацію шлюбу не стояло, і тільки тоді, коли відповідач довідався, що його жінка з якою він зустрічається вагітна, то вирішив зареєструвати шлюб, тому при таких обставинах суд не находить підстав для задоволення вимог позивача про встановлення факту проживання однієї сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2005 року по 02 серпня 2006 року. Далі судом встановлено, що дійсно [PERSON] мав на праві приватної власності дві квартири, де одну із них продав по [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 24 січня 2002 року, який зареєстровано в реєстрі за № 140, посвідчено приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу, за 5000 гривень, (а.с.68.), і 03 жовтня 2005 року продав і другу квартиру по [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 03.10.2005 року, за реєстром № 2526, посвідченого нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу за 8500 гривень (а.с.67). Свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що дійсно [PERSON] влітку 2005 року приходив дивитися квартиру [ADDRESS], і коли вона йому сподобалась, він вніс задаток за неї, при цьому повідомив, що решту коштів за квартиру внесе, коли продасть ще одну свою однокімнатну квартиру. Він був один, задаток давав особисто, і розмов про те, що він проживає з дружиною та обоє купують квартиру - не було. 15 жовтня 2005 року повідомив, що він на початку жовтня продав ще одну свою квартир, і цього ж дня вони оформили договір купівлі-продажу між ними та [PERSON] на купівлю ним трьохкімнатної квартири. Ці обставини також підтверджуються договором купівлі-проджу квартири [ADDRESS] (а.с.11). Про те що дійсно троьохкімнатну квартиру куплена за кошти [PERSON] від продажу його двох квартир підтвердив свідок [PERSON] Таким чином, оскільки дана квартира куплена за кошти відповідача в жовтні 2005 року коли ще шлюб між сторонами не реєструвався, яких бо доказів зі сторони позивача про те, що квартира була куплена і за її кошти - суду не надано, тому при таких обставина спірна квартира є власністю [PERSON] Шлюб між сторонами зареєстрований 02 серпня 2006 року, фактично через рік після купівлі спірної квартири, тому виходячи з вищевикладеного позовні вимоги позивача про визнання цієї квартири спільною сумісною власністю є також безпідставними. Посилання позивача на те, що після купівлі квартири і в послідуючому після реєстрації шлюбу вони значно її покращили, провели відповідний ремонт, замінили дверні полотна, переклеїли шпалери, покращили санвузол, обновили приміщення кухні, то ці обставини, і такі роботи відносяться до необхідних по утриманню квартири в належному стані та є бажанням як власника, так і мешканців квартири на покращення умов проживання в ній. Яких бо робіт пов'язаних з переплануванням квартири з наданням відповідних дозволів, прибудов, надбудов та інших капітальних робіт, які б свідчили про вкладення значних коштів в такі ремонтні роботи та значного збільшення площі квартири, мешканцями квартири не проводилося, таких доказів суду не надано. Що стосується збільшення вартості квартири, то на сьогоднішній час в порівнянні з часом її придбання, за вказаний період значно зросла вартість нерухомості, значно виросла і вартість будівельних матеріалів, крім того при визначенні вартості цієї квартири експертом враховано місце знаходження нерухомості, а саме - центр міста, фактичне її знаходження поруч з іншими громадськими установами та зупинки громадського транспортну, та ряд інших факторів, які вплинули на підвищення вартості житла ( інфляція гривні, підвищення курсу долара і т.п.), тому посилання позивача та його представника і на те, що вартість спірної квартири істотно збільшилась внаслідок трудових і грошових затрат позивача, а також їх обох, і тому дана квартира може бути визнана правом спільної сумісної власності, суд вважає є також безпідставними та не може бути покладено в основу визнання даної квартири об'єктом права спільної сумісної власності. Крім того, суд зазначає, що при таких обставинах, коли виник спір між подружжям про їхнє майно, кожен із них не позбавлений можливості ставити питання про поділ майна подружжя, крім житла. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про визнання права власності на ? частину спірної квартири також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: dismissed