Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що до 2014 року спільно проживала з відповідачем по справі. 05 вересня 2012 року у них народився син [PERSON], батьком якого було записано [PERSON] В подальшому 29.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб, та позивач змінила своє прізвище на [PERSON]. Вказує, що укладений шлюб виявився невдалим та рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 25.07.2016 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, неповнолітній син залишився проживати разом з позивачем, а відповідач переїхав на постійне проживання до [INFO]. На протязі трьох років відповідач жодного разу не відвідував дитину. Життям дитини не цікавиться, допомоги на її утримання не надає, не спілкується з сином та не турбується про його духовний, фізичний розвиток. Оскільки [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, просить суд позбавити його батьківських прав, відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судове засіданні\~\~ позивач [PERSON] не зявилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно. В матеріалах справи наявна від сканована копія заяви відповідача в якій останній позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу без його участі. Разом з тим, суд не може взяти вказану заяву до уваги, оскільки до суду не надано оригінал даної заяви, а від сканована копія має сумнівну якість та відправлена із електронної пошти позивача, а тому відсутнє підтвердження того, що вказана заява подана саме відповідачем. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Представник третьої особи - орган опіки та піклування Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи та задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої\~ст. 164 СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~ст. 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постаново. Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ\~передбачено, що, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-СР №160069 від 26 вересня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. 29 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, актовий запис №04. Внаслідок реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON]. Заочним рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області №704/802/16-ц від 25 липня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області №264 від 18.07.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] на території сільської ради з 2016 року не проживає. З пояснень сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні свого сина, з 2014 року не відвідував сина, не надавав допомоги на його утримання. Вихованням дитини займається його мати [PERSON]. Згідно характеристики неповнолітнього [PERSON], 05.09.2012 року, наданої вихователем ДНЗ «Веселка» Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, дитина забезпечена всім необхідним. Її вихованням займається матір [PERSON] У свою чергу батько дитини вихованням дитини не займається, не приймає участі у колективних святах, не відвідує садочок. Витрати по утриманню дитини та її навчанні здійснює матір дитини. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що відповідач проживає окремо та з часу припинення спільного проживання з дитиною, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, не відвідує його вдома та в дошкільних закладах, не надає допомоги на утримання дитини. Разом з тим, досліджуючи матеріали справи в межах заявлених позовних вимогах суд вважає, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню сина факт ненадання відповідачем допомоги на утримання сина. Позивачем не надано доказів, щодо того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та порушення останнім обовязку щодо утримання дитини. Сам по собі факт відсутності надання в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не свідчить про наявність винної поведінки [PERSON], наслідком якої є застосування до нього крайнього заходу відповідальності, передбаченої ст. 166 СК України. Також, судом враховується та обставина,\~\~що поведінка відповідача не є загрозливою для життя та здоров'я дитини, а ухилення батька дитини від достатнього матеріального утримання дитини, чи\~\~від частих зустрічей з дитиною не може призвести до позбавлення його батьківських прав. При цьому слід враховувати значну відстань проживання відповідача від місця проживання малолітньої дитини, що перешкоджає батьку брати участь у житті своєї дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Належних та допустимих доказів ухилення\~\~відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано. Крім того в матеріалах справи взагалі відсутній висновок органу опіки та піклування, який би підтверджував доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, при цьому тягар доказування та надання відповідних доказів покладено саме на позивача, що узгоджується з вимогами ст. 12 ЦПК України. За відсутності доказів свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків,\~\~ставлення останнього\~\~до дитини, суд дійшов висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки втручання в сімейне життя відповідача [PERSON] у спосіб позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина є винятково невиправданим і таким, що не ґрунтується на законі, та не є необхідним за умов встановлених у даній справі для застосування такого способу захисту прав неповнолітньої дитини в розумінні ст. 8 ч. 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а підстави для позбавлення батьківських прав відповідача за п.2,4 ч.1\~ст. 164 СК України\~є недоведеними. Дані мотиви суду узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладених у п.51-54 рішення цього суду у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року. На думку суду, позбавлення батьківських прав відповідача з підстав, визначених законом, повинно перш за все пов'язуватися із винятковою обґрунтованістю стороною позивача таких умов достатніми та належними доказами, що мають ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах для застосування такої відповідальності, що не установлено судом у даній справі (про це також зазначено у п. 112, 113 рішення Європейського суду з прав людини від 08 квітня 2004 року у справі «Хаас проти Німеччини»).\~\~\~\~ Таким чином, обґрунтування позову [PERSON] не знайшло свого підтвердження відповідними засобами доказування, а отже у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed