Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] районної ради у м. Донецьку про визнання права власності на квартиру. В обгрунтування своїх позовних вмиог вказали, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 1957 від 28.02.2001 року, виданного представництвом фонду державного майна України в м. Донецьку [PERSON] належало 40%, [PERSON] належить 30% та [PERSON] належить 30% вищенаведеної квартири. 20.01.2011 року померла [PERSON] Після її смерті [PERSON] прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.09.2011 року, відповідно до якого вона стала власником 40% квартири, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул.Валентини Терешкової, 37/116. Всі правовстанолюючі документи на квартиру знаходились у [PERSON] Всі правовстановлюючі документи на квартиру находились у [PERSON] Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 77634765 від 03.01.2017 року трикімнатна квартира розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Валентини Терешковой, 37/116 має загальну площу 62,3 кв.м., житлову площу 35,6 кв.м., власниками цієї квартири є [PERSON] частка у власності 30/100, [PERSON]- частка у власності 30/100, [PERSON]- частка у власності 40/100. В грудні 2016 року [PERSON] дізналась про втрату правовстанолюючого документу на вищевказану квартиру. У зв»язку з тим, що позивачі не можуть відновити право власнсті на частки квартири, просять визнати за [PERSON] право власності на 40/100 частки квартири, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Валентини Терешковой, 37/116, за [PERSON] право власності на 30/100 частки вказаної квартири, та за [PERSON] право власності на 30/100 частки квартири. Позмивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, просили справу слухати без їх участі ( а.с. 34-38). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] районної ради м. Донецьк в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст.. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не зявився в судове засідання, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру № 1957 від 28.02.2001 року [PERSON] є власником 40% квартири, що розташована за адресою: м. Донецьк-120, вул. В. Терешковой, 37/116; [PERSON] є власником 30% вказаної квартири, [PERSON] 30% квартири. ( а.с. 15) [PERSON] свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-НО від 22.12.2006 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після реєстрації якого останній присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с. 12). [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] 30/100 частини; [PERSON] 30/100 частини; [PERSON] 40/100 частини квартири ( а.с. 16). Після смерті [PERSON], яка померла 20.01.2011 року ( а.с. 17) спадщину у вигляді 40/100 вищевказаної квартири прийняла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ( а.с. 18) та витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно ( а.с. 18,19). [PERSON] Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власниками квартири [ADDRESS], значаться [PERSON]- 30/100 частини квартири; [PERSON] 30/100 частин квартири; [PERSON] 40/100 частини квартири ( а.с. 22-23). Відповідно до правил ст.ст.\~15,16, ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру або жилий будинок. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України\~право на позов з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них права вимоги щодо спірного майна та за відсутності можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5\~«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, ким та яким чином оспорюється дійсність укладеного договору купівлі-продажу та право власності на вказаний об'єкт нерухомості відповідачами.\~ Зазначивши в позовні заяві факт втрати правовстановлюючих документів на квартиру, які знаходились у [PERSON], представник позивача в судовому засіданні взагалі не зміг пояснити обставини втрати документів, не надано належних доказів ( довідка з міліції про звернення про втрату документів, оголошення у пресі і інше), підтверджуючих даний факт. Окрім того, суд зазначає, що дублікат свідоцтва про право власності оформляється в разі втрати оригіналу на підставі звернення заявника та архівних документів, які зберігаються в органах, що видали свідоцтво про право власності, а також довідки з органу внутрішніх справ, якщо законодавством передбачене обовязкове повідомлення цих органів про втрату (викрадення) оригіналу свідоцтва. За загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа, лише субєкт, що видав такий документ, може видати його дублікат або архівна установа. Суд також звертає увагу на той факт, що відповідно до ст.. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( зі змінами) будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. \~\~\~ \~ Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріуси видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса. \~ \~\~\~ [PERSON] із ч. 1 ст.\~53\~та ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат»у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, видається дублікат втраченого документа. Будь яких доказів про звернення позивачів до відповідних установ, зокрема до нотаріальної контори або нотаріального архіву, який станом на день розгляду справи зареєстрований в [INFO], інших архівних установи про видачу дублікату правовстановлюючих документів суду не надано. Отже, позивачі, звертаючись до суду, не правильно обрали спосіб захисту свого права, оскільки факт втрати оригіналу правовстановлюючого документу не доведено в судовому засіданні, а \~відсутність доказів щодо звернення позивачів до відповіданих установ про видачу дублікатів правовстановлюючих документів, свідчить про передчасність звернення до суду. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] районної ради у м. Донецьку про визнання права власності на квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed