Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернулася з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у громадянському шлюбі з відповідачем 1,5 роки. Від спільного життя [INFO] року у них народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження зазначено [PERSON]. Позивач вказує, що батько дитини - [PERSON] з моменту народження доньки жодної участі в житті дитини не бере, страждає алкоголізмом, є доволі жорстким та імпульсивним, із-за чого вона та дитина [PERSON] неодноразово зазнавали насильницькі дії з його боку. Ані вона, ані донька не отримують жодної допомоги з боку відповідача. На теперішній час позивач разом із своїм батьком повністю піклуються про доньку, займаються її вихованням, створюють всі необхідні умови для матеріального забезпечення, належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечують гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення дитини. Окрім того, відповідач надав позивачу нотаріальну заяву від 11.04.2018 року, з якої вбачається, що відповідач відмовляється від своєї доньки. Таким чином позивач вважає, що зазначена заява є безумовним свідченням свідомої байдужості відповідача до рідної дитини та дає додаткові підстави для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, у зв'язку із вище зазначеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON], оскільки вважає, що факти, викладені нею в позові суперечать інтересам дитини. В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач не з'явився в судове засідання з невідомих суду причин, про день час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року. Батьками малолітньої [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 2014 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). На теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває повністю на її утриманні та вихованні. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач по справі [PERSON] жодних з покладених законом на батьків обов'язків щодо своєї дитини не виконує, не цікавиться станом здоров'я та життям доньки, взагалі не виявляє бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні. Окрім того, нотаріально посвідченою заявою від 11.04.2018 відповідач [PERSON] дав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 86), тим самим свідомо відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Позивач [PERSON] повністю піклується про доньку, займається її вихованням, створює всі необхідні умови для належного розвитку та формування її як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення, повністю матеріально утримує дитину. У зв'язку з викладеним, позивач звернулася до суду з позовом, в якому ставить питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. З висновку органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] вбачається, що орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року народження (а.с.83-84). Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої доньки. Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved