Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1300грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та 2000грн. одноразово на рік під час оздоровлення дитини; здійснити виплату заборгованості аліментів за 7 місяців (березень - вересень) 2014 року у розмірі, встановленому по спільній усній домовленості в сумі 100грн. щомісячно, на загальну суму 7000грн. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач посилається на те, що з відповідачем з 17.12.2004р. по 09.08.2012р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] народження. З червня 2010р. батько дитини здійснював грошові переводи на банківську картку позивача по спільній усній домовленості в сумі 100грн. щомісячно, при цьому, в останнє перевів 3000грн. у лютому 2014р., у березні в розмірі 500грн. Дитина проживає разом з матір'ю, матеріальної допомоги батько дитини надає рідко. Донька має вроджену ваду зору, відвідує окуліста, проходить курси лікування, що потребує коштів. Позивачем також здійснюється щорічне оздоровлення доньки. З вересня 2014р. дитина почала навчання, що також потребує матеріальних витрат. Позивачу недостатньо коштів на утримання, виховання та оздоровлення доньки. Відповідач працездатний, здоров і має здійснювати допомогу доньки. Позивач підтвердила вищевикладені обставини. Просить вимоги позову задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи рішення на підставі наданих доказів. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.12.2004р. по 09.08.2012р. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Такі обставини знайшли підтвердження в копіях свідоцтва про народження, рішення суду (а.с.5,6). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки забов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, і не заперечується сторонами, що протягом тривалого часу батьки дитини разом не проживають, остання знаходиться на утриманні матері і проживає з нею. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Позивач просить стягнути із відповідача аліменти на дитину в розмірі 1300грн., при цьому обґрунтовує такий розмір значними витратами на навчання, харчування, одяг тощо. Судом встановлено, що відповідачем після розірвання шлюбу надавалась за матеріальна допомога дитині, шляхом грошових переказів в розмірі 1000грн., в серпні поточного року в розмірі 500грн., що підтверджено випискою з особистого рахунку (а.с.14-19). Відповідно до ч.2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Отже, при таких обставинах, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000грн. щомісячно, оскільки заявлений розмір аліментів з боку позивача належним чином не доведений. Відповідно до правил ст.. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Встановлено, що дитина має вроджену ваду зору: складний гіперметропічний астигматизм, амбліопія слабкого ступеню, у зв'язку з чим відвідує окуліста, проходить курси лікування в дитячому медико- профілактичному центрі «Небо лейка». Такі обставини підтверджено медичною документацією. Отже, суд вважає вимоги позову в частині стягнення з відповідача 2000грн. щорічно на оздоровлення доньки, обґрунтованими, належним чином доведеними. Між тим, суд відмовляє позивачу у задоволені вимог щодо здійснення виплати заборгованості по аліментам за 7 місяців за березень - вересень 2014р. в розмірі 7000грн. за усною домовленістю про сплату 1000грн. щомісячно на утримання доньки. Відповідно до ст.. 189 Сімейного Кодексу України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Як вбачається, з боку сторін договір, який передбачено вимогами вказаної статті Закону не укладався.

Outcome: partial