Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 грн. на кожну дитину з усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 06 вересня 2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо один від одного. В 2003 році відповідач залишив сім'ю та переїхав до своїх батьків у м. Калинівка Вінницької області. Їх з відповідачем діти мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, в звязку з чим позивачу важко самій матеріально забезпечувати дітей. Нікому іншому відповідач аліменти не сплачує, крім того, останній працює, але місце його роботи позивачу невідоме. Також позивач зазначила, що на її думку, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача, просила ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи умови\~ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 06 вересня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25 травня 2016 року заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області. Зоочне рішення набрало законної сили /а.с.5/. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.3,4/. Неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [INFO] /а.с.6/. Судом також встановлено, що діти проживають разом з позивачем, а відповідач матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно дост. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. \~Згідно положень\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дітей, але свої зобов'язання по їх утриманню не виконує, зважаючи на те, що відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження його офіційного працевлаштування та матеріального становища, а також інформації про наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки,сина, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень\~ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved