Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно. В позові в обгрунтування своїх вимог зазначив, що є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] . За життя спадкодавцеві, яка є дружиною дядьки (рідного брата батька) позивача, належало право власності на Ѕ частину жилого будинку [ADDRESS] . Власником другої частини нерухомості за вказаною адресою, розмір якої також становить Ѕ частина будинкук, є позивач на підставі свідоцтва про правона спадщину за законом від 25.05.2000 року після смерті батька [PERSON] . Після смерті спадкодавці позивач вчинив дії з прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно позивачем отримано не було, а його звернення до нотаріуса увінчалось винесенням постанови нотаріуса від 29.05.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Інші спадкоємці померлої із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріусів не звертались. У зв`язку з викладеним просить визнати за ним право власності на Ѕ частину жилого будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Позивач до суду не з`явився, її представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позовних вимог, вирішення справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернувся до суду представник відповідача. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 213 ЦПК України є підставою для розгляду справи у відсутність сторін. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, із наступних міркувань. Судом встановлено, що [INFO] року сталася смерть [PERSON] , яка [INFO] все належне їй майно заповіла [PERSON] (а. с. 12, 92-93). Належну спадкодавцеві частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно у вигляді Ѕ частини будинку [ADDRESS] вона у відповідності до ст. 1268 ЦК України отримала у спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] , яка мала місце [INFO] , оскільки постійно проживала разом з чоловіком у спадковому житлі. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК є спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що позивач, який є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , здійснив право на спадкування, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини, а саме: 17 січня 2019 року. Інші спадкоємці померлої дій щодо прийняття спадщини не вчинили, як випливає з матеріалів спадкової справи (а. с. 89-116). Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних. За роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті заповідача увінчалося винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причини відсутності документального підтвердження зміни нумерації будинків по [ADDRESS] , внаслідок якої номер будинку, право на частку в праві загальної власності на який належить позивачу, змінений з № 15 на номер 38 (а. с. 18-20). Відомості, що наявні в інвентарній справі на вказане нерухоме майно, а також в інших процесуальних джерелах, наданих позивачем, свідчать на користь того, що будинок № 5, № 15, [ADDRESS] , нумерація якого змінювалась за спливом часу, є одним і тим самим нерухомим майном (а.с. 21-45). На означену нерухомість, що характеризується певними ознаками як будь-який предмет матеріального світу, позивач має право як учасник права спільної часткової власності та як спадкоємець іншого співвласника. Разом з тим наявність згаданої судом постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] перешкоджає йому в реалізації спадкового права, тому є підставою для отримання судового захисту в обраний ним спосіб.

Outcome: approved