Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини та на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 10.10.2018 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомогу на утримання неповнолітньої дочки та матері, з якою проживає дитина. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] до повноліття останньої та 1/4 заробітку (доходу) щомісячно на утримання позивача [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи двічі повідомлявся рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію паспорта позивача; копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію довідки Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 11.12.2018 року №1423; довідку ТОВ «Південь Агро Інвест» від 15.05.2019 року №53; довідку Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 14.05.2019 року №295; довідку Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 14.05.2019 року №294), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 10.10.2018 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Сторони не досягли згоди щодо участі чоловіка в утриманні малолітньої дочки та дружини, з якою проживає малолітня дитина, якій не виповнилось трьох років. Відповідно до ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З врахуванням встановлених вище обставин щодо наявності у сторін малолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, та за відсутності обставин, які звільняють відповідача від його обов`язку по сплаті аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач запропонувала стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача, а відповідач відзиву з будь-якими запереченнями проти заявленого розміру аліментів до суду не надав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум на працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 липня становить 2007 гривень. Аналіз змісту ст. 84 Сімейного Кодексу України дає підстави для висновку, що в даній нормі йде мова не про допомогу в сенсі додаткового джерела доходу для дружини, а саме про утримання, тобто надання грошових коштів, які б в достатній мірі забезпечили дружину джерелами для існування, а таким достатнім рівнем відповідно до процитованої вище ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є саме прожитковий мінімум. Очевидно, що незабезпечення чоловіком дружини, з якою проживає дитина, матеріальним утриманням хоча б на рівні визначеного законом прожиткового мінімуму не може вважатись належною реалізацією передбаченого ст. 84 Сімейного Кодексу України права на утримання, тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з того, що такий розмір має забезпечувати відповідний прожитковий мінімум. За такого, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача буде максимально відповідати всім окресленим вище принципам розрахунку, оскільки, має забезпечити позивачу отримання від батька дитини матеріального утримання на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму. Зазначене є підставою для задоволення позову. Оскільки за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору та позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 84, 180-183 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved