Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Могиленко Лариси Миколаївни та Прилуцької міської державної нотаріальної контори про скасування арешту майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі й на житловий будинок [ADDRESS]. Проте, при оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті чоловіка, позивачу було повідомлено про неможливість видачі їй свідоцтва, оскільки на житловий будинок накладено арешт та заборону на його відчуження, накладені відділом Державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області в рамках виконавчих проваджень №44529641 та №36858280, та згідно ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 16 грудня 2002 року, боржником по яким є їх син [PERSON], який не є власником даного будинку. Оскільки позивач не може реалізувати своє право на спадкування житлового будинку після смерті чоловіка, тому позивачем і подано позовну заяву про скасування арешту з майна. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте згідно заяви її представника адвоката Карпенка В.К. просили справу розглядати без їх участі. Представник відповідача Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Могиленко Л.М. в судове засідання не з»явилася, проте згідно заяви просила справу розглядати без її участі. Представник Прилуцької міської державної нотаріальної контори в судове засідання також не з»явився, проте згідно заяви просив справу розглядати без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав: Згідно копії довідки приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатової Л.Л. від 03 листопада 2016 року №844/01-16 та копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40392225 від 15 травня 2015 року, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], [INFO], що проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] та який помер [INFO] (а.с.4-5). У відповідності до копії довідки КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07 листопада 2016 року №2410, станом на 31 грудня 2012 року, право власності на будинок [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі договору №137 про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності (а.с.9). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 грудня 2016 року №75065266, право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.18). Судом встановлено, що у відповідності до листа приватного нотаріуса Могиленко Л.М. від 16 січня 2017 року №13/01-16, на підставі ухвали місцевого суду м.Прилуки Чернігівської області від 16 грудня 2002 року, постановою державного виконавця від 09 січня 2003 року, накладено арешт на все майно [PERSON], що приживає в [ADDRESS], а саме домоволодіння, транспортні засоби, грошові кошти, страхові внески, заборонивши йому будь-яким чином проводити його відчуження (а.с.46-47). Відповідно до Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 07 грудня 2016 року №75065266, Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження за №3797138 на житловий будинок [ADDRESS], власником якого є [PERSON] (а.с.18). При цьому, згідно довідки Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 31 січня 2017 року №12, виконавчі провадження №36858280 та №44529641 про стягнення з [PERSON], штрафів закінчено згідно п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Рішень судів та інших органів про стягнення з [PERSON], боргів на користь юридичних та фізичних осіб, на виконанні у Прилуцькому міскрайонному відділі державної виконавчої служби станом на 30 січня 2017 року не перебуває. Крім того, судом встановлено, що згідно довідки Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 23 січня 2017 року №12, рішень судів та інших органів про стягнення з [PERSON], [INFO], боргів на користь юридичних та фізичних осіб, на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби станом на 23 січня 2017 року не перебуває (а.с.52). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки, судом встановлено, що як Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою так і Прилуцьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби накладено арешт та оголошено заборону на відчуження всього майна [PERSON], в тому числі й на житловий будинок [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 3797138, при цьому останній як встановлено судом не був та не є власником даного нерухомого майна, при цьому виконавчі провадження відносно останнього у відділі державної виконавчої служби закінчені згідно п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», проте позивач будучу спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON], який був власником даного нерухомого майна, позбавлена можливості успадкувати його, тому позовні вимоги [PERSON] про скасування арешту з даного майна в цій частині підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial