Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 23.06.2016 року, в обґрунтування якої зазначила, що з 10.12.2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімя не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. Однією сімєю сторони не проживають з початку 2014 року, на даний час спільного господарства не ведуть. В теперішній час відповідач відбуває покарання в Арбузинській виправній колонії № 83 Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення не бажає, спору щодо поділу спільного майна та про місце проживання дитини не має. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 76. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Завгородня» (а.с. 25). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував (а.с. 21). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 76, дошлюбне прізвище позивача «Олійник», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 100082 (а.с. 9). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає разом з позивачем (а.с. 11). Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, про що сторони не заперечували, надавши заяви відповідно про підтримання та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Завгородня».

Outcome: approved