Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18.10.2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 06.08.2008 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини на морі, що також сприятиме розширенню світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку. Позивач зазначає, що з відповідачем вона не спілкується та не може отримати від нього відповідний дозвіл, що призводить до ускладнення процедури оформлення документів на виїзд малолітньої особи за кордон. \~ \~ \~ \~Тому позивач\~просить надати\~дозвіл на\~тимчасовий виїзд\~за межі\~України [PERSON] ,\~ [INFO] \~до Республіки\~Туреччини з\~01.09.2019\~року по\~31.10.2019\~року без\~згоди та\~супроводу її\~батька [PERSON] . \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов до суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 13.05.2004 року міським ВРАЦС Житомирського ОУЮ, та довідкою ПП «ВЖРЕП № 1 м. Житомира» від 10.05.2019 року. Як убачається зі змісту договору на туристичне обслуговування № 1407532 від 31.05.2019 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Енджой та Тревел», у період з 27.09.201 року по 04.10.2019 року, позивач має намір отримати туристичні послуги з виїздом до Республіки Туреччини. Позивач зверталася до відповідача з листом від 30.05.2019 року, у якому викладене її прохання з`явитися до нотаріуса для оформлення нотаріальної згоди на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] , на що він відповіді не надав. Випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.05.2019 року підтверджено рекомендацію лікаря на оздоровлення неповнолітньої [PERSON] в умовах клімату Республіки Туреччини. Конвенцією про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Положеннями ст. 4 Закону України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України громадян України» визначено можливість ухвалення судом рішення на виїзд дитини за кордон. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Необхідність тимчасового виїзду за кордон пов`язана з відпочинком неповнолітньої дитини [PERSON] на морі для оздоровлення, зокрема в Республіці Туреччині, куди просить надати дозвіл на виїзд позивач, а також з метою її фізичного та духовного розвитку, і виїзд дитини за кордон не пов`язаний із виїздом на постійне місце проживання або довгостроковим перебуванням за межами України з інших причин, а тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею за подання позову судовий збір у сумі 768,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved