Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок у порядку спадкування, мотивуючи тим, що після смерті її баби - [PERSON], яка померла 18.01.1989 року відкрилась спадщина на усе належне їй майно. За життя [PERSON] на житловий будинок заповіту не склала, тому спадщина відкрилась за законом. Спадщину прийняв її батько - [PERSON], який вступив у володіння спадковим майном. 28.01.2001 року [PERSON] помер, так і не оформивши спадщину після смерті баби. Вона, як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном. Звернувшись до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. У зв'язку із вищенаведеним, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити. Від [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Від представника Старолішнянської сільської ради Іваничівського району Волинської області також надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Суд приймає визнання позову відповідачами у даній справі, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що за [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами № 4, який знаходиться по вул. Ювілейній в с. Нова Лішня Іваничівського району Волинської області. 17.01.1989 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 212046 (а.с.6). Згідно ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно довідки Старолішнянської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 494/01.14 від 20.10.2017 року останнім місцем проживання [PERSON] був будинок № 4 по вул. Ювілейна в с. Стара Лішня Волинської області (а.с.8). Заповіту на спадковий житловий будинок [PERSON] не залишила, тому спадщина відкрилась за законом. Спадкоємцем першої черги, згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, був батько позивача - [PERSON] Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [PERSON] спадщину прийняв, вступивши у володіння спадковим майном згідно ст. 548, 549 ЦК УРСР. 28.01.2001 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 090325 (а.с.7). Спадщину після смерті матері на своє ім'я не оформив. Заповіту на спадковий житловий будинок [PERSON] не залишив, тому спадщина відкрилась за законом. Спадкоємцем першої черги, згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року є позивач. [PERSON] спадщину прийняла, вступивши у володіння спадковим майном згідно ст. 548, 549 ЦК УРСР. Згідно відповіді Іваничівської державної нотаріальної контори № 280/01-16 від 14.03.2018 року спадкові справи на імя [PERSON], яка померла 17.01.1989 року та на ім'я [PERSON], який помер 28.01.2001 року в Іваничівській державній нотаріальній конторі не заводилися (а.с. 19-21). Постановою Іваничівської державної нотаріальної контори від 06.02.2018 року державний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок № 4 по вул. Ювілейній в с. Нова Лішня Іваничівського району Волинської області (а.с. 11). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позивач набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Outcome: approved