Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог Відділ реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2016 року, є власником квартири в [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прав власності на нерухоме майно №53735653 від 22.02.2016 року. У зв'язку з тим, що відповідач не вчиняє дії, направлені на зняття з реєстраційного місця проживання за зазначеною адресою, чим порушує право власності позивача, просить суд, усунути перешкоди у користуванні житловою квартирою в [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування даним житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позивні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~\~в судове засідання не зявилася, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, через повідомлення в пресу в газеті «Новини Закарпаття» № 91 (4556) від 16.08.2016 року, тому суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник Відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради в судове засідання не зявився. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2016 року, [PERSON] придбала у власність квартиру, що знаходить за адресою: [ADDRESS], у [PERSON], тобто відповідач фактично є колишнім власником зазначеного житлового приміщення. Відповідно до Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прав власності на нерухоме майно №53735653 від 22.02.2016 року, власником квартири в [ADDRESS], є [PERSON]. Згідно відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. За положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 1 частини першої\~статті 346 ЦК України\~передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Як зазначено у п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі\~статті 391 ЦК\~не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями\~71,\~72,\~109,\~110,\~116 Житлового кодексу Української РСР\~(далі -\~ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.\~Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач [PERSON], втратила право власності на квартиру в [ADDRESS], та відповідно, право користування нею, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. У відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved