Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка», у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати з 01.02.2015 року по 30.09.2015 року у розмірі 14 400 грн. Пізніше позовні вимоги було збільшено, а саме просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати з 01.02.2015 року по 16.03.2016 року у розмірі 50 447 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 1995 року [PERSON] працює на посаді головного організатора трюкових зйомок у ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка». 30.10.2014 року позивача було звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2015 року позивача поновлено на роботі з 30.10.2014 року. 25.02.2015 року відповідачем видано наказ №30-к про поновлення [PERSON] на посаді та встановлено посадовий оклад у розмірі 1 800 грн. Позивач звернувся до відповідача з вимогою встановити рівень посадового окладу відповідно до законодавчо гарантованого мінімального розміру у відповідності до Постанови № 212/8-60 від 31.05.1990 року Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням «О совершенствовании организации заработной платы и введении новых условий оплаты труда, тарифных ставок и окладов работников киностудий, творческих объединений, киновидеообьединений, кинозрелищных и кинопрокатных предприятий и других киноорганизаций кинематорграфии». Позивач стверджує, що заробітна плата йому не нараховується та не виплачується з 01.02.2015 року. За таких обставин позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі 24 130,55 грн., в іншій частині позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2015 року поновлено [PERSON] на посаді головного організатора трюкових зйомок ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка», стягнуто з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.10.2014 року по 31.01.2015 року в розмірі 32 631 грн. з врахуванням прибуткового податку (а.с. 11). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.04.2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2015 року змінено в частині стягнення з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.10.2014 року по 31.01.2015 року в розмірі 32 631 грн. до 5 850 грн. з врахуванням прибуткового податку. Змінено додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2015 року в частині стягнення з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» на користь [PERSON] заробітної плати за один місяць з 10 877 грн. до 1 800 грн. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.71-73). Вказане рішення залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 08.07.2015 року (а.с.74-75). Наказом ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» № 30-К від 25.02.2015 на виконання рішення районного суду м. Києва від 20.02.2015 року наказ № 317-К від 27.10.2014 року про звільнення [PERSON] скасовано, позивача поновлено на посаді головного організатора трюкових зйомок художньо-виробничого персоналу з 30.10.2014 року, встановлено посадовий оклад у розмірі 1 800 грн. (а.с. 3). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За умовами ст. 94 КЗпП України заробiтна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразi, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працiвниковi за виконану ним роботу. Розмiр заробiтної плати залежить вiд складностi та умов виконуваної роботи, професiйно-дiлових якостей працiвника, результатiв його працi та господарської дiяльностi пiдприємства, установи, органiзацiї i максимальним розмiром не обмежується. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Позивач стверджує, що заробітну плату не отримує з 01.02.2015 року, що не заперечувалось і представником відповідача у судовому засіданні. У позовній заяві [PERSON] посилається на положення Постанови № 212/8-60 від 31.05.1990 року Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням «О совершенствовании организации заработной платы и введении новых условий оплаты труда, тарифных ставок и окладов работников киностудий, творческих объединений, киновидеообьединений, кинозрелищных и кинопрокатных предприятий и других киноорганизаций кинематорграфии». Вказаною Постановою передбачається, що оплата художньо-виробничого персоналу за час між картинних перерв здійснюється згідно з Постановами Ради Міністрів СРСР від 24.02.1961 року №196 та від 19.07.1962 року №777 з наступними доповненнями та змінами. Так, згідно Постанов Ради Міністрів СРСР від 24.02.1961 року №196 та від 19.07.1962 року №777 акторам та постановникам фільмів оплачувалась міжкартинна перерва до декількох тижнів - в залежності від категорії працівників (посада організатора трюкових зйомок відсутня у зазначених переліках, оскільки її тоді не існувало в класифікаторі професій, а отже при оплаті праці цю посаду за аналогією прирівнювали до інших посад художньо- виробничого персоналу). Відтак, позивач просить здійснити розрахунок наявної заборгованості із виплати заробітної плати виходячи із посадового окладу директора знімальної групи першої категорії у сумі 3 755 грн. Однак, згідно рішення Апеляційного суду міста Києва від 11.09.2014 року, за період з серпня 2001 року по 31.12.2005 року, а також за 2013 та 2014 роки сторонами не надано доказів щодо розміру заробітної плати позивача, у зв'язку з чим, для нарахування заборгованості по заробітній платі за указані періоди колегія суддів вважає за правомірне взяти місячні окладу позивача за найближчу дату, станом на яку відомий розмір окладу позивача. Відтак, здійснюючи розрахунок заборгованості з заробітної плати, колегія суддів палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва, із висновками якої погодилась і колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (ухвала від 18.12.2014 року), встановила, що посадовий оклад позивача становить 1 800 грн. Посилання позивача на необхідність стягнення заробітної плати за період з 01.02.2015 року по 16.03.2016 року не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до Наказу ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» № 174-К від 16.09.2015 року [PERSON] звільнено з посади головного організатора трюкових зйомок за погодженням сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 59). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачеві не виплачувалась заробітна плата у період з 01.02.2015 року по 16.09.2015 року (дата звільнення позивача), що становить 7 місяців 16 днів. У вересні 2015 року 22 робочих дні, з яких Позивач відпрацював 12 днів. Таким чином, заборгованість через невиплату заробітної плати позивачеві у період з 01.02.2015 року по 16.09.2015 року становить: (1800 : 22 * 12) + 1800 * 7 = 13 581,82 грн. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,- наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до п.2 зазначеної Постанови середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Час, протягом якого працівники згідно із чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Затримка розрахунку з позивачем після звільнення з роботи з 17.09.2015 року по 16.03.2016 року становить 126 робочих днів. При цьому, середньоденна заробітна плата складає: 1 800 * 2 / 43 (кількість відпрацьованих днів за серпень та липень 2015 року) = 83,72 грн. Отже, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку становить: 83,72 * 126 = 10 548,73 грн. Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільнені у розмірі 10 548,73 грн. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial