Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дати розірвання шлюбу за рішенням суду від 29.10.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2007 року від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2010 року шлюб з [PERSON] розірваний. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, про добровільну сплату аліментів домовитися не вдалося. Проживають з відповідачем окремо, дитина мешкає з нею. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач працездатний, офіційно не працює, інших осіб на утриманні не має, обіцяв влаштуватися на роботу та сплачувати сину кошти, однак обіцянки не виконав та грошей на дитину не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим з урахуванням думки позивача суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2007 року (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний (а.с. 3). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина сторін по справі проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, за повідомленням позивача він офіційно не працевлаштований, інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на його забезпеченні не має. Отже, беручи до уваги зазначені обставини, суд вважає, що наведені обставини є підставою для часткового задоволення позову про стягнення на користь позивача з відповідача аліментів, а саме у розмірі по 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Позивач також просить стягнути аліменти на утримання дитини за минулий час починаючи з дати набрання рішення суду про розірвання шлюбу з відповідачем, а саме з 29.10.2010 року. Позовна заява подана до суду 05 лютого 2016 року. За нормою ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від сплати. З пояснень позивача, вона просила [PERSON] надавати кошти на утримання сина, однак, відповідач лише обіцяв допомагати в цьому, проте своїх зобов'язань не виконував. На підтвердження обставин того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, проте не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням [PERSON] від сплати коштів будь-яких доказів суду не надано та про такі заявлено не було, у зв'язку з чим позов у частині вимог про стягнення з відповідача аліментів за минулий час задоволенню не підлягає, так як не знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням зазначеного аліменти з відповідача слід стягнути з дати пред'явлення позову до суду, а саме з 05.02.2016 року, як це передбачено ч. 1 ст. 191 СК України. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial