Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Київського учбово-виробничого підприємства № 3 Українського товариства сліпих, ТОВ «Союз-Інвест» з вимогами визнати Київське учбово-виробниче підприємство № 3 Українського товариства сліпих таким, що втратив право користування земельною ділянкою площею 1,8607 га за адресою: [ADDRESS]; визнати ТОВ «Союз-Інвест» таким, що втратило право користування земельною ділянкою площею 1,8607 га за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивачі вказали, що вони на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель, від 06.10.2011 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2046, є співвласниками у рівних долях (по 1/7) нерухомого майна: нежитлових будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS], які складаються з А-адміністративний корпус (площа -94,5 кв.м.), Б- будівля складу (площа - 46,8 кв.м.), В - гараж (площа 153,9 кв.м.), Г 16 - будинок відпочинку (площа - 70,2 кв.м.). Вказане майно було придбане у ТОВ «Союз-Інвест», яке належало йому на праві власності на підставі ухвали господарського суду м. Києва від 23.12.2010 року. Раніше вказане майно належало Київському учбово-виробничому підприємству № 3 Українського товариства сліпих. ТОВ «Союз-Інвест» та Київське учбово-виробниче підприємство № 3 Українського товариства сліпих були землекористувачами земельної ділянки площею 1,8607 га, на якій розташоване це нерухоме майно. Київське учбово-виробниче підприємство № 3 Українського товариства сліпих й досі є землекористувачем на підставі державного акту на право постійного користування, виданого йому у 1988 році. ТОВ «Союз-Інвест» набув право користування земельною ділянкою, однак своє право у встановленому чинним законодавством України порядку не оформив. Позивачі вказали, що шляхом придбання нерухомого майна розташованого на земельній ділянці вони фактично набули право користування земельною ділянкою на підставі ст.120 ЗК України, ст.. 377 ЦК України, однак наразі позбавлені можливості оформлення в установленому порядку свого права користування у зв'язку з тим, що Козинська селищна рада без заяви Київського учбово-виробничого підприємства № 3 Українського товариства сліпих про відмову від права постійного користування всією земельною діяльною немає можливості прийняти відповідне рішення. Київське учбово-виробниче підприємство № 3 Українського товариства сліпих не надає добровільну відмову від права постійного користування від земельної ділянки площею 1,8607 га, у зв'язку з чим позивачі звернулись до суду в зв»язку з порушенням їх права відповідачами. В судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача Київського учбово-виробничого підприємства № 3 Українського товариства сліпих [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні в зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Крім того представник відповідача пояснив, що відповідач мав намір відмовитися від земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею саме 0,4687 га, оскільки саме на цій відокремленій земельній ділянці розташоване нерухоме майно, належне на праві власності позивачам, на підтвердження чого надав суду копію нотаріально-посвідченої заяви від 22.03.2012 р. про відмову від користування земельною ділянкою площею 0,4687 га за вказаною адресою. Представник відповідача ТОВ «Союз-Інвест» [PERSON] позов визнав та не заперечив проти його задоволення, оскільки такого способу захисту своїх прав на який посилаються позивачі не має в чинному законодавстві. Третя особа Козинська селищна рада в судові засідання не з'являлась, направили суду заперечення в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Прокурор Козленко А.С. в судовому засіданні заперечила проти позову та просить відмовити в його задоволенні. Суд вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до державного акту на право користування землею від 1988 року Київському учбово-виробничого підприємства № 3 Українського товариства сліпих була передана у користування земельна ділянка площею 4,3 га., для будівництва бази відпочинку, яка розташована в смт. Козин, Обухівського району, Київської області. Постановою президії Центрального правління УТОС від 15.12.2009 р.«Про надання дозволу Київському УВП № 3 УТОС на передачу окремих будівель відпочинку» було надано дозвіл Київському УВП № 3 УТОС по опрацюванню питання щодо передачі двох садових будинків з підсобними приміщеннями бази відпочинку «Івушка», що буде передана інвестору. 26.01.2010 р. постановою президії Центрального правління УТОС «Про надання дозволу Київському УВП № 3 УТОС на укладення угоди про спільну діяльність по реконструкції бази відпочинку «Івушка», було дозволено директору Київському УВП № 3 УТОС укласти з ТОВ «Союз-Інвест» угоду про спільну діяльність по будівництву на земельній ділянці розміром 0,4687 га., яка входить до складу бази відпочинку «Івушка» Київського УВП №3, об»єкту. 17.02.2010 року між Київським учбово-виробничим підприємством № 3 Українського товариства сліпих та ТОВ «Союз-Інвест» було укладено договір простого товариства про спільну діяльність, а 17.02.2010 року додаткову угоду №1 до вказаного договору. Рішенням Козинської селищної ради від 13.07.2010 року №5 Київському учбово-виробничому підприємству № 3 Українського товариства сліпих було надано дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності на будівлі що розташовані за адресою: [ADDRESS], які складаються з А-адміністративний корпус (площа -94,5 кв.м.), Б- будівля складу (площа - 46,8 кв.м.), В - гараж (площа 153,9 кв.м.), Г 16 - будинок відпочинку (площа - 70,2 кв.м.). 22.12.2010 року Київське учбово-виробниче підприємству № 3 Українського товариства сліпих, зареєструвало своє право власності на вказані будівлі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. 06.10.2011 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз-Інвест» було укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2046, що підтверджується вказаним договором купівлі-продажу нежитлових приміщень. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками у рівних долях (по 1/7) нерухомого майна, а саме нежитлових будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS], які складаються з А-адміністративний корпус (площа -94,5 кв.м.), Б- будівля складу (площа - 46,8 кв.м.), В - гараж (площа 153,9 кв.м.), Г 16 - будинок відпочинку (площа - 70,2 кв.м.), що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 19.10.2011 року. Вказане майно на момент відчуження належало ТОВ «Союз-Інвест» на праві власності на підставі ухвали Господарського суду м. Києва у справі № 9/371 від 23.12.2010 р., зареєстрованої в Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації» 19.07.2011 р. в реєстрову книгу № 58 за номером запису 98. Відповідно до змісту ухвали Господарського суду м. Києва у справі № 9/371 від 23.12.2010 р. право власності на зазначені вище об'єкти нерухомості перейшло до ТОВ «Союз-Інвест» на підставі п. 5 мирової угоди, укладеної між ТОВ «Союз Інвест» та Київським учбово-виробничим підприємством № 3 Українського товариства сліпих. Судом встановлено, що наразі належне на праві власності позивачам нерухоме майно раніше належало Київському учбово-виробничому підприємству №3 Українського товариства сліпих. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Козинською селищною радою 22.10.2010 р., було отримане відповідачем під час та на виконання договору повного товариства про спільну діяльність від 17.02.2010 р., укладеного між відповідачем Київським учбово-виробничим підприємством № 3 Українського товариства сліпих та відповідачем ТОВ «Союз-Інвест», який передував укладанню між ними мирової угоди в господарській справі № 9/371. З пояснень сторін та зі змісту наданих ним суду договору та додаткової угоди до нього б/н від 19.02.2010 р. судом встановлено, що предметом вказаного договору було інвестування ТОВ «Союз Інвест» відновлення об'єктів нерухомого майна на відокремленій земельній ділянці площею 0,4687 га за адресою: [ADDRESS], та оформлення права власності на них в порядку та на умовах визначених договором. В результаті виникнення спору між сторонами договору про неналежне його виконання, господарським судом м. Києва була постановлена ухвала про затвердження мирової угоди від 23.12.2010 р., яка фактично стала для відповідача ТОВ «Союз Інвест» правовстановлюючим документом на об'єкти нерухомого майна, відповідно які в подальшому були відчужені позивачам. Відтак, встановлено, що набуті позивачами об'єкти нерухомості розташовані на відокремленій земельній ділянці площею 0,4687 га за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується кадастровим планом земельної ділянки. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], площею 4,3 га, включаючи площу земельної ділянки 0,4687 га, належить Київському учбово-виробничому підприємству № 3 Українського товариства сліпих на праві постійного користування на підставі державного акту про право користування землею серії Б № 027060, виданий у 1988 р.. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 02.04.2002 р. № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право користування земельною ділянкою» раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що шляхом придбання нерухомого майна розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] вони фактично набули право користування земельною ділянкою, однак позивачі позбавлені можливості оформлення в установленому порядку свого права користування у зв'язку з тим, що Козинська селищна рада без заяви відповідача про відмову від права постійного користування всією земельною діяльною немає можливості прийняти відповідне рішення. Позивачі вказали, що відповідач неправомірно користується земельною ділянкою площею 1,8607 га за адресою: [ADDRESS], на якій розташовані належні їм на праві власності об'єкти нерухомого майна, ухиляється від добровільної відмови від користування зазначеною земельною ділянкою, у зв'язку з чим порушуються їх права, та послались на свої листи до відповідачів від 12.03.2012 р., 26.03.2012 р., 30.03.2012 р., 02.04.2012 р., 05.04.2012 р., 06.04.2012 р. з проханням направити до Козинської селищної ради заяву про відмову від права користування всією земельною ділянкою площею 1,8607 га.. Дослідивши матеріали справи, та вислухавши представників сторін, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, із врахуванням внесених Законом України від 05.11.2009 р. N 1702-VI змін, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частина 1 ст. 120 ЗК України, п. е ч. 1 ст. 141 ЗК України зазначають, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у користуванні іншої особи, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти, припиняється. Відповідно до ст. 143 ЗК України, вказується виключний перелік підстав про примусове припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку. З врахуванням викладених норм матеріального права суд приходить до висновку, що правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. При цьому новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до законодавства. Виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення договору оренди земельної ділянки. Реєстрація права власності на будівлю і споруду автоматично не тягне переходу права користування земельною ділянкою під нею, оскільки в наведених вище нормах цивільного та земельного законодавства йдеться про перехід права власності, права користування на землю при переході права власності на об'єкт нерухомості на підставі договору відчуження. Чинне законодавство встановлює, що, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування ( ст. 123 ЗК України). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Частиною 2 ст. 149 ЗК України передбачено, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень сільських селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Виходячи з наведених норм, правочини, що тягнуть перехід права власності на об'єкт нерухомості, водночас є підставою для переходу права на землю, однак оформлення такого права здійснюється у встановленому законом порядку. Відповідач ТОВ «Союз Інвест» будучи на той час фактично належним землекористувачем не звернувся до Козинської селищної ради з заявою про надання у користування земельної ділянки, на якій розміщене набуте ним у власність нерухоме майно. На момент укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна з позивачами від 06.10.2011 р. відповідач не оформив та (не набув) права користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], що встановлено з матеріалів справи. За наявними в матеріалах справи документами встановлено, що позивачі також не звертались до Козинської селищної ради з письмовою заявою на оформлення свого права користування земельною за зазначеною адресою. Суду не було надано доказів такого звернення, не було надано рішення ради про відмову позивачам в оформленні такого права користування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 377, ч. 2 ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на об'єкти нерухомого майна, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача. Право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухомість, переходить до набувача об'єктів нерухомості виключно за умови, що в момент їх відчуження у попереднього власника, згідно з вимогами земельного законодавства України, таке право було і воно належним чином посвідчене. За наданими сторонами доказами судом встановлено, що оскільки відповідач як попередній для позивачів правовласник нерухомого майна, не оформив у встановленому законодавством порядку право користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], то до позивачів, як набувачів нерухомого майна, не перейшло право користування зазначеною земельною ділянкою. Більш того, самими позивачами не було додержано вимог законодавства щодо оформлення такого права, оскільки автоматичний перехід права користування чинним законодавством не передбачено. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на наведене, зокрема на недодержання ТОВ «Сюз-Інвест» та позивачами вимог законодавства щодо порядку переходу права користування земельною ділянкою у випадку набуття права власності на нерухоме майно, розміщене на ній, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права у позивачів на набуття права користування цією земельною ділянкою. Відповідно до копії витягу з переліку основних засобів, переданих в оперативне управління відповідачу, від 01.02.2010 р., копії кадастрового плану земельної ділянки, договорів на надання електропостачання, газу, витягу з протоколу спільного засідання від 16.05.2012 р. про розподіл путівок на сезон 2012 р. та інших, суд дійшов висновку про розміщення на території земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]діючої станом на сьогодні бази відпочинку «Івушка», яка призначена для оздоровлення та відпочинку інвалідів. На обґрунтування розміру площі земельної ділянки 1,8607 га, на припинення права користування якою заявлено позовні вимоги, позивачі доказів не надали. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Більш того, з систематичного аналізу ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України та судової практики, суд дійшов висновку, що обраний позивачами спосіб захисту права не відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами, передбаченими статтею 152 ЗК України, з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства. Відповідно до вказаної норми захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення прав юридичних і фізичних осіб, порушених внаслідок прийняття неправомірних рішень, дій чи бездіяльності державних органів або посадових осіб органів місцевого самоврядування. Позивачі звернулись до суду з вимогами визнати відповідачів таким, що втратило право користування земельною ділянкою площею 1,8607 га за адресою: [ADDRESS]. З огляду на наведене, обраний позивачами спосіб захисту цивільного права не відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Розглянувши подані сторонами докази та дослідивши матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та з урахуванням вимог чинного законодавства суд приходить до думки, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, в зв'язку з їх недоведеністю та не обґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed