Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, про дострокове припинення дії свідоцтва, посилаючись на те, що власники свідоцтва на знак для товарів та послуг не використовують останній протягом трьох років, що є підставою для припинення його дії. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в останньому та з урахуванням додаткових пояснень /а.с. 160 - 166/, у яких представник зазначає, що відповідачами не доведено використання торгівельного знаку, оскільки останній використовується не активно, безконтрольно з боку відповідачів і лише у декількох напрямках із чисельних за якими було закріплено відповідний торгівельний знак. Зазначене свідчить про невикористання торгівельного знаку відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, представник зазначив про те, що торгівельний знак використовується з порушенням норм чинного законодавства, зокрема його використання має місце не на відповідних правових підставах. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що торгівельний знак відповідачами використовується активно, мають місце відповідні правові підстави для його використання. Крім того, використання торгівельного знаку з часом набирає обертів і розширюється відповідно до зареєстрованих класів та послуг, однак це справа часу, а саме розширення господарської діяльності, що відбувається поступово. Відповідачі не зобов'язані одразу використовувати власну торгівельну марку у всіх зареєстрованих класах та послугах, проте мають такий намір та поступово розширюють свою діяльність /а.с. 53-57/. Представник Державної служби інтелектуальної власності України проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на необґрунтованість останнього. Так, позивач не зазначила в чому полягають протиправні дії Державної служби інтелектуальної власності України, які порушили права позивача, а також не зазначено порушень прав позивача й іншими відповідачами. Крім того, представник зазначила, що торгівельна марка, яка зареєстрована за відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] використовується активно. Правові аспекти можливого, з точки зору господарської діяльності, використання торгівельної марки з порушеннями, не можуть слугувати підставою для тверджень, що торгівельна марка не використовується, а отже підстави для дострокового зупинення дії свідоцтва відсутні /а.с. 131 - 135/. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 492 ЦК України, торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Згідно ст. 493 ЦК України, суб'єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи. Згідно ст. 494 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам. Згідно ч. 2 ст. 495 ЦК України, майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором. Згідно копії свідоцтва на знак для товарів та послуг № [NUMBER], зареєстрованому в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 13.05.2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками торгівельного знака «[INFO]» щодо товарів та послуг 3 та 35 класу МКТП /а.с. 58 - 60, 112 - 130/. Згідно ч. 3 ст. 425 ЦК України, майнові права інтелектуальної власності можуть бути припинені достроково у випадках, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором. Згідно ст. 17 Закону України, «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України, «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. Згідно дипломів із позначенням торгової марки «[INFO]», витягів з Інтернету із зображенням рекламуванням торгової марки «[INFO]», ліцензійного договору на використання торгової марки «[INFO]», квитанцій про оплату товару торгової марки «[INFO]», фотокарток із зображеннями виставок, ярмарок із зображенням товарів торгової марки «[INFO]», витягів з публіцистичного журналу, рекламних брошур на товар торгової марки «[INFO]», вбачається, що торгівельна марка «[INFO]», активно використовується у господарській діяльності, починаючи з 2013 року по теперішній час, зокрема й іншими особами на підставі правочину/а.с. 61-111, 157 - 159/. Оцінка того, чи є використання істинним, повинна проводитися з урахуванням всіх фактів і обставин, що відносяться до встановлення того, чи є комерційне використання реальним і розглядається воно як таке, що мало місце в економічному секторі, тобто мало на меті отримати або зайняти місце на ринку для товарів чи послуг, захищених знаком, а також з урахуванням природи товарів і послуг, характеристики ринку, масштабу і регулярності використання товарного знака. Згідно ч. 4 ст. 16 Закону України, «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України, «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва. Оцінюю чи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що представником відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю доведено використання торгівельної марки «[INFO]» протягом трьох років з дати публікації відомостей про видачу свідоцтва. Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду, який має приймати рішення у справі в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи іншій спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього), так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення. Представник позивача зазначив, що відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не використовується торгівельна марка протягом трьох років з дня її реєстрації, що було спростовано у судовому засіданні, вище зазначеними доказами. В подальшому представником позивача було зазначено, що торгівельна марка використовується з порушеннями вимог чинного законодавства, що представником позивача не обґрунтовано та не є доказом невикористання торгівельної марки. Також представник позивача не надав доказів на підтвердження того, що з боку відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відсутній контроль щодо використання торгівельної марки третіми особами і у позові такі обґрунтування, як одна з підстав позовних вимог відсутні. Крім того, в подальшому представником позивача було зазначено, що торгівельна марка не використовується в окремій частині зареєстрованих класів та послуг згідно МКТП, про те не зазначив у якій саме частині, оскільки з наданих письмових доказів вбачається, що торгівельна марка «[INFO]» активно використовується у багатьох напрямках, що зареєстровані, а ті про які зазначив представник позивача, як такі що не використовуються, відповідачами використовуються, про що зазначено вище. Також представник позивачане надав пояснень, чому за наявності таких обставин, дія свідоцтва підлягає припиненню в цілому або щодо якої частини зареєстрованих класів та послуг свідоцтво підлягає припиненню. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позові вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні останніх. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed