overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. З 2013 року у цьому будинку зареєстрований - відповідач [PERSON] як підопічний. З січня 2014 року, відповідач виїхав у невідомому напрямку і до теперішнього часу жодного разу в будинку не з»являвся. Таким чином [PERSON] утратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування цим житлом. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Кодимського РБТІ №4044670 від 05 липня 2004 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Згідно записів у домовій книзі домогосподарства по [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований у цьому помешканні з 2013 року. Згідно акту обстеження домоволодіння по [ADDRESS] від 30 липня 2014 року, [PERSON] за цією адресою не проживає з січня 2014 року. Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до роз»яснень, що містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Продеякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Основною вимогою для задоволення позову з цієї підстави є не проживання особи без поважної причини понад встановлені строки, тобто особа має можливість проживати у будинку, проте не робить цього без поважної причини. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач в помешканні де зареєстрований не з»являється на протязі більше шести місяців, поважних причин відсутності у нього не було, фактично проживає в іншому місці, а тому суд констатує, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS], що належить [PERSON]. На підставі ст.ст.71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] Цей будинок дістався їй у спадщину після смерті батька. Після розірвання шлюбу у 2012 році, відполвідач виїхав із с. Загнітків і вже більше ніж шість місяців не з»являвся до помешкання, в якому зареєстрований. Таким чином [PERSON] утратив право користування жилим приміщенням- будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №598/2005), виданого 15 жовтня 2005 року Кодимською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за №4383, [PERSON] є спадкоємцем майна - житлового будинку [ADDRESS] - після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8805588, виданого 01 листопада 2005 року Кодимським районним бюро технічної інвентаризації власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно довідки про склад сім»ї №167 від 27 січня 2014 року, виданої Загнітківською сільською радою, в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Згідно акту обстеження домоволодіння [ADDRESS], [PERSON] за цією адресою не проживає. Дослідивши заяви позивача, відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач в помешканні де зареєстрований не з»являється на протязі більше шести місяців, поважних причин відсутності у нього не було, фактично проживає в іншому місці, а тому суд констатує, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS], що належить [PERSON]. На підставі ст.ст.71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS], посилаючись на те, 07 вересня 2007 року він прописав, у належному йому на праві власності будинку, відповідача по справі, який на той час являвся йому зятем. Але жодного дня з дати реєстрації він не проживав у зазначеному домоволодінні, ніяких особистих його речей в будинку не має і ніколи не було. Фактично відповідач проживав в м. Ізюм Харківської області, де проживає й на даний час. 04 вересня 2012 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, шлюб між його донькою та відповідачем було розірвано. Незважаючи на неодноразові прохання позивача знятися з обліку, відповідач не реагує, хоча й не заперечував після розірвання шлюбу проти зняття його з обліку. Він не приймає участі у витратах по утриманню будинку та його ремонту. Представник позивача надала заяву, в якій просить розглянути справу за своєї відсутності та відсутності її довірителя. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився не повідомивши про причини своєї неявки. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Як встановлено судом, житловий будинок [ADDRESS], є приватною власністю позивача (а.с. 11). Згідно з довідки та акту Плисівської сільської ради Лозівського району Харківської області з 07 вересня 2007 року відповідач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживав і не проживає по теперішній час (а.с.14, 15 ). Виходячи з вимог ч.2 ст.167 Житлового Кодексу України, член сім'ї, який вибув з жилого приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин позовні вимоги є достатньо обґрунтованими та відповідають вимогам закону. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - ? частиною будинку [ADDRESS], що належить їй. В судовому засіданні [PERSON] посилалася на те, що [PERSON] зареєстрований в жилому приміщенні, власником якого є вона. Відповідач виїхав на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Однак є зареєстрованим у житловому будинку [ADDRESS]. Власником ? частини цього будинку є вона. Добровільно не бажає виписатися із зазначеної житлової площі, що належить їй. З 2009 року відповідач жодного разу не з»являвся у спірному житлі. Таким чином просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завачасно та належним чином - шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Позивач є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] Одеської області (довідка Кодимського районного бюро технічної інвентаризації №398 від 13 грудня 2013 року). Відповідач з 2006 року зареєстрований у спірному житлі (домова книга від 13 червня 1981 року для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS]). Згідно акту обстеження умов проживання, [PERSON] зареєстрований, але не проживає в будинку [ADDRESS] з 2009 року. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач в помешканні де зареєстрований не з»являється на протязі більше шести місяців, поважних причин відсутності у нього не було, фактично проживає в іншому місці, а тому суд констатує, що відповідач утратив право користування жилим приміщенням - ? частиною житлового будинку [ADDRESS], що належить [PERSON]. На підставі ст.ст.71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - ? частиною будинку [ADDRESS], що належить їй. В судовому засіданні [PERSON] посилалася на те, що перебувала у зареєстованому шлюбі з відповідачем. У 2010 році шлюб між ними розірвано. Відповідач виїхав на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Однак є зареєстрованим у житловому будинку [ADDRESS]. Власником ? частини цього будинку є вона. Добровільно не бажає виписатися із зазначеної житлової площі, що належить їй. З 2010 року відповідач жодного разу не з»являвся у спірному житлі. Таким чином просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завачасно та належним чином - шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Позивач є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] (довідка Кодимського районного бюро технічної інвентаризації №398 від 13 грудня 2013 року). Відповідач, після реєстрації шлюбу з [PERSON], проживав у спірному житлі. Після розірвання шлюбу у 2010 році відповідач виїхав з міста Кодими до м. Одеси. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач в помешканні де зареєстрований не з»являється на протязі більше шести місяців, поважних причин відсутності у нього не було, фактично проживає в іншому місці, а тому суд констатує, що відповідач утратив право користування жилим приміщенням - ? частиною житлового будинку [ADDRESS] що належить [PERSON]. На підставі ст.ст.71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що відповідач по справі позивачу доводиться колишнім зятем . З 02.12.1986 року позивач є наймачем кімнати [ADDRESS] . Будинок належить територіальній громаді м. Харкова . Разом із позивачем в спірній квартирі з 1993 року зареєстрований відповідач . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.02.1999 року шлюб між донькою позивача та відповідачем розірвано. Однак , з 1998 року та по теперішній час відповідач в спірній квартирі не мешкає ,особистий речей не має , за комунальні послуги не сплачує , у витратах на утримання квартири участь не бере . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач у судове засідання не з,явився , про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить територіальній громаді м. Харкова, особистий рахунок відкрито на ім,я позивача [PERSON] Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №25 від 14.10.2014 року за № 2235 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи відповідач є зятем позивача. Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між громадянином [PERSON] та [PERSON] розірвано , про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 19 грудня 2000 року , зроблено запис №825. Відповідно до акту завіреного КП «Жилкомсервіс» дільниця №25 відповідач [PERSON] в спірній квартирі не мешкає з 1998 року, що також підтверджується поясненнями свідків. З повідомлення Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області від 10.11.2014 року за № 62/6091 вбачається, що згідно обліків РВ [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] , в період часу з 01.01.2013 року по 13.11.2014 року з заявами та повідомленнями щодо перешкоди його проживанню за вищевказаною адресою з боку інших членів сім,ї не звертався. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірній квартирі більш ніж шість місяців , не сплачує комунальні послуги , особистих речей в квартирі немає та враховуючи положення ст.. 71 ЖК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування належною йому квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач є його братом, який понад десять років у спірній квартирі не мешкає , не несе витрат по утриманню житла, але значиться зареєстрованим за вказаною адресою, внаслідок чого позивач вимушений сплачувати надлишкові комунальні послуги. Сторони у судове засідання не з»явились; позивач надав заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав; відповідач про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Постановлено ухвалу про заочний розгляд справи З досліджених доказів судом встановлено, що: на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого комісією по приватизації житлового фонду Луганськводбуд від 16.01.1996 року, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. З будинкової книги, довідки Центржилком ві 01.03.2014 року, акту мешканців будинку від 26.02.2014р. встановлено, що у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] - брат позивача, який ніколи за даною адресою не мешкав, за комунальні послуги не сплачував, в благоустрої квартири, під'їзду, будинку та прибудинкової території участі ніколи не приймав . Згідно ст. 319, 334, 346, 386, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою є перешкодою для власника, то позивач має право вимагати усунення перешкоди і у такий спосіб, як визнання особи такою, що в тратила право користування жилим приміщенням. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір . На підставі викладеного, ст. ст. 319,386, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування приміщенням в квартирі № 73 будинки № 82 по пр. Леніна в м Маріуполі. У позовній заяві вказала, що їй на праві власності належить вказана квартира, надане право зареєстроване у БТІ м. Маріуполя 26.04.2002 року згідно реєстраційного посвідчення в реєстрі за № 35848 на підставі договору купівлі-продажу. У квартирі зареєстрований відповідач, її цивільний чоловік, який фактично в ній не проживає з 2012 року, речей його в квартирі також немає. Просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку, суд ухвалив справу розглянути заочно у відсутність відповідача . Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт того, що відповідач не проживає у спірній квартирі с 2012 року. Суд, вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з наступних підстав : З реєстраційного свідоцтва БТІ м. Маріуполя від 26.04.2002 року реєстр № 35848 вбачається, що вказана квартира належить [PERSON] на праві власності. Згідно довідки форма А, в квартирі [ADDRESS] [PERSON] Згідно з актом обстеження від 09.12.2015 року ЖБК «Іскра»» [PERSON] не проживає в спірній квартирі з листопада 2012 року, що підтверджується поясненнями сусідів. Згідно вимогам ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги акт ЖБК «Іскра», пояснення свідків, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом у в квартирі [ADDRESS] в м Маріуполі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що вона є наймачем квартири № [ADDRESS], у якій зареєстровано п'ятеро осіб з відповідачем включно, однак відповідач, останні сім років у вказаній квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у ньому мотивів. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибув із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим шляхом надсилання судових повісток за адресою реєстрації місця проживання та розміщення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua. оголошення про його виклик у судове засідання. Від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 265, 281, 282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з довідки ЛКП «№ 504» (а.с. 18) в квартирі № [ADDRESS], окрім позивача зареєстрований ще відповідач, з яким вона 10.11.2010 розірвала шлюб згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10.11.2010 (а.с. 5). Як вбачається із актів (а.с. 6-15) складених комісією ЛКП «№ 504» за період з 2010 по 2017 роки, відповідач у квартирі № [ADDRESS] не проживає. Згідно ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, п.п. 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього кодексу. У відповідності до вимог ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин суд приходить до висновку, про те, що відповідач у житловій квартирі № [ADDRESS] більше шести місяців не проживає без поважної причини, витрат по її утриманню не несе, а відтак на даний час є таким, що втратив право на користування цим житлом. У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, а тому їх задовольняє. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved