Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач звернуся до суду з названим позовом, та згодом уточнивши свої вимоги (а.с.104-105) просить постановити рішення, яким: - встановити юридичний факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] ; - встановити йому, [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, загальною площею 1.97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області. Маючи намір оформити спадщину, він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом було йому відмовлено у зв`язку із пропуском строку подачі заяви для прийняття спадщини. Позивач стверджує, що після смерті [PERSON] , заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори подав його рідний брат [PERSON] , однак не оформив належним чином, та [INFO] також помер. Тому строк для подачі заяви нотаріусу він пропустив з поважних причин. Крім того, просив встановити юридичний факт, що він позивач [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON] , в зв`язку з неможливістю документально підтвердити зміну прізвища братом з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 28.12.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 25.01.2021 року о 13:00 годині.\~ 25.01.2021 року ухвалою суду закрито підготовчий розгляд та призначено справу до судового розгляду на 08.02.2021 року о 14:00 годині. 08.02.2021 року ухвалою суду судове засідання відкладено, оскільки надійшла заява від позивача про уточнення позовних вимог та засідання відкладено на 16.03.2021 року о 10:00 годині. Позивач в судове засідання не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с.18,79а,109), подав до суду заяву про підтримання уточнених позовних вимог, наполягав на їх задоволенні, та розгляд позовної заяви просив здійснити у його відсутність (а.с.111). Представник відповідача [PERSON] прибувши до суду через канцелярію суду подала заяву про забезпечення доказів та про визнання позовних вимог її довірителем [PERSON] , та проведення судового розгляду у її відсутність та у відсутність [PERSON] (а.с.77).\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Відповідач Оріхівська сільська рада Болградського району Одеської області в підготовче засідання не з`явилася, повідомлена належним чином (а.с.18,79а,109), позов визнав, справу просив розглянути у відсутність представника, про що надав відповідну заяву (а.с.26,76,82,118). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Щодо встановлення факту родинних відносин: Конституція України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини поділяються на юридично значимі та юридично байдужі, з якими право не зв`язує будь-яких юридичних наслідків. Таким чином, не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі чи в силу будь-яких особливих властивостей, а в результаті визнання їх такими державою та закріплення у законі. Так, ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно положень ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Глава 6 ЦПК України врегульовано порядок розгляду судом справ про встановлення юридичних фактів. Таким чином, дані відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Пункт 1 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Разом з цим, оскільки з позовної заяви вбачається спір про право, так як встановлення даних юридичних фактів позивачу необхідно для оформлення спадкових прав, зазначені вимоги заявлені в позовному провадженні разом з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть [NUMBER] , виданим 10.09.2011 року на підставі актового запису про смерть №26 від 10.09.2011 року, складеного Виконавчим комітетом Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.7). Спадкоємцем за законом другої черги є брат померлого [PERSON] , оскільки його брат [PERSON] , також помер [INFO] , що підтверджується\~актовим записом\~про смерть\~№367\~від 10\~травня 2019\~року (а.с.23), який 19.04.2018 року звернувся з заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11). Згідно актового запису про народження позивача №27 від 10.07.1978 року, складеного Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області, його батьками зазначені російською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.22а). Відповідно до актового запису про народження [PERSON] , померлого [INFO] за №42 від 21.11.1972 року, складеного Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області, його батьками зазначені російською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.22). Згідно актового запису про смерть брата [PERSON] за №367 від 10.05.2019 року, складеного Виконавчим комітетом Оріхівською сільською радою Болградського району Одеській області, прізвище померлого [INFO] зазначено: « [PERSON] », помер у віці 46 років. Дата народження померлого [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] (а.с.23). В актовому запису про смерть брата [PERSON] за №26 від 10.09.2011 року, складеного Виконавчим комітетом Оріхівською сільською радою Болградського району Одеській області, прізвище померлого [INFO] зазначено: « [PERSON] », помер у віці 41 років. Дата народження померлого [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] (а.с.24). Разом з цим судом встановлено, що в першому примірнику актового запису про народження за №21 від 20.10.1969 року, складеного виконавчим комітетом Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області, прізвище дитини російською мовою значиться « [PERSON] », батьками зазначено російською мовою « [PERSON] та [PERSON] ». В даному примірнику актового запису є відмітка про встановлення батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , однак прізвище дитини змінено не було. Факт встановлення батьківства також підтверджується актовим записом про встановлення батьківства № 6 від 15.11.1976 року, складеного Виконавчим комітетом Оріхівської сільської ради Болградського району Одеській області (а.с.74). Судом було витребувано з Управління державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) другий примірник актового запису про народження №21 від 20.10.1969 року, складеного виконавчим комітетом Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області, де прізвище дитини російською мовою « [PERSON] », було виправлено на « [PERSON] » на підставі запису акту про встановлення батьківства № 6 від 20.10.1969 року, та батьками зазначено російською мовою « [PERSON] та [PERSON] » (а.с.120-121). Встановлені судом обставини свідчать про очевидність допущеної помилки при реєстрації встановлення батьківства відносно [PERSON] та не внесення виправлення його прізвища в перший примірник запису акту про його народження, що саме і не надало змогу позивачу підтвердити родинні відносини з померлим. Разом з цим, відповідно до Форми 1 (Заяви про видачу паспорту) на ім`я [PERSON] , [INFO] слідує, що померлий отримував паспорт серії [NUMBER] виданий 16.02.2000 року Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області, де в графі «Прізвище, ім`я та по батькові батька та матері» \~значиться: « [PERSON] , [PERSON] », місце проживання: « [ADDRESS] » (а.с.100). Відповідно до Форми 1 (Заяви про видачу паспорту) наданої Ізмаїльським районним відділом ДМС України в Одеській області, на ім`я [PERSON] , [INFO] слідує, що учень СПТУ-52 отримував паспорт серії [NUMBER] виданий 29.01.1986 року Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області, де в графі «Прізвище, ім`я та по батькові батька та матері» \~значиться: « [PERSON] , [PERSON] », місце проживання: «с. Оріхівка» (а.с.124). А відтак, досліджені документи є безумовним доказом того, що [PERSON] , [INFO] є рідним братом померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Щодо надання додаткового строку, для прийняття спадщини: Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на порушене право, поважні причини, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що виникають із спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть [NUMBER] , виданим 10.09.2011 року на підставі актового запису про смерть №26 від 10.09.2011 року, складеного Виконавчим комітетом Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцем за законом другої черги є брат померлого [PERSON] , оскільки його брат [PERSON] , також помер [INFO] , що підтверджується актовим записом\~про смерть\~№367\~від 10\~травня 2019\~року (а.с.23), який 19.04.2018 року звернувся з заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11). На час смерті спадкодавець був зареєстрований та постійно проживав в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області від 13.07.2020 року за №785 (а.с.8). Державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса 22.12.2020 року \~позивачу письмово роз`яснено про порушення строку визначеного законом для подачі заяви про прийняття спадщини, та необхідність звернення до суду з питання визначення додаткового строку (а.с.13). З матеріалів спадкової справи №218Б/2018, надісланої Київською державною нотаріальною конторою у місті Одеса, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою від 19.04.2018 року (а.с.39) до нотаріуса про прийняття спадщини за законом звернувся [PERSON] (а.с.33-71). Свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну ділянку не видавалось. Інших спадкоємців не має. Згідно копії особових рахунків надісланих Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в період з 1971 року по 2011 рік за наступними особовими рахунками №341, №384, № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , №399 проживали та були зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.82-93). Згідно довідки виконкому Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області за №78 від 01.02.2021 року відомості щодо особових рахунків на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за період з 1969 року по 1970 року та з 1974 року по 1976 року відсутні (а.с.94). Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та його братом [PERSON] підтверджуються цим рішенням шляхом встановлення юридичного факту, про що зазначено вище. Відповідно до ст.1216 ЦК \~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). \~ Згідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~ Положеннями ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1262 ЦК України \~у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Стаття 1272 ЦК України встановлює,\~ у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.\~\~ Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4 заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно п. 4 вищевказаної постанови, передбачений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Відповідач Оріхівська сільська рада Болградського району Одеської області, позов визнав повністю і беззаперечно (а.с.26,76,82,118). Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду… Якщо … визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пленум Верховного Суду України в постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України (в редакції ЦПК 2004 року) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приходить до переконання, що строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки позивач був переконаний, що спадщину після смерті брата [PERSON] прийняв інший рідний брат [PERSON] . І лише при зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] , йому стало відомо і нотаріусом роз`яснено, що брат [PERSON] не прийняв і не оформив спадщину як спадкоємець за законом після смерті брата [PERSON] , та як наслідок рекомендовано позивачу звернутися до суду. Такі обставини, як те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо можливості надання спадкоємцю додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті брата, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, необізнаність позивача з приводу не прийняття спадщини його братом [PERSON] після брата [PERSON] - суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивача об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Згідно положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов`язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Пропуск строку на прийняття спадщини хоча і є значним, однак позивач, будучи спадкоємцем за законом другої черги пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки не знав про обставини, які стали відомі йому лише після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , станом на час розгляду справи спадщина відумерлою не визнана, а тому позивач був не взмозі вчинити обов`язкові дії щодо подачі заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття. Інші спадкоємці, які б здійснили дії по прийняттю спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] - відсутні, представник відповідача згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.213 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved