Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Старопокровської сільської ради Чугуївського району Харківської області та [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення ХLІІІ сесії VІ скликання Старопокровської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 26.11.2014 року про передачу у власність земельної ділянки із земель житлової забудови [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд в [ADDRESS] , та скасування державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.08.2014 року позивач є власницею Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями який розміщений на земельній ділянці фонду житлової та громадської забудови та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім житлового будинку позивачу на праві власності належать надвірні будівлі та споруди до складу яких входить гараж літ «Ж». Власницею сусіднього будинку та земельної ділянки яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . Наразі позивачу стало відомо, що земельна ділянка на якій розташований гараж, позначений в договорі купівлі-продажу та в технічному паспорті літ. «Ж» увійшла під час приватизації [PERSON] до складу її земельної ділянки. Таким чином гараж, літ «Ж» належить позивачу на праві власності, а земельна ділянка під вказаним гаражем належить відповідачу [PERSON] . З метою досудового врегулювання спору позивач 06.09.2019 року зверталася до Старопокровської сільської ради Чугуївського району Харківської області із заявою. У відповідь на яку отримала лист згідно якого сільська рада у зв`язку з відмовою [PERSON] від мирової угоди рекомендувала звернутися до суду для врегулювання вказаного питання. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що з позовною заявою категорично не погоджується, заперечує проти зазначених позовних вимог та просила в задоволенні позову відмовити. Вказала, що будинок який належить їй на праві власності та земельна ділянка з самого початку розподілу земель в селі Стара Покровка належали її родині та ніколи не виходили із володіння. На час погодження меж земельної ділянки власником Ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] була [PERSON] . В акті погодження меж земельної ділянки межа між її земельною ділянкою та ділянкою [PERSON] позначено прямою (без виступів) лінією, що свідчить про те, що [PERSON] було відомо, що гараж про який йдеться в позові належав їй. Спірний гараж був збудований її родиною, після цього покійна на даний час бабуся [PERSON] надала дозвіл сусідам, а саме [PERSON] користуватися даним гаражем. На час процесу приватизації земельної ділянки гараж був зруйнований, та фактично від нього залишився лише фундамент та ворота. Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Ухвалою, постановленою судом, не виходячи до нарадчої кімнати 18 лютого 2021 року замінено неналежного відповідача Старопокровську сільську раду Чугуївського району Харківської області на правонаступника Новопокровську селищну об`єднану територіальну громаду Чугуївського району Харківської області. В судовому засіданні представник позивача адвокат Биченко А.О. позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити, як обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Представник відповідача Новопокровської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області до судового засідання не з`явився належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надав, причин неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шеленін А.І. в судовому засіданні заперечив проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив в його задоволенні відмовити в повному обсязі. Свідок [PERSON] дав показання про те, що він на замовлення [PERSON] здійснював виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час виготовлення вказаної технічної документації спірного гаражу до плану меж землеволодіння не вносив, оскільки він був зруйнованим та від нього залишилися лише ворота і одна стіна, що була ніби продовженням забору. З приводу погодження меж земельної ділянки із сусідами зазначив, що особисто межі не погоджував, а віддав технічну документацію замовнику [PERSON] , яка самостійно здійснювала погодження меж, яким саме чином та з ким йому невідомо. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, вивчивши письмові матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до наступного.\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ч.1,2 ст.78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Підстави набуття громадянами України права власності на землю визначені ст.81 ЗК України. Частиною 2 ст.95\~ЗК України визначено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст.96\~ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Частиною 2 ст.152\~ЗК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власники земельних ділянок зобов`язані: г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; е) дотримуватися правил добросусідства (ст.91 ЗК України), повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (ст.103 ЗК України). З роз`яснень, викладених у пункті 7\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 16.04.2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною 3 ст.152\~ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів захисту (ст.16 ЦК України). Судом встановлено,\~щозгідно договору купівлі-продажу від 29.08.2014 року [PERSON] є власницею Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розміщений на земельній ділянці фонду житлової та громадської забудови та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно вказаного договору купівлі-продажу, до складу надвірних будівель входить спірний гараж літ «Ж», що також підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 29.08.2014 року. Відповідно до договору дарування серія та номер 64 виданого 08.06.1991 року Старопокровською сільською радою Чугуївського району Харківської області відповідач [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до рішення XLIII сесії VI скликання Старопокровської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 26.11.2014 року «Про передачу у власність земельної ділянки із земель житлової забудови [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд на [ADDRESS] » сільська рада вирішила затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку із земель житлової забудови в [ADDRESS] . Передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1436 га кадастровий номер 6325487001:00:000:0095 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови в [ADDRESS] . У вищевказаній\~затвердженій технічній\~документації із\~землеустрою щодо\~встановлення меж\~земельної ділянки\~в натурі\~(на\~місцевості)\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~гр.\~ [PERSON] за\~адресою:\~ [ADDRESS] земельна ділянка під гаражем включена до земельної ділянки [PERSON] . Згідно матеріалів інвентаризаційної КП «ЧМБТІ» гараж літ «Ж» відноситься до надвірних будівель домоволодіння що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частиною другою статті 120 Земельного Кодексу України встановлено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Таким чином, уклавши 29.08.2014 року договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями до складу яких також входить і спірний гараж [PERSON] стала користувачем земельної ділянки на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16). Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/18560/16, вказано, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Такий перехід відбувається відповідно до законодавства незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди\~ особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц). Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно положень статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до пункту г) частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини винесене Старопокровською сільською радою Чугуївського району Харківської області рішення XLIII сесії VI скликання від 26.11.2014 року «Про передачу у власність земельної ділянки із земель житлової забудови [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд на [ADDRESS] » грубо порушує права позивач, оскільки даним рішенням фактично передано у власність [PERSON] земельну ділянк, яка знаходиться під гаражем, що належить позивачу на праві власності, а тому повинно бути визнане недійсним в розумінні ст. 155 ЗК України. З приводу посилання відповідача на погодження меж земельної ділянки під час приватизації з попереднім власником Ѕ частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає, що згідно акту погодження меж, який міститься в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] стоїть підпис [PERSON] , тоді як згідно договору купівлі продажу Ѕ частки житлового будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 29.08.2014 року, була попереднім власником вказаного будинку була [PERSON] . Тобто з акту погодження меж земельної ділянки неможливо встановити з ким саме здійснювалося погодження меж спірної земельної ділянки, інших доказів суду надано не було. До того ж власницею земельної ділянки [PERSON] стала 26.11.2014 року, тобто вже після укладення 29.08.2014 року [PERSON] договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, тобто погодження меж земельної ділянки відбувалося з попереднім власником. Ураховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved