Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 07 травня 1998 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей повнолітнього [PERSON] 1998 року народження та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . Сім`я не склалася через різні сімейні та життєві цінності, відповідач веде себе відсторонено від сім`ї, не піклується про неї та дітей. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. Позивач, підтримуючи позовні вимоги, в судовому засіданні просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.05.1998 року виконкомом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 03. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в суді позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши сторони, вивчивши докази по справі, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в підготовчому засіданні з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 07 травня 1998 року виконкомом Радушанської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 03, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Дитина проживає з позивачем. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Позивач та відповідач проживають за однією адресою, з травня 2019 року шлюбних відносин не підтримують. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку із чим шлюб, зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 384,20 гривень, а інша частина в розмірі 384,20 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved