Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який збільшувала та уточнювала /а.с.78,79/, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частин всіх видів доходу, але не менше ніж 1000 грн. щомісячно та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду на період її перебування у відпустці за доглядом за дитиною. Свої вимоги мотивує тим, що малолітній син проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги не надає, крім того згідно довідки № 141 від 27.10.2015 року про потребу дитини у домашньому догляді Лікарської консультативної комісії КЗ «Львівська залізниця» син перебуває на диспансерному обліку до 11.11.2016 року та потребує домашнього догляду, і тому вона не може ходити на роботу. В зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача позов визнала частково, пояснивши, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частин всіх видів доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також щодо стягнення на утримання позивачки аліментів в розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу. Заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятку випадків передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 183 ЦК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 ЦК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.02.2012 року та від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. /а.с.6/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.12.2004 року шлюб між сторонами було розірвано /а.с.4/. Малолітній син проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. З пояснень позивача, відповідач не надає матеріального утримання на дитину, а також не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає дитина. Оскільки відповідач не надає матеріального утримання на дитину та дружину добровільно, то це слід робити у судовому порядку, як цього вимагає позивач. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що відповідач є інвалідом ІІІ-ї групи /а.с.28/, має постійний дохід, оскільки отримує пенсію /а.с.27/, інших осіб на утриманні немає, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідатиме інтересам сторін. Разом з тим, в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі неменше ніж 1000 грн. щомісячно слід відмовити, оскільки з аналізу ст.ст. 183 та 184 ЦК України слідує, що чинним законодавством не передбачене одночасне стягнення аліментів у частці від заробітку батька дитини та аліментів у твердій сумі. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на користь позивачки в розмірі 500 грн. на період її перебування у відпустці за доглядом за дитиною, то суд вважає, що така вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Як убачається з довідки № 141 від 27.10.2015 року про потребу дитини у домашньому догляді Лікарської консультативної комісії КЗ «Львівська залізниця» [PERSON] перебуває на диспансерному обліку до 11.11.2016 року та потребує домашнього догляду /а.с.80/. Згідно з наказом СП «Сферос-Електрон» від 02.11.2015 року № 247-в позивачці надано відпустку по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з досягненням нею трирічного віку з 12.11.2015 року до 11.11.2016 року /а.с.81/. Відповідно до ч. 4 ст. 76 ЦК України якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу Беручи до уваги, що позивачка має піклуватися про малолітню дитину, яка перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду, а також те, що відповідач отримує пенсію, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів з відповідача у частці від його доходуна утримання позивачки, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно до закінчення дії довідки № 141 від 27.10.2015 року, тобто до 11.11.2016 року, відповідатиме інтересам сторін. Крім стягнення аліментів з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору в доход держави.

Outcome: partial