Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку до [INFO] . Додатковими позовними вимогами позивач просить залишити в силі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.08.2018, яким задоволені вищевказані позовні вимоги. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) у розмірі 1 відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, а саме 65297,94 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на лікування сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 гривень, додаткові витрати на оздоровлення сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що сторони перебували у шлюбі з 08 вересня 2015 року, від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З червня 2017 року сторони однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, з цього часу діти знаходяться на утриманні матері. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей та їх матеріальному утриманні. Також, позивач зазначила, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, єдиним джерелом доходу є соціальні виплати на дітей, яких не достатньо для утримання двох малолітніх дітей. Заочним рішенням Червонозаводського суду м. Харкова від 31.08.2018 року позовні вимоги були задоволені, відкрито виконавче провадження, але відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим за період з лютого 20118 року по червень 2019 року утворилася заборгованість в сумі 65297,94 грн., сплата аліментів прострочена на 515 днів. Позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний сплатити пеню у зв`язку з простроченням сплати аліментів, яка має становити розмір, що дорівнює заборгованості. Також, позивач зазначила, що діти потребують додаткових витрат на лікування та оздоровлення. У малолітнього [PERSON] , [INFO] , має вади зору та потребує постійного відвідування лікувальних закладів, контролю за станом зору та лікування з метою корегування зору, що потребує додаткових матеріальних витрат. Крім того, дітей необхідно оздоровлювати у літній період року, що також потребує додаткових витрат. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.05.2018 відкрито провадження у справі, призначено призначення підготовчого судового засідання. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.05.2018 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.08.2018 позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини, з якою проживає дитина задоволені. 25 червня 2019 року відповідач звернувся із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, перегляд та скасування заочного рішення. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 заочне рішення від 31.08.2018 скасовано, справу призначено на новий розгляд. 29 липня 2019 року через канцелярію суду відповідачем подано заяву, в якій він зазначає про наявність обов`язку утримувати неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх мати позивачку [PERSON] . Крім того, відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2014 стягнуті аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача. Також, відповідач має повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний утримувати. До того ж, відповідач має непрацездатну мати [PERSON] , [INFO] . Крым того, відповідачем 13.03.2020 подано письмові пояснення щодо предмету позову та додаткових позовних вимог, якими він визнає позовні вимоги частково не заперечує сплачувати на утримання неповнолітніх дітей та дружини по 1/14 частини усіх видів заробітку. Позовні вимоги в часині стягнення пені та додаткових витрат на дітей не визнає, вважає їх недоведеними. Позивач надала суду заяву, якою наполягає на позовних вимогах, просила розглянути справу у її відсутність. У судове засідання відповідач не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність, винести рішення з урахуванням наявних у нього зобов`язань. Треті особи не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який 08 вересня 2015 року зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 492. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дітей. Розпорядженням Харківського міського голови від 24.02.2017 № 198/2к [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.03.2017 по 13.06.2019 включно. Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, діти проживають разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№ 3 від 15.05.2006, роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст. 183, 184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд враховує наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї. Так, судом встановлено, що відповідач має неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на якого рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2014 стягнуті аліменти у розмірі ј частині усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.01.2020 розмір аліментів, що стягується на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , змінений з 1/4 на 1/14 частку, з урахуванням наявності у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, а також повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Вказаним рішенням суду також встановлено, що платник аліментів має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю [PERSON] , матеріальна допомога на його утримання надається за домовленістю батьків. Також, [PERSON] має повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Крім того, платник аліментів має непрацездатну мати [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером за віком. Рішення суду набрало законної сили. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу, суд виходить з того, що частиною 1 статті 199 СК України встановлено обов`язок батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, що продовжує навчання, лише за умови можливості надавати таку допомогу. Також, суд враховує недоведеність тієї обставини, що непрацездатна мати відповідача потребує матеріальної допомоги, що є умовою виникнення у повнолітнього сина обов`язку матеріальну допомогу матері. При таких обставинах, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/7 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина також підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи часткове\~визнання відповідачем\~позовних вимог\~в цій\~частині, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/14 частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей, а також неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти не підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з наданих позивачем довідок дитячого лікувально-профілактичного центру «Неболейка» від 05.03.2019, КНП «Міська клінічна лікарня № 14» ім. проф. Гуршмана від 06.03.2019, малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом окуліста з приводу вад зору. Згідно із ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування- виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Зокрема, позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. Доказів на підтвердження посилань, що малолітній син сторін має постійне регулярне лікування, чим позивач вимушена постійно нести витрати на дитину до суду не надано. З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам,

Outcome: partial