Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

позивач звернулася із позовом до відповідача про стягнення в її користь на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчанян. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем, у якому у них народився син [PERSON]. На даний час дитина досягла повноліття, однак продовжує навчатися у зв'язку із чим потребує додаткових коштів на утримання. Вона сама не в змозі надати матеріальне забезпечення дитині у повному обсязі, оскільки позивач не працює, є інвалідом другої групи, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 02.07.1996р., вбачається, що сторони є батьками [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідки Львівського техніко-економічного коледжу національного Університету «Львівська політехніка» від 22.05.2014р. №921 (а.с.3), [PERSON] є студентом ІІ курсу денного відділення спеціальності теплопостачання Львівського техніко-економічного коледжу національного Університету «Львівська політехніка». Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. В судовому засіданні встановлено, що на даний час повнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON], що підтверджується копією довідки про склад сім'ї від 27.05.2014р. №059 (а.с.5). Позивач не має можливості забезпечити в повній мірі потреби дитини, яка навчається, оскільки не працює (а.с.13), є інвалідом другої групи (а.с.12), у зв'язку із чим потребує додаткової матеріальної допомоги. Враховуючи вищенаведене, те, що повнолітня дитина потребує матеріального забезпечення батьками у зв'язку із продовженням навчання, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. При цьому, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved