Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON], який помер 28 листопада 2007 року, спадщини після смерті його дружини [PERSON], яка померла 01 листопада 1999 року, встановити факт належності [PERSON], земельної частки (паю) КСП ім.Шевченка розміром 2,08 га, вартістю 4690 гривень, розташованої на території Новодорогинської сільської ради Народицького району Житомирської області, та визнати за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на зазначену земельну частку (пай). Сторони в судове засідання не зявились, але просять справу розглядати без їх участі; позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. З копії сертифікату на право на земельну ділянку серії ЖТ №0265777 від 10 жовтня 1997 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Народицької райдержадміністрації від 29 травня 1997 року №107 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності підприємства ім.Шевченка, розміром 2,08 га, розташованої на території Новодорогинської сільської ради Народицького району Житомирської області. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-УР №452720 від 18 листопада 1962 року, складеного російською мовою, вбачається, що [PERSON] й [PERSON] уклали шлюб 18 листопада 1962 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Литвиненко». Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документам, а тому оцінивши їх зміст у сукупності, суд вважає факт належності [PERSON] земельної частки (паю) розміром 2,08 га, доведеним. [PERSON] померла 01 листопада 1999 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ТП №120068 від 01 листопада 1999 року. З довідки Народицької селищної ради Житомирської області №578/3379 від 25 жовтня 2018 року вбачається, що [PERSON] залишився проживати у належному [PERSON] будинку після її смерті. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті дружини [PERSON]. [PERSON] помер 26 листопада 2007 року, позивач є його онукою, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії І-ТП №076609 від 29 листопада 2007 року, свідоцтва про народження серії І-ТП №284336 від 21 липня 2017 року, виданого повторно, свідоцтва про шлюб серії І-ТП №010176 від 27 квітня 1996 року. За життя останній розпорядився належним йому майном та заповів його позивачу у справі [PERSON], про що свідчить копія заповіту від 22 лютого 1999 року. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (частина 2 статті 1220 ЦК України). Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], отримавши свідоцтва про право власності на спадкове майно, про що свідчить лист Народицької державної нотаріальної контори №77\\01-16 від 07 лютого 2019 року. При зверненні до Народицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну частку (пай) позивачу було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №7/02-31 від 14 січня 2019 року. Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити й визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай). Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини 2 статті 5 Закону України „Про судовий збір.

Outcome: approved