Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. 15 листопада 2014 року позивач та відповідач уклали між собою шлюб, який був зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зінківського районного управління юстиції 15 листопада 2014р., по актовому запису № 127, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу позивачу було привласнено прізвище [PERSON], дошлюбне [PERSON]. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] Спільне життя позивача з відповідачем не склалося. З 25 вересня 2015 року фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно довідки Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №1/02-26 від 04 січня 2016 року, позивач, фактично постійно проживає без реєстрації у домоволодінні [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Спільний з відповідачем малолітній син - [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем за вищезазначеною адресою. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивач не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо спільної дитини. В позовній заяві позивач зазначила, що протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім'ю. З вересня 2015 року зароблені ним кошти взагалі не надавалися для потреб сім'ї, враховуючи цю обставину у позивача є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини. Позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною не має. Підсобного господарства, яке давало б можливість отримувати доходи, відсутнє. Зі свого боку, позивач прикладає всі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітнього сина на його повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та на інші життєві потреби дитини. У зв'язку із складним матеріальним становищем, позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача, оскільки не може працювати, так як доглядає дитину. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила. Прохає зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на користь сина, [PERSON], в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення сином повноліття, а в разі продовження ним навчання - до досягнення віку 23 років, а також сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку(доходу) щомісячно на її утримання, на період до досягнення сином, [PERSON], трьохрічного віку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, прохає сплачувати аліменти на утримання позивача та на користь сина, [PERSON], в твердій грошовій сумі 400 (чотириста) грн. щомісячно, так як він сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], від першого шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказів в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Батьківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області 14 січня 2015року (а.с. 8). Дитина проживає разом з позивачем у домоволодінні [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Лелюхівської сільської ради від 04.01.2016 року №1/02-26 (а.с. 9). Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов'язані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення відповідача і приходить до висновку, що він є молодою працездатною особою, працює і спроможний платити аліменти на утримання дружини, та на утримання дитини. У зв'язку з тим, що на батьків покладається обов'язок в рівних частинах утримувати дітей, в порядку ст.180 СК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме про стягнення з відповідача аліменти на користь сина, [PERSON], в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення сином повноліття, а в разі продовження ним навчання - до досягнення віку 23 років, а також сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку(доходу) щомісячно на утримання позивача, на період до досягнення сином, [PERSON], трьохрічного віку. Згідно ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial