Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстрації за місцем проживання. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі перебувають на реєстраційному обліку місця проживання за вказаною адресою, проте ніколи не проживала в цьому будинку. За вказаних обставин [PERSON] вважала, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втратили право користування житлом та просила суд примусово їх зняти з реєстраційного обліку місця проживання. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні її позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судові засідання не з`явилися вдруге, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином у встановленому порядку. Будь-яких заяв від них не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 07 вересня 2001 року (а.с. 5) є власником Ѕ частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] , проте за даною адресою не проживають. Підтверджуються вказані обставини довідкою про склад сім`ї (а.с. 10), показами, наданими в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у раз відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Суд визнає доведеним факт обмеження права власності [PERSON] перебуванням відповідачів на реєстраційному обліку місця проживання за адресою житла позивача. Суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в належному позивачу будинку без поважних причин понад один рік - це є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування цим житлом. В частині вимог позивача щодо скасування реєстрації відповідачів шляхом зняття їх з реєстрації, позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання не передбачено законом, як самостійний спосіб захисту порушеного права. Таким чином, рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку, компетентним (уповноваженим державою) органом. Окрім, цього спору між позивачем та Малокаховською сільською радою з приводу зняття відповідачів з реєстраційного обліку немає, а тому позовні вимоги в даній частині є передчасними.

Outcome: partial