Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду с позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини. В заяві зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду від 29.12.2015 року, яке набрало законної сили, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалюючи про мінімальний розмір аліментів, що не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходив з вимог закону, який на час винесення рішення встановлював саме такий мінімальний розмір аліментів. Проте Законом № 2037-19 від 17.05.2017 року встановлений інший мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, який дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. І оскільки її потреба в грошових коштах на утримання дитини, яка страждає низкою захворювань, не може бути задоволена обчисленими як частка від заробітку батька дитини аліментами через невисокий розмір цього заробітку, просить встановити мінімальний розмір аліментів, що передбачений законом і становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 06.07.2018 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилась, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення спору без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернулась до суду представник відповідача. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність учасників справи. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача на користь позивача рішенням Шевченківського районного суду від 29.12.2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 3, 9). Підстави для збільшення або зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів внормовані статтею 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В силу ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-19 від 17.05.2017 року, який набрав законної сили 8 липня 2017 року, встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). У зв`язку із змінами в законодавстві, суд знаходить вимогу позову, яка за своїм змістом є вимогою про впорядкування розміру стягуємих аліментів шляхом застосування встановленого законом їх мінімального розміру, такою, що грунтується на законі і підлягає застосуванню. Вирішуючи питання, про час, з якого належить застосовувати означене положення закону, суд виходить з такого. Дія актів цивільного законодавства в часі врегульована статтею 5 ЦК України, відповідно до якої акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так як стягнення аліментів є триваючим способом захисту права, вирішуючи питання про час, з якого належить присуджувати змінені аліменти, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вказана норма спрямована на захист права стягувача аліментів, які є запорукою забезпечення утримання дитини. На відміну від наведеного положення закону стаття 192 СК України такого припису не містить, що дає підстави зробити висновок про початок стягнення аліментів у зміненому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. Разом з тим суд вважає, що при розв`язанні цього позову належить застосовувати не положення ст. 192 СК України, яка пов`язує право пред`явлення відповідної вимоги із зміною матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшенням здоров`я платника або стягувача аліментів, тобто з суб`єктивними обставинами, а приписи частини другої статті 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитину. Таким чином суд у відповідності до наведених правил закону про дію актів цивільного законодавства в часі вважає за необхідне ухвалити про початок стягнення аліментів у зміненому розмірі не з дня набрання рішенням законної сили, а з дня набрання законної сили Законом, яким встановлено такий мінімум, тобто з 8 липня 2017 року.

Outcome: approved