Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства, виховання дітей, подружню зраду останнього. Останні декілька місяців сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що примирення з відповідачем буде суперечити її інтересам, а тому є неможливим, просила розірвати їхній шлюб, оскільки він носить лише формальний характер. А також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 947 грн. 40 коп.. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, однак зазначив, що не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення з нього витрат понесених позивачем на правову допомогу в сумі 974 грн. 40 коп.. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 26 лютого 2005 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 179 (а.с.3). Від шлюбу подружжя має дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення господарства, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Згідно ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди). Як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку розміру компенсації витрат на правову дорогому та квитанції від 22.04.2015 року (а.с.6,7), позивачу по справі була надана правова допомога по складанню позовної заяви про розірвання шлюбу, в склад якої входило: співбесіда з клієнтом, надання первинної консультації - 40 хв., опрацювання документів - 20 хв., складання позовної заяви про розірвання шлюбу - 60 хв., а всього - 2 години. Вартість наданих послуг склала - 974 грн. 40 коп., дана сума була сплачена позивачем в повному обсязі. Проте, вчинення процесуальних дій щодо надання юридичної консультації та складання позовної заяви перевірити неможливо, оскільки у наданому адвокатом розрахунку визначено лише загальну тривалість часу на складання позовної заяви та інші дії з підготовки до справи. Крім того, в матеріалах справи відсутній витяг з журналу про надання правової допомоги, як це передбачено ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджує те, що між позивачем та адвокатом не було укладено ані письмового, ані усного договору про надання правової допомоги, де б було передбачено вищезазначені дії. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачу має бути відмовлено в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат понесених позивачем по оплаті правової допомоги. Щодо розірвання шлюбу, то суд приходить до висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: partial