Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про виділ частки у праві спільної сумісної власності, просить визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірна квартира № [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 13 вересня 2001 року МКП «РЕМБУД», виданого на підставі розпорядження № 332 від 01 серпня 2008 року. Свідоцтво про право власності на квартиру зареєстровано в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»» у реєстровій книзі за № [NUMBER]. На даний час шлюб із відповідачем [PERSON] розірвано та такий добровільно не бажає виділити частку кожного із співвласників у даній квартирі, а тому позивач змушено звернутись із вказаним позовом до суду. Квартира передана у спільну сумісну власність згідно із вимогами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», жодної домовленості щодо часток у праві спільної сумісної власності не має. Відповідно до вимог закону частка співвласників у вказаній квартирі є рівною та становить відповідно по одній третій. На підставі наведеного просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав наведених вище, просить позов задоволити у повному обсязі та стягнути із відповідача [PERSON] понесені позивачем судові витрати у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, при цьому подав відзив на позовну заяву, у якому позов визнає повністю, просить такий задоволити та проводити розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно із ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе завершити розгляд справи на підставі зібраних по справі доказів без участі відповідачів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] загальною площею 66,00 кв.м, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1,2 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Крім цього, як вбачається з довідки ЛКП «Управитель» з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 78 від 08 лютого 2018 року, співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 13 вересня 2001 року. (а.с.9). Судом встановлено, що реалізація права позивача на визначення належної їй частки і праві спільної сумісної власності щодо вказаної квартири у позасудовому порядку неможлива, у зв'язку з відмовою відповідача [PERSON] Враховуючи наведене, оскільки квартира перебуває у спільній сумісній власності сторін, домовленості між співвласниками щодо визначення часток не досягнуто, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, позовні вимоги не заперечив, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задоволити. Вирішуючи питання стягнення понесених судових витрат суду керується положеннями ч.1,9 ст. 141 ЦПК України, з яких вбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Задовольняючи позовні вимоги, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, на відповідача [PERSON] слід покласти судові витрати понесені позивачем у справі, а саме судовий збір, оскільки внаслідок його неправомірних дій виник вказаний спір.

Outcome: approved