Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивую-чи свої вимоги тим, що шлюб фактично розпався, причина розпаду - відсутність взаємопоро-зуміння, втрата почуттів один до одного та несумісність характерів. У зв'язку з наведеним просила шлюб розірвати. Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до п. 9 ч. 1\~розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України\~справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією\~ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редак-цією\~ЦПК. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої на заявлених вимогах про розірвання шлюбу наполягає, просить розгляд справи проводити за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був пові-домлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи він нього не надхо-дило. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 грудня 2012 року відділом ДРАЦС по каховському району Каховського МРУЮ Херсонської області, актовий запис №44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ № 076811 (а.с. 4). Від шлюбу спільних дітей не мають. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюють-ся\~Конституцією України\~та\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав люди-ни і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1\~ст. 9 Конституції України, рати-фікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвен-ції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із\~ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7,\~Конвенції про захист прав людини і основоположних сво-бод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі свої-ми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виника-ють зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105,\~110,\~112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розір-вання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цьо-го Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1\~\~ст.110 СК України). Згідно зі\~ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізви-ще. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до ро-зірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задово-ленню.

Outcome: approved