Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька , посилаючись на те, що вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року по 09 серпня 2017 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2017 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. Після припинення спільного проживання, діти залишилися проживати з позивачкою за адресою [ADDRESS]. З часу розірвання шлюбу відповідач рідко бачився з дітьми та не бере активної участі у вихованні та догляді за ними, періодично надає матеріальну допомогу на їх утримання та розвиток, спілкується із дітьми за допомогою телефону та через інтернет. Відповідач не проти надати згоду на виїзд дітей за кордон, однак через те, що він постійно перебуває в іншій країні, де він підписав контракт на роботу на 5 років, він фактично не має можливості приїхати в Україну аби підписати необхідне нотаріальне доручення. Крім того, відповідач надав їй з дітьми кошти на поїздку за кордон, основною метою якої є покращення здоров'я дітей. Відповідач не перешкоджає у виїзді. Враховуючи викладене просить суд надати їй право на виїзд дітей: [PERSON] та [PERSON] за межі України до Франції у період з 25.12.2017 року по 15.02.2018 року без дозволу батька дітей [PERSON] та надати дозвіл без згоди батька оформити документи в компетентних органах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітніх дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав телефонограму про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення.. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав телефонограму про розгляд справи без їх участі не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували з 27.11.2010 року по 9 серпня 2017 року в шлюбі. який розірвано на підставі рішення Канівського міськрайонного суду від 13.07.2017 року (а.с. 6) Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON],[INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження(а.с. 4,5). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У відповідності до положень п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно п. 4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМУ 152 від 07.05.2014 року, паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд оцінивши докази у справі, вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі матері, без згоди батька, а також надання дозволу матері на оформлення проїздних документів для виїзду за кордон дітям - буде відповідати інтересам дітей, але з обов'язковим покладенням обов'язку на матір забезпечити приїзд дітей до України. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом надання дозволу матері на оформлення проїзних документів для дітей для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за межі України до Франції, у супроводі матері, без згоди та супроводу другого з батьків у період з 25.12.2017 року по 15.02.2018 року . На підставі викладеного та ст. 141, ч. 2 ст. 150 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постанови КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», постанови КМУ від 7 травня 2014 р. № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини»,

Outcome: approved