Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання фізичних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому зазначила, що вона з 18.12.1972 року є власником житлового будинку за адресою смт. Добровеличківка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, вулиця Незалежності, 18. Відповідачі по справі її невістка з 29.12.2007 року та син невістки від першого шлюбу з 25.10.2012 року по теперішній час зареєстровані в її будинку за проханням сина, але фактично проживали в м. Кіровоград. З березня 2015 року відповідачка припинила сімейні відносини з її сином, який проживає на даний час з позивачем. Відповідачі в добровільному порядку не бажають знятися з реєстрації за вказаною адресою, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та обґрунтувала їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Додала, що на реєстрацію відповідачів у її будинку вона надавала згоду, оскільки відповідачка [PERSON] одружилася 21.09.2007 року з її сином [PERSON], а реєстрацію відповідача [PERSON] вона дозволила на прохання відповідачки, оскільки останній її син. З самого початку шлюбу відповідачки з її сином, остання та відповідач жодного дня не проживали в її будинку. Фактично з часу укладення шлюбу з її сином, відповідачка та відповідач проживали в місті Кіровоград. З березня місяця 2015 року відповідачка припинила сімейні відносини з її сином, і з того часу місце проживання відповідачки [PERSON] та відповідача [PERSON], ні їй ні її сину не відомо. Син з березня місяця 2015 року проживає з нею. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, належним чином, через оголошення у засобах масової інформації, а саме газеті Урядовий кур'єр № 15 від 26 січня 2017 року та газеті Народне слово № 4 від 26 січня 2017 року, поважних причин своєї неявки, заяв про розгляд справи за їх відсутності та заперечень щодо позову до суду не надали. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Добровеличківська селищна рада Добровеличківського району Кіровоградської області, будучи вчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Надала суду письмову заяву про розгляд справи без участі її представника. Проти позовних вимог не заперечує . З огляду на ті обставини, що представник позивача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наявних у справі доказів . Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для забудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 08.08.1972 року, посвідченого нотаріально 18.12.1972 року, [PERSON] є власником житлового будинку № 18 (раніше № 20) по вул. Незалежності (раніше Кірова) в селищі Добровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області. В даному договорі зазначено, що право власності на це домоволодіння № 20 по вулиці Кірова, селище Добровеличківка, зареєстровано в БТ1 30.01.1974 року за № 10/1397. ( а.с.7-8). Відповідно до домової книги, у вказаному будинку з 29.12.2007 року і по теперішній час зареєстрована відповідачка [PERSON], а з 25.10.2012 року по теперішній час зареєстрований відповідач [PERSON] ( а.с. 9-10). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 410669 виданого 19.04.1977 року Добровеличківським відділом ЗАГС Кіровоградської області встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідним сином позивача ( а.с.11). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ № 094540 виданого повторно 14 липня 2016 року встановлено, що 21.09.2007 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після державної реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка- Колісніченко ( а.с.12). [PERSON] є рідним сином [PERSON]. Згідно довідки Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області № 459 від 13.01.2017 року встановлено, що дійсно [PERSON], [INFO] з 29.12.2007 року по теперішній час, [PERSON], [INFO] з 25.10.2012 року по теперішній час та [PERSON], [INFO] з 25.10.2012 року по теперішній час зареєстровані в житловому будинку №18 по вулиці Незалежності ( Кірова) в смт. Добровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області ( а.с.13). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], надав показання, що він проживає із позивачкою по сусідству з 2001 року. Відповідачів за місцем реєстрації не бачив. [PERSON] син із дружиною приїздили до позивача у гості приблизно у 2010 - 2011 роках. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], надала показання, що вона проживає із позивачкою неподалік та підтримує із нею дружні відносини. Їй достовірно відомо, що син позивачки із своєю дружиною та її сином проживали у м. Кіровоград. У будинку за місцем проживання позивача відповідачі взагалі не проживали. Враховуючи зазначене, суд приймає до уваги доводи позивача, що сторони не підтримують сімейних стосунків, а відповідачі проживають за іншою адресою так як припинили проживання з її сином. Відповідно до вимог частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців . Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку . З огляду на зазначене суд вважає, що відповідачі, які понад рік без поважних на те причин не проживають в будинку позивача, втратили право на користування цим житлом. Факт знаходження на реєстраційному обліку відповідачів в домоволодінні позивача позбавляє останню можливості розпоряджатися належним їй на праві приватної власності будинком в повній мірі, зокрема вирішити питання про отримання субсидії . Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, що належить позивачеві . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідачів солідарно необхідно стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 640 гривень, а також витрати на оплату оголошень у пресі на загальну суму 810 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved