Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON], у відношенні його дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 19.06.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено з січня 2017 року. З моменту припинення шлюбних відносин сторони по справі проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не цікавиться життям сина, не виявляє бажання з ним спілкуватись, не приймає участі у його вихованні та утриманні, аліменти відповідач не сплачує. Враховуючи, що батько дитини не приймає участі його житті та вихованні, утриманні, звернулась до суду з цим позовом. Позивачка надала суду заяву, в якій позов підтримує, просить справу розглянути без її участі. Від представника третьої особи в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, яка позовні вимоги підтримала, вважаючи доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розряду справи не звертався. Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони з 19.06.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Кіровським ВДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.08.2015 року. [INFO] від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], про що Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис №923 від 03.09.2015 року, свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Спільна дитина сторін проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. 11.10.2017 року Шевченківською районною у м.Дніпрі радою надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO]. відносно його сина [PERSON], [INFO]. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що батько дитини не опікується її фізичним та духовним розвитком, навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, проживає окремо від дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позові віднайшли своє повне підтвердження, у зв'язку з чим, за обґрунтованістю позовних вимог, позов належить задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved