overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме будинковолодіння на [ADDRESS] . Заповіту бабуся [PERSON] не складала. Після її смерті фактично спадщину прийняла, але не оформляла мати позивача [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, заповіту не залишала. Так як на час смерті матері [PERSON] являлась неповнолітньою, то вважається такою, що прийняла спадщину. Однак, нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавців на житловий будинок [ADDRESS] . Крім того, при народженні позивача, її прізвище було вказано як « [PERSON] », що на її думку є граматичною помилкою. На підставі наведеного, [PERSON] звернулась до суду із відповідним позовом, в якому просить суд: встановити факт прийняття нею спадщини, що відкрилась внаслідок смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок вартістю 43000 грн., загальною площею 116,6 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій зазначила про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідачі по справі визнали вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.07.2010 року, актовий запис №535. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Шлюб з відповідачем було зареєстровано 30 липня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №535. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], народження [INFO], Шлюбні відносини з відповідачем з липня 2014 року припинені, внаслідок систематичних сварок, прояву неповаги до позивача. Дитина залишається проживати разом з відповідачем. У судове засідання позивач не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи було повідомлено належним чином та у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємодію сторін, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 30 липня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], уродженця м. Маріуполя Донецької області та [PERSON], [INFO], уродженкою м. Маріуполя Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 30.07.2010 року зроблено актовий запис №535, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого повторно Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області 21.08.2014 року, серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], народження [INFO]. Позивач у позовній заяві значив, що через часті сварки, прояв неповаги з боку відповідача, шлюбні відносини фактично припинилися з липня 2014 року, примирення вважає неможливим, дитина проживає разом відповідачем. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При таких умовах, суд вважає, що сім'я фактично припинила існування і шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін та дитини. На підставі ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого Маріупольським Міським відділом реєстрації актів громадського стану 05 квітня 1997 року, актовий запис №221. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Шлюб з відповідачем було зареєстровано 05 квітня 1997 року Маріупольським Міським відділом реєстрації актів громадського стану, актовий запис №221. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], народження [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільних інтересів не залишилося. При таких обставинах подальше спільне життя неможливе, на примирення з відповідачем не згодна. У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, з вимогами викладеними у позові згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 квітня 1997 року Маріупольським Міським відділом реєстрації актів громадського стану, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], уродженця с. Лубніще Могильовської області та [PERSON], [INFO], уродженкою м. Маріуполя Донецької області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 05 квітня 1997 року зроблено запис №221, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] виданого Маріупольським Міським відділом реєстрації актів громадського стану 05 квітня 1997 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], народження [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 29 вересня 1997 року зроблено відповідний актовий запис за №906, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполя Донецької області 29 вересня 1997 року, де батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON]. Сторони погодились, що шлюбні відносини припинені, через відсутності спільних інтересів, примирення вважають неможливим. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, то має право залишити його після розірвання шлюбу. Позивач не просила суд після розірвання шлюбу про відновлення свого дошлюбного прізвища, тому суд залишає прізвище позивача без змін. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При таких умовах, суд вважає, що сім'я фактично припинила існування і шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін та дитини. На підставі ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], зареєстрованого 11.06.2011р. у відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київської області, актовий запис № 576. Також 08.012014 року позивач звернулась до суду з уточненою позовною заявою в якій просить суд, стягнути з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. до зміни матеріального становища відповідача та до досягнення дитиною повноліття та стягнення з [PERSON] аліменти на утримання позивача за доглядом малолітнього сина , [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 400 грн. до досягнення дитиною 3-х річного віку. В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, протягом тривалого часу сім'я не існує, сумісно не мешкають, шлюбних відносин не підтримують з листопада 2011 року, участі у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини не приймає. Продовження сімейних відносин неможливо, сім'я розпалась та поновлена бути не може. Дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на утриманні лише позивача, відповідач працює неофіційно, але матеріальної допомоги на виховання та утримання сина не надає, в зв*язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим судом належним чином про день та час розгляду справи, надавши заяву через канцелярію суду, з якою не можливо зробити висновок щодо ставлення його до позовних вимог. Суд, вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи вважає, позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено, сторони з 11.06.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво серії [NUMBER]), актовий запис № 576, з листопада 2011 р. шлюбно-сімейні відносини не підтримують, на теперішній час сім'я фактично не існує, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд розриває шлюб, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення та фактично встановлено у судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] виданого 27.12.2011 року (а.с. 5). Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки забов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки обґрунтовані і належним чином доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 25.04.2018 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через наявність різних поглядів на життя, втрату взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне життя і примирення неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судовому засіданні не заперечує проти розірвання шлюбу, не згодний із причинами розірвання шлюбу, які зазначені позивачем у позові. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 25 квітня 2018 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 285, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Підстав для примирення сторони не знаходять. Спір про поділу майна відсутній. Дитина проживатиме із матір`ю. Як визначає ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.105,110 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивач вказує на неможливість збереження шлюбу та подальшого спільного проживання із відповідачем, на примирення не згодна, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 грн покладається судом на відповідача. На підставі ст.ст. 105, 110-112 СК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 03.06.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 244. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя неможливе. Позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у позові обставинам та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано 03.06.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 244. Фактично шлюбні відносини припинені у січні 2014 року. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Враховуючи встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 05.01.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецьку, актовий запис № 1. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя неможливе. Позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано 05.01.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецьку, актовий запис № 1. Фактично шлюбні відносини припинені. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Враховуючи встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 07.12.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 825. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя неможливе. Позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у позові обставинам та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано 07.12.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 825. Фактично шлюбні відносини припинені у квітні 2012 року. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Враховуючи встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 12.06.1998 року у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Донецька, актовий запис № 278. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя неможливе. Позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, дав пояснення аналогічні викладеним у позові обставинам та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив суд справу розглядати без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано 12.06.1998 року у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Донецька, актовий запис № 278. Фактично шлюбні відносини припинені у грудні 2013 року. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Враховуючи встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved