Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 11.02.2004 у відділі реєстрації актів цивільного стану Калуського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 31. Від спільного проживання народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розлучення є різні погляди на життя, часті сварки та непорозуміння. Внаслідок цього шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, а шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить розірвати шлюб, на примирення не згідна. В судове засідання позивач подала заяву в якій позов підтримує та просить його задоволити, а справу слухати у її відсутності. Відповідач також надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги по суті визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 11.02.2004 у відділі реєстрації актів цивільного стану Калуського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 31 (а.с. 8). Від спільного проживання народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10, 11). Причиною розлучення є різні погляди на життя, часті сварки та непорозуміння. Внаслідок цього шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, а шлюб носить формальний характер. Згідно із ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім`ї, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище просила не змінювати на дошлюбне. Дитину: дочку [PERSON] , [INFO] залишити при матері. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved