Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просили визнати за ними право користування кімнатою [ADDRESS] Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили про те, що зареєстровані у кімнаті [ADDRESS]. В подальшому у зв'язку із необхідністю покращення житлових умов, позивачем [PERSON] до 2013 року укладались договори найму кімнати [ADDRESS] з ДП «Екос». З 2002 року позивач [PERSON] зарахована на квартирний облік та включена до загальної черги у відділу обліку та розпорядку житлової площі в Голосіївському районі. Починаючи з 2013 року позивачі неодноразово звертались до відповідача із питання щодо передання вказаної кімнати у користування, однак отримали відмову, яку вважають незаконною. У судовому засіданні позивачі та представник позивачів підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Заслухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS], що стверджується довідкою № 1956 від 10.06.2015 року. Вказаний будинок перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району». Згідно довідки, виданої 22.05.2006 року Відділом обліку та розподілу житлової площі Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 248 від 14.03.2002 року позивач [PERSON] зарахована на квартирний облік та включена до загальної черги. На підставі договорів оренди від 02.09.1998 року, 05.01.2008 року, 30.01.2012 року, укладених між ДП «Екос» та [PERSON], у платному строковому користуванні останньої перебувала кімната [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] продовжує користуватись кімнатою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] звернувся до відповідача з проханням видати йому ордер на квартиру [ADDRESS], листом від 16.06.2017 року за Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією повідомлено позивача [PERSON] про відсутність правових підстав для видачі йому ордера у зв'язку із відсутністю відомостей у відповідача проте, що спірна квартира (кімната) є вільною, а також у зв'язку із тією обставиною, що будинку [ADDRESS] розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації від 12.09.2012 року передано у комунальну власність територіальної громади міста Києва. Згідно довідки ТОВ «Фірма «Квартет» ЛТД №767 від 25.09.2015 року відповідно до розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.11.2014 року №714 «Про впорядкування нумерації житлових приміщень в житловому будинку по [ADDRESS]» та нового по поверхового плану, виготовленого в Київському МБТІ від 26.06.2014 року кімната [ADDRESS] відповідає кімнаті [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Житлового кодексу УРСР ізольоване жиле приміщення, що звільнилось в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. Аналізуючи вказану норму закону, слід дійти висновку про те, що для приєднання суміжного житлового приміщення повинно існувати одночасно дві правові підстави: приміщення щодо якого порушується питання про приєднання має бути приміщенням у квартирі, та це приміщення повинно бути вільним, тобто жила площа повинна бути юридично та фактично вільною. За змістом ст. 58 Житлового кодексу УРСР, пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 року № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної у місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно п. 3.2 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.09.2014 року № 1017 «Про деякі питання розподілу житлової площі в м. Києві», районним в місті Києві державним адміністраціям не допускати надання житлових приміщень, зазначених у п. 1 розпорядження (приміщень, що звільнились і перебувають у власності територіальної громади міста), без їх надходження в установленому порядку від Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Пунктом 2 додатку 4 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 року № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», передбачено, що районні в м. Києві державні адміністрації надають відповідно до законодавства житло, отримане в порядку розподілу від Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Позивачами не надано в розпорядження суду і матеріали цивільної справи не містять доказів того, що позивачі звертались до відповідача із заявами про приєднання кімнати [ADDRESS], розташованої у вказаному будинку, в порядку ст.54 Житлового Кодексу УРСР, вказана кімната є вільним житловим приміщенням в розумінні Житлового кодексу УРСР, а також передана в прядку розподілу в установленому законом порядку до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Крім того, суд зазначає, що письмова відмова відповідача у видачі позивачу [PERSON] ордеру на вказане житлове приміщення не є підставою для задоволення позовних вимог позивачів про визнання права користування житловим приміщенням судом, оскільки законом передбачено інші правові підстави видачі ордера особі. Враховуючи наведене, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, позивачами не доведено належними та допустимими доказами факту протиправності дій відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed