Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячна у зв'язку з продовженням сином навчання, до досягнення ним двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Посилаючись на те, що відповідач відносно дітей не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не займається її вихованням. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, відповідач правом на подання відзиву не скористався, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1998 року по 26 жовтня 2007 року. Шлюб між сторонами розірвано 26 жовтня 2007 року, свідченням чого є свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] 28 січня 2017 року [PERSON], [INFO], виповнилося 18 років. За договором №34-Ф-17 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг Вознесенським коледжом Миколаївського національного аграрного університету від 04.08.2017 року, укладеного між Вознесенським коледжом Миколаївського національного аграрного університету («Виконавець») та [PERSON] («Замовник», «Одержувач»), Виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів Замовника здійснити надання Одержувачу освітньої послуги, а саме: навчання [PERSON], за денною формою навчання, освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа та страхування» з терміном навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року. Як вбачається із довідки Вознесенського коледжу Миколаївського національного аграрного університету від 20.03.2018 року №84, [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання, спеціальність «Фінанси і кредит» на контрактній основі. Термін закінчення навчання 30.06.2019 року (навчання на контрактній основі). Стипендію не отримує, що підтверджується довідкою про доходи від 20.03.2018 року (а.с. 12, 13, 15). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що син сторін [PERSON] досяг повноліття, але не досяг двадцяти трьох років, продовжує навчання в коледжі, і тому не може працевлаштуватись, перебуває на утриманні матері, зважаючи на матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів на повнолітнього сина в зв'язку із його навчанням. Сторони від шлюбу мають також неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], свідченням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп..

Outcome: approved