Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 25 липня 2014 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 299, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, життєві позиції у них різні, з 28.02.2019 року шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, за переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З огляду на зазначене просить суд позов задовільнити, а шлюб між сторонами розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 25 липня 2014 року, який зареєстровано Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 299 (а.с.4). Під час шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , 2015 року народження та [PERSON] , 2017 року народження (а.с.5, 6). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо місця проживання дітей та з приводу поділу майна сторони не мають. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки впродовж тривалого часу, втратили одне до одного почуття любові, сім`я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved