Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила виділити їй в натурі житлові приміщення, які позначені на технічному плані будинку [ADDRESS] як веранда площею 3,10 кв.м. №1-1, кухня площею 10,6 кв.м. №1-2, кімната площею 12,10 кв.м., №1-3, кімната площею 16,60 кв.м. №1-4. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.06.1987р. позивач придбала 93/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В грудні 2018р. позивач звернулась до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно. У проведенні реєстраційних дій позивачу було відмовлено, в зв`язку з відсутністю згоди всіх співвласників та у зв`язку із наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами у Державному реєстрі прав. Згідно листа КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.08.2011р. №2620 та довідки №А-839 від 21.06.2012р. власниками будинку [ADDRESS] було проведено добудови до даного будинку. Попереднім власником, у якого позивач придбала 93/100 частини будинку, добудову було введено в експлуатацію та отримано рішення виконкому Корольовської районної ради депутатів трудящих м.Житомира від 15.12.1976р. за №445 про зміну розмірів часток у вищезазначеному житловому будинку. Інші співвласники, здійснивши самовільну перебудову будинку, не зареєстрували її у відповідному порядку. Враховуючи, що попередні власники не проведи всіх необхідних дій, пов`язаних з реєстрацією добудови, у позивача виникли проблеми з оформленням права власності щодо її частини будинку. В заяві від 08.10.2019р. [PERSON] просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.53). Відповідач [PERSON] в засідання суду не з`явився, просив цивільну справу №296/3046/19 здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.54). Відповідач [PERSON] в засідання суду не з`явився, про причин неявки суд не повідомив. В судовому засіданні 27.08.2019р. та в заяві від 27.08.2019р. позов визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с.52). Розглянувши подані документи та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Згідно положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 11.06.1987р., посвідченого державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори Ковальовою Т.В., за №3-2257, [PERSON] (по договору [PERSON] ) придбача 93/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . До складу спірного майна, згідно схематичного плану та експлікації, які містяться у технічному паспорті на садибний житловий будинок входять наступні об`єкти: веранда площею 3,10 кв.м. №1-1, кухня площею 10,6 кв.м. №1-2, кімната площею 12,10 кв.м. №1-3, кімната площею 16,60 кв.м. №1-4. Наведене також підтверджується актом, складеним ЖЛДК підприємства по технічній інвентаризації від 10.11.2008р. (а.с.17). Частиною 1 ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року роз`яснено, що судам підвідомчі спори, пов`язані з правом приватної власності на жилий будинок, зокрема про виділ частки з будинку (поділ будинку), що є спільною власністю (частковою чи сумісною). У пунктах 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року роз`яснено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. В пунктах 7, 8 наведеної постанови Пленуму ВСУ зазначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідної позиції дотримується і Верховний суд України в Постанові від 03.04.2013 року № 6-12цс13, в якій останній, зокрема, вказує, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Як вбачається з матеріалів справи, у фактичному користуванні позивача перебувають наступні об`єкти домоволодіння: веранда площею 3,10 кв.м. №1-1, кухня площею 10,6 кв.м. №1-2, кімната площею 12,10 кв.м. №1-3, кімната площею 16,60 кв.м. №1-4, що складають квартиру [ADDRESS] , яка має окремий вихід. В свою чергу відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заперечували щодо виділення позивачу в натурі вище зазначених житлових приміщень. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати пов`язані з розглядом справи потрібно покласти на відповідачів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved