Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який відбувся 15 грудня 1993 року, а також про визнання права власності в порядку спадкування за законом на вказане нерухоме майно. В позові зазначила, що правочин, про визнання дійсним якого просить вона, укладений між чоловіком позивача [PERSON], смерть якого сталася 21 серпня 2017 року, з одного боку, та відповідачами, з другого. Договір укладено на універсальній біржі «Хортиця» та зареєстровано за реєстраційним номером 316, а також зареєстровано в товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗМБТІ». Позивач після смерті чоловіка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтва про право на спадщину не отримала через порушення законодавства при набутті чоловіком права на житло. Спадщину, що залишилась після смерті, спадкодавця, позивач та другий спадкоємець за правом представлення як онук спадкодавця, чий батько і син спадкодавця [PERSON], помер до відкриття спадщини, [PERSON], [INFO], поділили на підставі нотаріально посвідченого договору про поділ спадщини. У звязку з викладеним позивач просить визнати вказаний правочин дійсним, оскільки в порушення вимог цивільного законодавства він не був нотаріально посвідчений, хоча сторони виконали його повністю, а також визнати за нею як спадкоємицею першої черги за законом, яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент його смерті, а до того ж подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач до суду не зявилась, її представник надала письмове звернення, яке містять прохання про задоволення позовних вимог, вирішення справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 213 ЦПК України є підставою для розгляду справи у відсутність позивача і її представника. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення спору, до суду не зявились, відзиву на позов, клопотання про розгляд справи без їхньої участі суду не надали. Вказані обставини за умови згоди представника позивача, висловленої в її письмовій заяві, є підставою для проведення заочного судового розгляду, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення спору, до суду не зявилася, надавши письмову заяву про проведення судового розгляду без її участі, в силу чого суд у відповідності до ст. 211 ЦПК України ухвалює рішення у відсутність третьої особи. \~ \~ \~ \~Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить як первісний, так і зустрічний, позови обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, із наступних міркувань. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 21 серпня 2017 року сталася смерть [PERSON] (а. с. 133). В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК є спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, зокрема, діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, як випливає зі ст. 1261 ЦК України. Позивач, а також [PERSON] здійснили право на спадкування, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, де 23 лютого 2018 року уклали договір про поділ спадщини (а. с. 146), тому в силу ст. 1269 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Спадкоємці померлого отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на те майно, яке є відмінним від квартири, що набута на товарній біржі. Свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яка відповідно до договору про поділ спадкового майна, спадкується позивачем, [PERSON] не отримано. ЇЇ звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття у спадщину після смерті чоловіка спірної квартири увінчалося винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 15). За розясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Наявність згаданої судом постанови приватого нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] є підставою для звернення до суду, тому суд не вбачає перешкод для застосування захисту права позивача в обраний нею спосіб. Вирішуючи вимоги позову про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, суд виходить з такого. Як зазначено, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка здійснила право на спадкування, тому їй належить право на висування вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу, учасником якого був спадкодавець. За змістом ст. ст. 241, 242 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, за договором міни між сторонами проводиться обмін одного майна на інше, кожен з тих, хто бере участь в міні, вважається продавцем того майна, яке він передає в обмін, і покупцем майна, яке він отримує; до договору міни застосовуються відповідні правила про договір купівлі-продажу, а в силу ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідченим, недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно з частиною другою ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд може на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Надані суду докази свідчать про те, що сторони уклали правочин в письмовій формі та домовилися щодо всіх її істотних умов, а також про те, що правочин виконаний сторонами повністю, а також зареєстрований в ОП «ЗМБТІ», що підтверджується договором купівлі-продажу, копією техпаспорту, реєстраційним посвідченням на обєкт нерухомості. З огляду на наведені обставини суд вбачає всі підстави для визнання договору дійсним. Склад спадщини згідно із ст. 1218 ЦК України утворюють всі належні спадкодавцеві на момент смерті права та обовязки, що не припинилися внаслідок його смерті. Належність спадкодавцю майна, на отримання якого в порядку спадкування претендує позивач, встановлена рішенням суду при розвязанні вимоги про визнання дійсним правочину, тому суд знаходить за необхідне задовольнити вимоги позову про визнання права власності на це майно. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved