Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітню дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно починаючи з 02 лютого 2017 року і до 01.02.2022 року, тобто до досягнення дочкою 23 річного віку за умови продовження навчання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] 02.02.1999 року. До досягнення донькою повноліття з відповідача стягувались в її користь аліменти. 02.02.2017 року донці виповнилося 18 років і примусове стягнення призначених аліментів припинилося, а добровільно надавати їй матеріальну допомогу відповідач не бажає. З 01.10.2016 року дочка зарахована студентом стаціонарної форми навчання [PERSON] ім.. [PERSON] Моджевського відповідно до рішення від 16.06.2016 року. Згідно Угоди про надання навчання №42/2016 року, укладеній в [PERSON] 16.06.2016 року дочка навчатиметься на платній формі навчання за фахом архітектора інтерєру протягом семи семестрів. 17.06.2016 року вона оплатила 3400 злотих, що на момент оплати складало 21366,96 грн. згідно офіційного курсу НБУ, а 29.11.2016 року 304,72 злотих, що на момент оплати складало 1873,27 грн. згідно офіційного курсу НБУ за перший семестр навчання дочки. Крім цього, щомісяця вона витрачає приблизно 10\~000 грн. на проживання дитини під час навчання в іншій країні оренду житла, харчування, придбання навчального приладдя, книг, проїзд додому. Однак на даний час вона тимчасово не працює, знаходиться в пошуках роботи, тому оплачувати навчання дочки їй допомагає тільки чоловік [PERSON]. Прохання надати матеріальну допомогу для дочки відповідачем ігноруються. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Позов просила задоволити. Відповідач позову не визнав з підстав, викладених у письмовому заперечені на позов. Пояснив, що ніколи не відмовлявся він сплати аліментів на утримання доньки. Однак розмір їх залежить від його фінансових можливостей. Позивачка з ним не радилася щодо вибору навчального закладу для навчання дочки, вибрали найбільший приватний навчальний заклад [PERSON] з немалими витратами. Стосовно витрат на щомісячне утримання доньки вони є явно перебільшені. Цікавитися вступом доньки до навчального закладу він не хотів, бо жодна спроба контакту з дитиною не була успішною. Він був потрібен лише для засвідчення документів-дозволів у нотаріуса. Він працює у м. Львові експедитором. Вантажний автомобіль, на якому вони з водієм розвозять товар, йому не належить. Заробітну плату в розмірі 10000-13000, про яку вказує позивачка він не отримує. До того ж живе на відстані 30 км. від місця роботи і його щомісячні витрати лише на транспорт сягають 700 грн.. В нього давно є сім»я і він має перед нею обовязки. Про які власні потреби позивач вказує йому не відомо. Свідомо оцінивши свої матеріальні можливості, він спроможний виплачувати суму в розмірі 1000 грн. в разі продовження навчання. Зясувавши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слідзадоволити частково, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 19.07.2001 року, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. З Угоди про надання навчання №42/2016 від 16.06.2016 року вбачається, що [PERSON] зарахована на навчання першого ступеня, загально-академічного профілю за фахом дизайн інтерєру на стаціонарну оплатну форму навчання, яке триває 7 семестрів у [PERSON] ім. Анджея Фриза Монджевського, що у [PERSON]. Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Батьки повинні робити все можливе для утримання своїх дітей, оскільки повнолітні діти, через свій молодий вік, стан фізичного розвитку, навчання у ВУЗі як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості повноцінно працювати. Таким чином, з урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу доньці, однак не може її повноцінно утримувати, оскільки несе інші витрати повязані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальне становище відповідача, який працює в ТОВ « Укрпромсвіт» з 03.06.2013 року, на даний момент займає посаду експедитора, його дохід за період з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року склав 73629,87 грн. ( довідка від 16.02.2017 року №УП0000000003); створив іншу сім»ю (з його слів); те, що відповідач витрачає певні кошти для особистих потреб та потреб нової сім»ї, а тому вважає можливим визначити аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 02 лютого 2017 року і до закінчення донькою навчання у [PERSON] академії імені [PERSON] Моджевського, тобто до 30.03.2020 року, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Суд, звертає увагу, що рішення суду має бути спрямовано на реальний захист порушених прав та обовязків, при ухваленні рішення суд має виходити з засад розумності та справедливості. В даному випадку стягнення з відповідача аліментів у запропонованому позивачкою розмірі не забезпечить реальності його виконання за встановлених судом обставин. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved