Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 14 липня 2012 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 61. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 липня 2012 року уклала шлюб з відповідачем, що зареєстрований у Виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 61. Від шлюбу у сторін є дитина. Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство фактично не ведеться. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 30 березня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надав заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує, позов визнає. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 липня 2012 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 61, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області 14 липня 2012 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, які між ними припинені, сім`я існує формально, відповідач позов визнав, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо спільного набутого майна та місця проживання дитини не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем набутим в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок віднести на рахунок позивача [PERSON] .

Outcome: approved