Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачі 04.10.2013 р. звернулись до суду з позовом у якому просили усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити позивачів в дану квартиру, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що квартира належить на праві власності позивачам та відповідачам на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.1995 р., зареєстрованого Київською універсальною біржею за реєстровим номером 8427/11510. Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] почав чинити перешкоди в користуванні квартирою позивачам. Відповідачі, шляхом заміни замків не допускають позивачів в квартиру, перешкоджають позивачам в здійсненні ними законного права на користування житловим приміщенням. Згідно ст. 155 ЖК України власник квартири та її частки не може бути позбавлений права користування жилим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідачі своїми діями порушують право позивачів на користування своєю власністю. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві та пояснив, що квартира належить на праві власності позивачам та відповідачам на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.1995 р., зареєстрованого Київською універсальною біржею. Позивачі зареєстровані в квартирі, відповідачі змінили замки та чинять перешкоди в користуванні позивачами квартирою. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що квартира знаходиться в спільній власності позивачів та відповідачів, позивач [PERSON] виїхала з квартири в 1997 р. та з цього часу позивачі не намагались проживати в квартирі. Позивач [PERSON] обіцяла подарувати свою частку власності сину [PERSON] Права позивачів не порушені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Київській універсальній біржі 08.12.1995 р. № А8427/11510. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 30.08.2001 р. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] в зв»язку з реєстрацією шлюбу 05.10.2011р. Відповідно до довідки форми 3 Центру обслуговування споживачів № 1 Комунального підприємства «Дирекції з управління та обслуговування житлового фонду» № 4 від 03.01.2014 р. встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачі - [PERSON], [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] 14.03.2013 р. позивач [PERSON] звернулась з заявою до Солом»янського РУГУ МВС України в м.Києві про усунення перешкод з боку [PERSON], [PERSON] стосовно користування частиною житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] Постановою від 20.05.2013 р. кримінальне провадження було закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. ст. 356, 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначеннім часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, встановлених законодавством УРСР. Судом встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачам реалізувати своє право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], шляхом не допуску до квартири. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідачі перешкоджають позивачам користуватися належною їм на праві власності частиною квартири за адресою: [ADDRESS], то суд приходить до висновку що позовні вимоги про вселення та усунення перешкод в користуванні власністю підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 114,7 грн. в рівних частках.

Outcome: approved