Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 36942,42 грн; неустойки в розмірі 15525,90 грн.; 3% річних в розмірі 1026,98 грн. та судового збору в розмірі 704,80 грн. Аргументує свої вимоги тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 червня 2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. На підставі цього рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Посилаючись на те, що відповідач аліментів не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 червня 2018 року становить 36942,42 грн., позивач просить стягнути з відповідача на її користь 15525,90 грн. пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що не мав змоги сплачувати аліменти, бо перебуває у тяжкому матеріальному становищі через тяжку хворобу та інвалідність, через які не може фізично працювати . Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 27 січня 2009 року, [PERSON] народився [INFO] року та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 липня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 червня 2012 року з [PERSON], який народився [INFO] року в м.Чернігів, жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 травня 2012 року і до досягнення ним повноліття (а.с.20). 19 липня 2012 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано виконавчий лист у справі №2/2517/829/12 про стягнення з [PERSON], який народився [INFO] року в м.Чернігів, жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 травня 2012 року і до досягнення ним повноліття (а.с.21). Відповідно до розрахунку Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 08.06.2018 року, за виконавчим листом №2/2517 від 19.07.2012 виданого Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ? частини всіх видів доходів на утримання і до повноліття сина [PERSON], [INFO], заборгованість [PERSON] по аліментах за період з травня 2012 року по червень 2018 року становить 36942,42 грн.(а.с.9, 10). У контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів, в даному випадку це права [PERSON], є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Чернігівській області і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 1 липня 2015 року, враховуючи праву природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). За таких обставин суд вважає, що розрахунок розміру неустойки наданий позивачем є не вірним, оскільки здійснений шляхом множення заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на загальну кількість днів заборгованості . В судовому засіданні встановлено, що відповідач не сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] починаючи з червня 2015 року і з того часу він порушив свій обов'язок щодо їх сплати. У зв»язку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення починаючи з червня 2015 року. Здійснивши розрахунки, суд вважає, що розмір неустойки, який підлягає стягненню на користь позивача становить 7679,41 грн. ( 30 (кількість днів у червні 2015) х 3,86 (пеня в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення)) + (31 (кількість днів у липні 2015) х 3,86) + (31 (кількість днів у серпні 2015)х 3,86) + (30 (кількість днів у вересні 2015) х 3,86) + (31 (кількість днів у жовтні 2015) х 3,86) + (30 (кількість днів у листопаді 2015) х 3,86) + (31 (кількість днів у грудні 2015) х 3,86) + (31 (кількість днів у січні 2016) х 4,37) + (29 (кількість днів у лютому 2016) х 4,37) + (31(кількість днів у березні 2016) х 4,37) + (30 (кількість днів у квітні 2016) х 4,37) + ( 31 (кількість днів у травні 2016) х 4,59) + (30 (кількість днів у червні 2016) х 4,59) + (31 (кількість днів у серпні 2016) х 4,59) + (31(кількість днів у жовтні 2016) х 4,59) + (30 (кількість днів у листопаді 2016) х 4,59) + (31(кількість днів у грудні 2016) х 4,91) + (31(кількість днів у січні 2017) х 5,07) + (28 (кількість днів у лютому 2017) х 5,07) + (31(кількість днів у березні 2017) х 5,07) + (30 (кількість днів у квітня 2017) х 5,07) + (31(кількість днів у травні 2017) х 5,07) + (30 (кількість днів у червні 2017) х 5,33) + (31(кількість днів у серпні 2017) х 14,68) + (30 (кількість днів у вересні 2017) х 14,68) + (31(кількість днів у жовтні 2017) х 14,68) + (30 (кількість днів у листопаді 2017) х 14,68) + (31(кількість днів у грудні 2017) х 14,68) + (31(кількість днів у січні 2018) х 15,23) + (28 (кількість днів у лютому 2018) х 15,23) + (31(кількість днів у березні 2018) х 15,23) + (30 (кількість днів у квітні 2018) х 15,23) + (31(кількість днів у травні 2018) х 15,23). Крім того, позивачем, виходячи зі змісту ст. 625 ЦК України, заявлено вимогу про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов'язання. Дана вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст.625 ЦК України, передбачають, насамперед, договірні правовідносини. Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Крім того, передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК не поширюється на трудові та сімейні правовідносини. За таких обставин, вимога позивача про стягнення суми інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов'язання є необгрунтованою, оскільки грошове зобов'язання відповідача, а саме обов'язок сплати аліментів на дитину, перед позивачем виникло не з договірних правовідносин, а на підставі рішення суду. Зобов'язання щодо сплати аліментів виникає з сімейних правовідносин та регулюється спеціальним законодавством. Отже, до даного виду зобов'язання, в разі його порушення, правило ст. 625 ЦК України не застосовується, а отже в задоволенні позову в цій частині належить відмовити. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial