Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Шульгівської сільської ради, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель та земельною ділянкою площею 0,4097 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] Петриківського району шляхом зобов'язання Шульгівської сільської ради протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості), підписати акт встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] їй належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,6597 га, з яких 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель, та 0.4097 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Петриківського району. З метою присвоєння кадастрових номерів вказаним земельним ділянкам та відновлення їх меж внатурі (на місцевості) позивачем 21.05.2014 укладено договір №109/14 із ФОП [PERSON], яка має відповідний сертифікат інженера-землевпорядника, на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості). 28.04.2016 позивачем подано заяву голові Шульгівської сільської ради з проханням погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом підписання акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання. До заяви було додано 5 примірників технічної документації із землеустрою, листи відділу Держгеокадастру у Петриківському районі. Шульгівська сільська рада є суміжним землевласником відносно земельних ділянок, які знаходяться у приватній власності позивача на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, станом на 30.05.2016 заяву не розглянуто, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) не погоджено, акти встановлення (відновлення) меж земельної ділянки не підписано. Позивач вважає, що своїми діями Шульгівська сільська рада перешкоджає їй у здійсненні всіх правомочностей як власника щодо користування та розпорядження вказаними земельними ділянками, що належать їй на праві приватної власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Шульгівської сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що причиною відмови в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки є невідповідність проекту технічної документації, оскільки в ньому сусідніми землекористувачами зазначена Шульгівська сільська рада, в той час коли одним із землекорстувачів є фізична особа [PERSON], яка згідно договору купівлі продажу від 10.05.2011 року володіє будинком [ADDRESS]. Зазначений будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га та маєкадастровий номер [NUMBER]. Таким чином в проекті технічної документації неправомірно зазначено суміжного землевласника зазначеної земельної ділянки як Шульгівську сільську раду замість [PERSON] Крім того на кадастровому плані земельної ділянки не відображені контури нерухомого майна. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 152 Земельного кодексу України (ЗКУ) передбачає, що власник земельної ділянки-або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В п. г ч. 1 ст. 96 ЗКУ вказано, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників земельних ділянок та землекористувачів. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 (із змінами і доповненнями) передбачає, що згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі. Частина перша статті 106 Земельного кодексу України (далі - ЗК) визначає: «Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними». При здійсненні межування власник земельної ділянки реалізує своє право. Проте така участь є також обов'язком кожного з сусідніх власників і землекористувачів, адже приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості) забороняється. За загальновизнаними нормами, власники й землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при здійсненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 ЗК України). Відмова в узгодженні меж земельної ділянки може завадити іншій особі (сусідові) в оформленні прав на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,6597 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель, та для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Петриківського району. В матеріалах справи містяться проекти технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] Петриківського району площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель, та площею 0,4097 га для ведення особистого селянського господарства, в якій суміжним землевласником по деяким контурам зазначена Шульгівська сільська рада. Однією з підстав відмови в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки є посилання відповідача на те, що одним із суміжних землевласників земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером [NUMBER] є фізична особа [PERSON], а не Шульгівська сільська рада як зазначено в проекті технічної документації, однак суд вважає, що дане твердження відповідача не відповідає дійсності, виходячи з наступного. Так представником відповідача на підтвердження своїх доводів була надана копія технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою буд. [ADDRESS], замовником якої є [PERSON] В матеріалах технічної документації міститься копія договору купівлі продажу від 10.05.2011 року, відповідно до якого [PERSON] володіє будинком [ADDRESS]. Згідно п. 1.3 договору зазначений будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га та має кадастровий номер [NUMBER]. Однак, згідно листів Відділу держгеокадастру у Петриківському районі від 15.06.2016 року та від 08.08.2016 року вбачається, що в Державному земельному кадастрі відсутні відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно «Книг реєстрації прав власності та користування на землю громадян», інформація щодо зареєстрованого права власності або користування на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] у Відділі відсутня. Із зазначеної інформації вбачається, що на даний час гр. [PERSON], незважаючи на те, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], права власності на дану земельну ділянку, відповідно до чинного законодавства не оформила, у зв'язку з чим вона не може вважатися суміжним землевласником земельної ділянки [PERSON] не в формальному розумінні цього поняття, а в контексті проведення останньою процедури погодження технічної документації з землеустрою. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що в разі внесення змін в проект землеустрою щодо інформації про суміжних землекористувачів в тому обсязі, на якому наполягає відповідач, в подальшому позивач буде позбавлений можливості погодити змінену технічну документацію в Відділі держгеокадастру у Петриківському районі, оскільки інформація що буде зазначена в проекті, щодо суміжних землекористувачів не відповідатиме відомостям, що містяться на даний час в Державному земельному кадастрі. Таким чином, суд приходить до висновку, що землевласником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], з яким необхідно погоджувати межі земельної ділянки, відповідно до ст.. 12 ЗК України, є відповідач по справі Шульгівська сільська рада, а отже зазначені представником відповідача доводи про невизнання позову є безпідставними. Крім того суд вважає, що посилання представника відповідача на невідповідність технічної документації щодо не відображення в кадастровому плані земельної ділянки контурів нерухомого майна, також не заслуговують на увагу, оскільки дане питання відноситься до компетенції державного кадастрового реєстратора, який в подальшому буде здійснювати перевірку зазначеної документації на відповідність законодавства у порядку передбаченому Постанові КМУ від 17 жовтня 2012 р. № 1051Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Outcome: approved