Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь з нього аліменти до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн., мотивуючи тим, що на сьогоднішній день подружні відносини між нею та відповідачем припинилися. З його вини сім»я розпалася. Вона зрозуміла, що в них різні характери та погляди на життя, тому в сім»ї виникали сварки. Спільне проживання є тяжким як для них, так і для їх малолітньої дитини. Повага до відповідача втрачена. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Матеріальної допомоги на її утримання, як дружині, з якою проживає дитина, відповідач не надає. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач надала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримала, зазначивши, що на примирення категорично не згодна. Відповідач про причини неявки не повідомив, хоча своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням та відомостями про розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, серії [NUMBER] між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб 04.09.2010 (актовий запис №76). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Вони припинили спільне проживання. На примирення позивач категорично не згодна. Відповідно фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Від спільного шлюбу сторони мають дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Зазначений факт підтверджується копією свідоцтва про народження дитини: серії [NUMBER] від 17.05.2016 року та не заперечується відповідачем. Частина 2 ст. 84 СК України передбачає право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст. 84 СК України в свою чергу встановлює, що право на утримання, дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зважаючи, що відповідач є молодим, працездатним, фізично здоровим, виходячи з наданих доказів, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, окрім сина - [PERSON], [INFO], працює охоронником в охоронній фірмі, як повідомила позивач в своїй позовній заяві, суд приходить до висновку про його можливість надавати матеріальну допомогу позивачеві до досягнення сином трьох років. Позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ухвали Овруцького районного суду від 14.12.2018. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1409 гн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: approved