Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), мотивуючи тим, що останнім часом їх сімейні стосунки стали погіршуватися. Чоловік спочатку сімейного життя часто не ночував дома, а потім взагалі перестав приходити до сімї. Він зраджує її з іншими жінками. Не надає матеріальної допомоги на дитину і взагалі не підтримує її матеріально. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Свої позовні вимоги підтримала. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, серії I-ТП №089954 від 08.06.2012 між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб 08.06.2012 року (актовий запис №586). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Від спільного шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Зазначений факт підтверджується копією свідоцтва про народження дитини: серії 1-ТП №180298 від 05.01.2013. Дитина проживає з позивачкою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, не надає. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. за вимогу про розірвання шлюбу, який відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на її користь. Від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів позивачка звільнена на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: approved