Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третя особа: Знам`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про зняття арешту з майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в результаті чого 23.12.2014 була заведена спадкова справа. Завершуючи оформлення спадкових прав, у листопаді 2018 року їй стало відомо про наявність обтяження на зазначений вище будинок. При зверненні до Знам`янського міськрайонного відділу ДВС нею було з`ясовано, що державним виконавцем у 2003 році було накладено арешт на майно її чоловіка в порядку виконання виконавчого листа про стягнення з нього заборгованості на користь ВАТ «Кіровоградгаз». Також було встановлено, що заборгованість її чоловіком була погашена, однак державний виконавець повідомив їй про неможливість зняття арешту, оскільки виконавче провадження знищено за терміном давності. Оскільки накладення арешту на майно унеможливлює її право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Судові витрати просила віднести на свій рахунок. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до якої позов визнала, просила не приймати до уваги поданий нею раніше відзив. Судові витрати просила віднести на рахунок позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, пояснення щодо позову не подав. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 03.10.1978 у Богодухівському відділі ЗАГС за актовим записом №198 зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] у м.Знам`янка Кіровоградської області чоловік позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] . Відповідно до відомостей, наданих Знам`янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» за вих.№833 від 05.11.2018, померлий [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Телюпою О.В. 22.05.1980 за р.№758 в цілому, який був зареєстрований в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації Знам`янська дільниця №2 та записано в реєстрову книгу №14 за реєстровим номером 2397. 23.12.2014, після смерті [PERSON] , державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області заведена спадкова справа №159/2014, заява про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка надійшла від позивача. Інші спадкоємці, а саме діти померлого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Завершуючи оформлення спадкових прав позивачем було з`ясовано, що на майно її чоловіка, а саме на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт постановою державного виконавця Знам`янської державної виконавчої служби від 07.05.2003. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно з ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до\~складу спадщини входять усі права та\~обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Таким чином, після смерті [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем, прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з накладенням арешту на зазначений вище будинок. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно п.п.4.15 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до\~п.п.4.17\~вказаного Порядку якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №167478936 від 22.05.2019 на жилий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] накладено арешт на підставі постанови Знам`янської державної виконавчої служби від 07.05.2003 серії АА №407617. Як вбачається із зазначеної постанови державного виконавця від 07.05.2003, арешт на майно [PERSON] був накладений у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа №2-1102, виданого 09.01.2003 Знам`янським міським судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 2612 грн. 19 коп. та держмита в сумі 51 грн. на користь ВАТ «Кіровоградгаз». Згідно з відомостями Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» Знам`янського УЕГГ за №632 від 08.11.2018, станом на 07.11.2018 [PERSON] погашено вищезазначений борг у повному обсязі, претензії матеріального характеру до нього відсутні. Відповідно до інформації, наданої Знам`янським МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області за №5673 від 28.03.2019, виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа №2-1102, виданого 09.01.2003 Знам`янським міським судом Кіровоградської області, було знищено шляхом спалення. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст.321 ЦК України. Згідно з ч.ч.4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Листом Знам`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області за №5673 від 28.03.2019 позивачу роз`яснено про неможливість зазначеною виконавчою службою зняття арешту з майна [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Положенням ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене та враховуючи, що боржник за виконавчим провадженням [PERSON] помер, заборгованість перед відповідачем погашено, отже на теперішній час відсутні підстави для арешту майна боржника, оскільки рішення суду виконано повністю, при цьому накладення арешту на майно позбавляє позивача, як спадкоємця померлого [PERSON] , вільно розпоряджатися спадковим майном та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому суд дійшов висновку про наявність та достатність підстав для зняття арешту з майна.

Outcome: approved