Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом з вимогою розірвати шлюб між нею та відповідачем. В своїй заяві позивач зазначила, що 22 жовтня 2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Спільних дітей від даного шлюбу не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату взаємопочуттів та взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинили та спільно як сім'я не проживають з лютого 2017 року. В добровільному порядку відповідач розривати шлюб відмовляється. Спільне подружнє життя суперечить її інтересам, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене позивач просила суд, шлюб укладений між нею та відповідачем у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 22 жовтня 2016 року, актовий запис № 968 - розірвати, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - «[PERSON]», стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони з 22 жовтня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 22.10.2016 року, актовий запис № 968 (а.с.4). Від вказаного шлюбу спільних дітей сторони не мають. Крім того, судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з лютого 2017 року, проживають за різними адресами, спільне життя не склалося через несумісність характерів, втрату взаємопочуттів та взаєморозуміння. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст. 55 Сімейного кодексу України вказує на обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу суду не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved