Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 квітня 2006 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя між нею та відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та поваги, через що виникали сварки. Вже тривалий час подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. З початку 2019 року шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл майна не мають. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Тому просить суд розірвати шлюб. У підготовче засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 247, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.13). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітній дітей: доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14,15). Судом встановлено, що сторони з початку 2019 року фактично припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, в результаті чого між ними відсутнє взаємоповага та взаєморозуміння, сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає повному задоволенню. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем [PERSON] за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, інша частина судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved