Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 2011року відповідно до наказу № 411-к Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, вона була прийнята на посаду тимчасово виконуючою обов'язки генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості. Даним наказом позивач призначена на посаду на невизначений термін. 22 квітня 2014 року відповідно до наказу № 25-к Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, [PERSON], тимчасово виконуючу обов'язки генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, звільнено з роботи 23 квітня 2014 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків (п. 1 ст. 41 КЗпП України). Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки мотивом її звільнення з посади т.в.о. генерального директора Івано-Франківського ОДОСП, як зазначає Концерн «Укрспирт» слугувало недопущення проведення перевірки. Проте, дане твердження є неправильним та не відповідає дійсності, оскільки комісію було допущено до проведення перевірки фінансово-господарської діяльності Івано-Франківського ОДОСП, про що видано відповідний наказ та зареєстровано в журналі реєстрації перевірок. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги в повному обсязі, просив задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача Івано-Франківського ОДОСП позов визнав. Представник відповідача Концерн «Укрспирт» заперечив проти позову з підстав, наведених в запереченні, та усних пояснень, та вважає, що комісія не була допущена до перевірки фінансово-господарської діяльності Івано-Франківського ОДОСП, а звільнення вважає законним. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] було призначено тимчасово виконуючою обов'язки генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 14 жовтня 2011р. до моменту реорганізації об'єднання з посадовим окладом 4 260 гривень на місяць, що підтверджується наказом відповідача № 411 -к від 12.10.2011р. Наказом № 25-к від 22.04.2014року, позивача звільнено з роботи з 23 квітня 2014 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків (п. 1 ст. 41 КЗпП України). Відповідно до приписів п. 1 ст 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: 1) одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. За положеннями пункту 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92р. передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Частиною 1 ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Позивач вважає, що Концерн «Укрспирт» повинен був відібрати письмові пояснення відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України, проте таке не зроблено, з іншого боку представник відповідача Концерну «Укрспирт» твердить, що як йому відомо, такі пояснення були відібрані в усному порядку. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно ст.60 ЦПК України встановлено, що «кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу». Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2014р. було видано спільний наказ № 06/132 Державним концерном спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Концерн «Укрспирт» та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості ДП «Укрспирт» про проведення перевірки. 09.04.2014р. комісія у складі голови - начальника управління контрольно-ревізійної роботи ДП «Укрспирт» Ільчишина І.А. та членів комісії: заступника начальника управління контрольно-ревізійної роботи ДП «Укрспирт» Баннікова Д.С., начальника відділу економічної безпеки і протидії корупції управління контрольно-ревізійної роботи ДП «Укрспирт» Крисько В.Ф. та ревізора відділу економічної безпеки і протидії корупції управління контрольно-ревізійної роботи ДП «Укрспирт» Коровіцького В.С., прибули на Івано-Франківське ОДОСП з наказом про проведення перевірки № 06/132 від 08.04.2014р. Про допущення комісії до перевірки зазначено в журналі реєстрації перевірок. 09.04.2014р. позивачем видано наказ по підприємству № 01-01/62 про забезпечення доступу членів комісії на підприємство, яким наказано забезпечити пропуск на територію Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості членів комісії створеної згідно наказу Концерну «Укрспирт» та ДП «Укрспирт» № 06/132 від 08.04.2014р. Також в матеріалах справи наявна вимога голови комісії - начальника управління контрольно-ревізійної роботи ДП «Укрспирт» Ільчишина І.А. на ім'я т.в.о. генерального директора [PERSON], про надання ряду документів, яка отримана Позивачем 09.04.2014р. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було допущено комісію до проведення перевірки фінансово-господарської діяльності Івано-Франківського ОДОСП. В той же час, надані представником відповідача Концерну «Укрспирт» докази підтверджують тільки те, що працівниками Івано-Франківського ОДОСП не допущено комісію 10.04.2014 до продовження проведення перевірки, [PERSON] при цьому присутня не була. Переконливих доказів про те, що саме позивачем [PERSON] як т.в.о. генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості не допущено комісію 10.04.2014 до продовження проведення перевірки суду не надано. За таких обставин суд вважає обґрунтованим посилання позивача про звільнення її з посади т.в.о. генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості без законної підстави. Відповідно до приписів ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, якій розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Здійснюючи розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті [PERSON] як безпідставно звільненій, суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з подальшими змінами і доповненнями), у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітну за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на данному підприємстві (установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку за фактично прапрацьований час. Виходячи з довідки про доходи №46 від 17.09.2014, середній заробіток [PERSON] за 2 останні календарні місяці роботи (лютий-березень 2014) становить (10871,64 +5972,11): 2 = 8421, 87 грн в місяць. Приймаючи до уваги, що календарний місяць в середньому має 24 робочих дні, середній заробіток [PERSON] за один робочий день становить 8421,87 грн : 24 дні = 350,91 грн в день. Час вимушеного прогулу на день ухвалення рішення суду становить 4 місяці 19 днів, таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 8421,87 грн х 4міс + 350,91 грн х 19 днів = 40354,79 грн. Згідно абз.2 п.32 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. Відповідно до платіжної відомості №ОД-0002031, [PERSON] отримала при проведенні розрахунку 15423,0 грн., що не заперечується позивачем, а тому стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід провести з урахуванням виплачених коштів. Таким чином, з Івано-Франківського державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь [PERSON] слід стягнути 40354,79 грн - 15423,0 грн = 24931,79 грн. Згідно ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Тому рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 8421 грн. 87 коп. слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. Виходячи з наведеного, на підставі ч.1ст.41,ст.ст.147, 149, 235КЗпП,

Outcome: approved