Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача /третя особа Служба у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Одеської області/ про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, зареєстрованому 27 лютого 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 22. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 17 січня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач тривалий час не приймає участі у виховані доньки, не цікавиться її життям. Матеріальну допомогу на утримання доньки батько не надає. На сьогоднішній день утриманням доньки, піклуванням про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток займається лише позивач. Виховання [PERSON] покладено лише на позивача. Згідно довідки про відсутність участі батька у вихованні дитини № 510 від 04 серпня 2017 року Одеської загальної школи № 78 І-ІІІ ступенів батько учениці [INFO], [INFO], [PERSON], жодного разу у школу не зявився, не приймав участі у вихованні та навчанні [PERSON]. [PERSON] одна виховує дитину ї тримає під контролем виховання і навчання своєї доньки. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належним чином , причини неявки суду не відомі. Представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки не відомі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особа у судове засідання не зявився, причини неявки не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої Орган опіки та піклування просить суд розглядати справу у відсутності свого представника. Крім того, до суду надійшов висновок Ренійської районної державної адміністрації служби у справах дітей №01-24/04/2351 від 16 жовтня 2018 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення представника позивача та розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 27 лютого 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 22. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 17 січня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач тривалий час не приймає участі у виховані доньки, не цікавиться її життям. Матеріальну допомогу на утримання доньки батько не надає. На сьогоднішній день утриманням доньки, піклуванням про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток займається лише позивач. Виховання [PERSON] покладено лише на позивача. Згідно довідки про відсутність участі батька у вихованні дитини № 510 від 04 серпня 2017 року Одеської загальної школи № 78 І-ІІІ ступенів батько учениці [INFO], [INFO], [PERSON], жодного разу у школу не зявився, не приймав участі у вихованні та навчанні [PERSON]. [PERSON] одна виховує дитину ї тримає під контролем виховання і навчання своєї доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. \~ \~ \~ \~На підставі ч. ч. 2-4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. \~ \~ \~ \~Преамбулою Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року передбачено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Стаття 3 вказаної Конвенції наголошує на тому, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. \~ \~ \~ \~Також, згідно з положенням принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. \~ \~ \~ \~На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Згідно з висновком Ренійської районної адміністрації Одеської області як органу опіки та піклування №01-24/04/2351 від 16 жовтня 2018 року, вважається недоцільним позбавлення батьківських [PERSON], відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Однак, відповідно до ст. 89 ЦПК, суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, розглянувши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку про те, що вказаний висновок не відповідає дійсним обставинам, що обумовлюють відношення відповідача до виконування своїх батьківських обовязків, а саме повне ігнорування і байдуже ставлення з боку батька до потреб своєї власної дитини. Отже, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої обовязки по вихованню дитини, а тому його поведінка розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обовязками. А відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов має бути задоволено. Згідно із ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги, щодо позбавлення батьківських прав задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved