Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачу, яка є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] . Своєчасно вона не звернулася до нотаріальної контори щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки не знала, що у померлої залишилося майно, яке вона могла б успадкувати. Просить суд визначити їй додатковий 2-х місячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Куликівська селищна рада надала відзив за підписом селищного голови Халімон Н. М., відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути у відсутність представника Куликівської селищної ради. Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не має. Позовна заява надійшла до суду 11 вересня 2020 року. Ухвалою судді від 14 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 13 жовтня 2020 року. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Згідно копії довідки КП «ЖЕК-10» від 13.03.2013 [PERSON] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] (а.с.8). До складу спадщини входить, зокрема, право власності на земельні ділянки загальним розміром 4,74 га, що розташовані на території Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 634231 від 09 грудня 2005 року, виданий на ім`я [PERSON] ) (а.с.7). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON] . Заповіт складений 19 травня 2010 року, посвідчений секретарем Горбівської сільської ради та виконкому Шикулою Н. І., зареєстрований у реєстрі за № 7 (а.с. 9). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно з яким 15 серпня 1981 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.12-13). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась, відповідно, повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом не здійснювались. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та за законом першої черги майна померлої [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців [PERSON] , які претендують на спадщину, судом не виявлено. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: \~ \~ \~ \~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; \~ \~ \~ \~2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, правам, свободам чи інтересам інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог. Позивач є спадкоємцем майна покійної [PERSON] за заповітом та за законом першої черги, разом зі спадкодавцем не проживала. Посилання позивача на ту обставину, що про існування об`єкту спадщини та заповіту їй до цього часу було не відомо, нічим не спростовані. Оскільки власники земельних ділянок отримують орендну плату від агропромислових підприємств і заінтересовані у додаткових грошових надходженнях, несвоєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини підтверджує необізнанність позивача про факт існування заповіту та державного акту на право власності на земельні ділянки, які належали спадкодавцю. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд враховувє свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Таким чином, оскільки [PERSON] була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України їй необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved