Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини його заробітку (доходу) на аліменти в твердій грошовій сумі, а саме: 4000 грн. до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] з врахуванням індексу інфляції; стягнути на її користь з відповідача заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина - [PERSON] у сумі 7073 грн. 00 коп. за період з 01.04.2019 по 31.07.2019, а також стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2019 по 30.09.2019 в сумі 16214 грн. 39 коп., мотивуючи тим, що за рішенням Овруцького районного суду від 13.12.2005 з відповідача стягуються аліменти на її користь на сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2005 та до його повноліття, тобто до [INFO] . На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. В умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, аліментів, які стягуються з відповідача, недостатньо для матеріального утримання сина, який навчається в десятому класі, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку. Вона працює головним спеціалістом управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації. ЇЇ середній заробіток складає 6500 грн.. Останнім часом через фізично-емоційне навантаження на роботі та відсутність належної підтримки як матеріальної, так і моральної з боку відповідача у вихованні підлітка, погіршився стан її здоров`я. Крім того, дитина також часто хворіє на сезонні хвороби (грип, ГРЗ, ГРВІ, ангіна), вторинна кардіопатія. В зв`язку з чим необхідні додаткові кошти на придбання ліків, вітамінів, належного харчування та дотримання дієти. Крім того, вона має кредитне зобов`язання. Прохання щодо допомоги у матеріальному забезпеченні до відповідача є безрезультатними. [PERSON] участі в житті сина не приймає. Обмежується лише телефонними дзвінками декілька разів на рік. Аліменти сплачує не регулярно. Кошти на додаткові витрати (купівля ліків, канцелярського приладдя, одягу, взуття) надає вкрай рідко. Протягом липня та серпня 2019 року від відповідача коштів їй на рахунок не надходило. Їй достовірно не відомо щодо офіційного працевлаштування відповідача, однак він неодноразово розповідав, що вже декілька років працює в м. Києві та має високий заробіток. Про зміну його матеріального стану свідчить і договір найму житла в м. Києві, орендна плата по якому складає 8000 грн., який він надав їй особисто для оформлення субсидії батькам. Тому є всі підстави для зміни розміру аліментів в зв`язку з покращенням матеріального стану відповідача. Крім того, на даний час у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 7073 грн. 00 коп.. Вона не погоджується з визначеною державним виконавцем загальною сумою заборгованості згідно розрахунку станом на 31.07.2019, а саме: 0, 00 грн., так як державний виконавець не взяла до уваги, що в зв`язку зі зміною в чинному законодавстві розміру аліментів, в період з січня 2017 року по серпень 2018 року відповідач сплачував аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а не в розмірі визначеному рішенням суду - 30 % прожиткового мінімуму, добровільно, за усною між ними домовленістю. В зв`язку з заборгованістю підлягає стягненню і неустойка (пеня) за період з 01.05.2019 по 30.09.2019 в сумі 16214 грн. 39 коп.. Відповідачем відзив на позов не подавався. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, зазначивши, що він постійно надавав матеріальну допомогу сину і іноді навіть в більшому розмірі, ніж розмір аліментів. Не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. в місяць, пояснивши, що його матеріальний стан не є стабільним, так як він не має офіційного постійного працевлаштування. Відповідно і заробітки не стабільні. Квартиру в м. Києві він винаймав разом з напарником по роботі. Строк дії договору закінчився і він вже там не проживає. Тому аліменти в розмірі 4000 грн. в місяць він не має змоги сплачувати. Суму заборгованості по аліментах не визнає, так як він оплатив всі суми, які йому вказала державний виконавець. Вислухавши в судовому засіданні пояснення відповідача, показання свідка та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.192 СК України, ч. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, копія рішення Овруцького районного суду від 13.12.2005 (а.с. 16) підтверджує, що з відповідача, який на час ухвалення рішення працював слюсарем на Овруцькому щебзаводі та мав стабільний заробіток, стягнуто аліменти на користь позивача на сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 28.11.2005 і до його повноліття, тобто до [INFO] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання дружини - [PERSON] , тобто позивача, в розмірі ј заробітку (доходу) до досягнення сином трьох років, тобто до [INFO] . Довідка КП «Гарне місто» від 19.08.2019 №8173 свідчить, що син - [PERSON] , 2004 року народження, проживає з [PERSON] по [ADDRESS] . З довідки про доходи управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації від 15.08.2019 №545 вбачається, що позивач дійсно працює в даній установі на посаді головного спеціаліста і розмір її заробітку за період з лютого по липень 2019 року становив в середньому 6767 грн. 12 коп.. Довідка Овруцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 29.08.2019 та направлення від 09.11.2018 свідчать про наявність у позивача кардіологічного захворювання. Наявність захворювання у сина сторін - кардіопатії підтверджується довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 28.08.2019. Однак, позивачем не надано доказів про свій стан здоров`я та стан здоров`я сина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, тобто доказів, які б свідчили саме про погіршення станів здоров`я. Копії чеків (а.с.22) не можуть бути покладені в основу рішення по справі, оскільки вони самі по собі не підтверджують факт придбання ліків саме позивачу чи сину, їх необхідність. Не може бути покладено в основу рішення по справі, як доказу покращення матеріального стану відповідача, і копію договору найму останнім житлового приміщення від 18.09.2018 (а.с.28-29), оскільки не може бути розцінено як покращення матеріального стану виїзд особи з постійного місця проживання та найм житла з метою працевлаштування. Причому, дія договору закінчилася 18.08.2019, що узгоджується з поясненнями відповідача. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та надані докази, враховуючи, що відповідач з часу ухвалення рішення перестав отримувати офіційний стабільний заробіток, будь-яких доказів про розміри його заробітку суду не надано, а сам він визнав свою можливість надавати сину допомогу в розмірі 2000 грн., а також з врахуванням розміру аліментів, що нараховувалися відповідачу з розміру середньої заробітної плати працівника цієї місцевості та розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2020 року становить - 2218 гривень, і відповідно розмір аліментів не може бути меншим 1109 грн. (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), суд приходить до висновку про зміну розміру аліментів з 1/4 частини заробітку на аліменти в твердій грошовій сумі, а саме: 2124 грн.. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по виплаті аліментів на утримання сина - [PERSON] у сумі 7073 грн. 00 коп. за період з 01.04.2019 по 31.07.2019 не підлягають задоволенню, оскільки згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] як долученого позивачем до матеріалів позову станом на 31.07.2019, так і долученого відповідачем станом на 31.12.2019, заборгованість відсутня. Відсутність заборгованості по сплаті аліментів у [PERSON] підтвердила в судовому засіданні і допитана в якості свідка, за клопотанням відповідача, старший державний виконавець - Ковальчук М.Є.. Вказані розрахунки позивачем не оскаржені та не спростовані. Крім того, нею не надано належного, на її думку, розрахунку, який би підтверджував наявність вищевказаної заборгованості за аліментами. На посилання позивача в частині того, що в зв`язку зі зміною в чинному законодавстві розміру аліментів, в період з січня 2017 року по серпень 2018 року відповідач сплачував аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а не в розмірі визначеному рішенням суду - 30 % прожиткового мінімуму, добровільно, за усною між ними домовленістю, а тому вказані суми не мають бути враховані державним виконавцем суд відмічає наступне. Зміст ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В зв`язку з ухваленням 17.05.2017 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання», який набрав чинності 08.07.2017 (а не з 01.01.2017 як вказала позивач), в ч. 2 ст. 182 СК України було внесено зміни та закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зазначені правові норми, слід звернути увагу, що законодавець закріпив підстави зміни лише розміру аліментів, що визначений на дитину за рішенням суду або домовленістю між батьками. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину закріпив же в імперативній нормі, яка не допускає ніяких відхилень. Пленум Верховного Суду України в абз. 4 ч. 17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Тобто, мінімальний розмір аліментів має визначатися в процесі виконання рішення суду з моменту набрання чинності відповідною правовою нормою, і відповідно не може бути предметом спору між сторонами. Відтак, в зв`язку з ухваленням 17.05.2017 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання», який набрав чинності 08.07.2017, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і саме з вказаного часу державний виконавець мав нараховувати аліменти у вказаному розмірі. За таких обставин, посилання позивача в частині не вірності зарахування в суму сплати аліментів різниці в сумах, які відповідач сплачував добровільно за домовленістю з нею, доводячи розмір аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не ґрунтується на законі. Однак, з розрахунків заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] вбачається, що аліменти останній сплачував не завжди своєчасно. Відповідно до ч. 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З довідок - розрахунків відділу державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції вбачається, що [PERSON] зобов`язаний був сплатити аліменти на користь позивача, а саме: у травні, червні, липні 2019 року по 1768 грн. 25 коп. щомісячно та в серпні та вересні 2019 року по 2124 грн. 50 коп. щомісячно. Однак, зазначені суми своєчасно сплачені не були. Кінцеве погашення заборгованості відбулося в грудні 2019 року. Проводячи нарахування пені, суд враховує правові позиції Верховного Суду, які Велика Палата виклала у постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц, визначивши новий порядок розрахунку пені. Верховний суд у вказаній постанові зазначив, що у ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Тобто, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму Відповідно, розмір неустойки буде становити: за травень 2019 року: 1768,25 х1% х153 = 2705,42 грн., за червень 2019 року: 1768,25 х1% х122= 2157,27 грн., за липень 2019 року: 1768,25 х1% х92= 1626,79 грн., за серпень 2019 року: 2124,50 х1% х61= 1295,95 грн., за вересень 2019 року: 2124,50 х1% х30= 637,35 грн., а всього за період з 01.05.2019 по 30.09.2019 на загальну суму 8422 грн. 78 коп.. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами; докази, надані на їх підтвердження, а також норми права, що регулюють вказані правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. (768 грн. 40 Х50%) в доход держави.

Outcome: partial