Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, - Свої вимоги мотивує тим, що є власником жилого квартири [ADDRESS] . Зазначає, що житлове приміщення належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] , видане 06.11.1996 року. Відповідачі по справі зареєстровані в даному житловому приміщенні з 06.09.2006 року, проте, не проживають в житловому приміщенні, не сплачують комунальні послуги, в утриманні житла не приймають участі, їхніх особистих речей в приміщенні немає, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинив, то просить суд, визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, а тому судом згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалено заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.\~150\~Житлового кодексу\~України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 06.11.1996 року , серії [NUMBER] [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] , відповідно до договору дарування від 06.11.1996 року (а.с. 4,5). Як зазначає позивач у позовній заяві, то в даному жилому приміщенні зареєстровано місце проживання осіб, [PERSON] та [PERSON] . Проте, відповідачі не проживають у жилому приміщенні більше шести років, комунальні послуги не сплачують, не беруть участі в його утриманні, особистих речей відповідачів там немає, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинив. Так, за\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~\~\~ Ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. \~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~\~\~\~\~ Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають довгий період у квартирі, тобто не використовують надане право поживання в ньому з власної волі, отже за положеннями ч. 2\~ст. 405 ЦК\~- втратили право на користування цим житлом через відсутність без поважних причин понад 1 рік. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved