Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що з 02.11.2007 року по теперішній час вона зареєстрована та проживає в будинку [ADDRESS]. З того часу, тобто вже більше 10 років позивач, як власниця добросовісно, безперервно та відкрито використовувала даний будинок для проживання, доглядала за ним, утримувала його разом з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в належному технічному стані, робила капітальні та поточні ремонти, сплачувала за комунальні послуги. До теперішнього часу ніхто не претендував та не претендує на даний будинок. В зв'язку з чим позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, та земельну ділянку для індивідуального житловог будівництва площею 0,062 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, згідно наданої заяви просила справу розглянути у її відсутність на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заявою просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с.15) та договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.16) від 19.07.2004 року, власником житлового будинку та земельної ділянки, загальною площею 620 кв.м., на якій розташований вказаний будинок за адресою [ADDRESS] є відкрите акціонерне товариство «Кам'янський». Згідно ордеру №3 на вселення до житлового будинку від 25.09.2007 року, виданий [PERSON] з сином для заселення та прописки до житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.12.2014 року [PERSON] 30.12.2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.23). З домової книги та з паспорту громадянина України вбачається, що [PERSON] зареєстрована з 02.11.2007 року за адресою [ADDRESS] (а.с.5,10-14). Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України) (п. 9 Постанови). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови). Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] за згодою власника, на підставі ордеру від 25.09.2007 року, вселилася до будинку по [ADDRESS] та з того часу користується вказаним будинком, оплачує всі комунальні послуги, тобто більше 10 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, враховуючи наведені обставини справи та положення діючого в Україні цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку ст.344 ЦК України за набувальною давністю, в зв'язку з чим вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved