Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач з указаним позовом, звернулася до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 17.12.2014. Від шлюбних відносин сторони мають двох доньок, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Фактичне місце проживання відповідача невідоме, вихованням дітей він не займається, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує дітей необхідними для них речами, зв'язку з дітьми не підтримує. Зважаючи на викладене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх доньок [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні позивач та її представник, кожний окремо, позов підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні, підтвердили обставини, що викладені у позовній заяві. Просили позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків та не сплачує аліменти. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним (а.с.79,99,110,119,124), причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову чи клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Представники третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської та Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради, а також Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, правом на участь у судовому засіданні не скористалися, повідомлені належним чином (а.с.58,61,64,83,96,108,117,118,122,123). Від представників органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, а також Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.66,78,88,125). За таких обставин суд вважає можливим розглянути позовну заяву за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, її представника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про народження [NUMBER] та [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO], а [PERSON] - [INFO], батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,9). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.12.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та згідно з рішенням цього ж суду від 04.03.2015, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 1200,00 гривень, щомісяця, починаючи з 27.01.2015 (а.с.10-13). Відповідно до довідки-розрахунку від 01.08.2016 № 02/52/1076, що складено головним державним виконавцем Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Самчук А.В., заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.08.2016 становить 22800,00 гривень (а.с.15). Згідно з характеристикою, що надано ККДНЗ № 261 на [PERSON], [INFO], вихованням останньої займається мати, [PERSON] та бабуся, [PERSON], які приймають активну участь у діяльності групи та дошкільного закладу, відвідують батьківські збори, цікавляться життям дитини у садочку. Батьки дитини розлучені. [PERSON], батько дитини, протягом 2016-2017 в дошкільному навчальному закладі з'являвся три рази (а.с.128). Як слідує з характеристики КЗОШ І-ІІІ ступенів № 21 Криворізької міської ради Дніпропетровської області на [PERSON], батьки займаються вихованням дитини. Марія проживає разом з мамою, [PERSON] Протягом 2016-2017 навчального року батьківські збори [PERSON] не відвідувала та успіхами дитини цікавилася у класного керівника в телефонному режимі. Батько, [PERSON], щоденно супроводжує дитину до школи та зустрічає після навчання, відвідує батьківські збори, цікавиться навчальними досягненнями доньки, спілкується з класним керівником та вчителями (а.с.127). Суду надано висновок ради опіки та піклування при виконкомі Широківської сільської ради Криворізького району від 04.07.2017, відповідно до якого факт спільного проживання [PERSON] з дітьми та їх утримання останнім, встановити неможливо, оскільки родина [PERSON] на території сільської ради не проживала, діти навчальні заклади не відвідували, [PERSON] з 25.02.2011 зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за місцем реєстрації не проживав. Разом з тим, враховуючи права та інтереси дітей, рада опіки та піклування не вважає за доцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] (а.с.67,88,103). Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом роз'яснень, викладених у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Тому, пред'являючи позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позивач повинен довести, що відповідач (батько дитини) свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по її вихованню. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що у справі відсутні безспірні докази, які свідчать про свідоме, винне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей. З огляду на обов'язок доказування, позивач не довела у чому полягає винна поведінка відповідача. Зі змісту позовної заяви слідує, що як підставу позбавлення відповідача батьківських прав, позивач вказує несплату ним аліментів на утримання дітей. Разом з тим, позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач працює, має змогу та умисно ухиляється від сплати аліментів. Згідно даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України, інформація про доходи [PERSON] відсутня. (а.с.98) Інших доказів на підтвердження доводів про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків позивачем не надано і судом вони не встановлені. Крім того, такі доводи позивача спростовуються дослідженими у судовому засіданні характеристиками, що надані дирекцією дошкільного та шкільного навчальних закладів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт не визнання відповідачем позову про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав насамперед повинно відповідати інтересам дитини та сприяти захисту її прав. Однак позивачкою при зверненні до суду з даним позовом не зазначено яким чином задоволення заявлених нею позовних вимог відповідатиме захисту прав саме малолітньої дитини, не доведено позивачкою і у судовому засіданні настання позитивних наслідків для неповнолітнього після позбавлення відповідача батьківських прав. Даючи оцінку доказам по справі, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов'язками відповідачем, а також те, що, у матеріалах справи відсутні відомості перебування відповідача на обліку як неблагополучної родини, дані щодо проведеної профілактичної роботи з відповідачем, а також відомості стосовно притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків тощо, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде сприяти позитивному впливу на долю дітей, є недоцільним і таким, що не відповідає їх інтересам. Суд вважає, що докази, надані позивачем, враховуючи їх явну неповноту та суперечливість, не дають підстав для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, відносно відповідача [PERSON], а тому, позовні вимоги до задоволення не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги залишено без задоволення та позивач, яким сплачено судовий збір, не звільнений від його сплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed