Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від всіх видів заробітку , але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму , починаючи з 10.09.2021 року та до закінчення донькою навчання або досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є донькою відповідача . На теперішній час вона є студенткою денної форми навчання , на оплатній основі , в Українській інженерно- педагогічній академії за спеціальністю «Аграрне виробництво , переробка сільськогосподарської продукції та харчової технології» Загальна вартість навчання за весь строк навчання складає 28 000 грн. Оскільки позивач навчається на денній формі навчання та не має змоги самостійно себе забезпечити , вона потребує матеріальної допомоги. Ухвалою судді від 15 вересня 2021 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін була направлена позивачу та відповідачу. У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що вимоги позивачки мають неоднозначне тлумачення : до закінчення навчання або до досягнення нею 23 річного віку, нею не підтверджено продовження навчання після закінчення терміну дії договору про надання освітньої послуги №ТФ-171 від 07.09.2020року .Відповідач вважає , що позов має бути задоволений частково ,обмеживши період сплати аліментів до моменту закінчення навчання в Українській інженерно -педагогічній академії до 30.06.2022 року , в іншій частині позову відмовити. Дана справа є незначної складності, тому при відкритті провадження вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до ч. 7 ст.277 ЦПК України, частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є : батько- [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно довідки від 08.11.2019 року №6328-5000226754 позивач [PERSON] взята на облік ,як внутрішньо- переміщена особа , фактичне місце проживання є [ADDRESS] . Як вбачається з копії договору про надання освітньої послуги №ТФ-171 від 07.09.2020 року , позивач навчається на денній формі здобуття освіти протягом 2020-2022 років за спеціальністю «Аграрне виробництво , переробка сільськогосподарської продукції та харчової технології» , вартість навчання за 1 рік складає 14 000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено: якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, враховуючи ті обставини, що позивач [PERSON] досягла 18 років, на даний час є студенткою денної форми навчання , а відповідач знаходиться у працездатному віці, тому відповідач має змогу утримувати свою повнолітню доньку до закінчення нею навчання, оскільки вона потребує матеріальної допомоги, а батько має змогу її надавати. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має можливість утримувати матеріально свою доньку , що продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти до закінчення донькою навчання до досягнення нею 23 років у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 вересня 2021 року , як це передбачено ст. 191 ч. 1 ЦПК України, до закінчення навчання донькою , але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved