Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, зменшивши позовні вимоги, в якому просила стягнути з ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» на її користь 77 498,88 гривень нарахованої але не виплаченої заробітної плати при звільненні. В позові [PERSON] вказала, що з 25 травня 2005 року по 17 травня 2018 року вона перебувала в трудових відносинах з ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів». На день звільнення заборгованість підприємства по нарахованій але не виплаченій йому заробітній платі становила 77 498,88 гривень. Дана сума не була виплачена при звільненні по причині відсутності коштів у підприємства. Просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату. Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з'явилася, просила в позові розглянути справу у її відсутність та підтримала позовні вимоги у зменшеному обсязі та просила їх задовольнити. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії трудової книжки, [PERSON] була прийнята на роботу до ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» 25 травня 2005 року та звільнена з займаної посади 17 травня 2018 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін(а.с.6-9). Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Як вбачається з довідки ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» від 30 липня 2018 року, підприємство має заборгованість перед [PERSON] на день її звільнення в розмірі 77 498,88 гривень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На день розгляду справи відповідачем не подано підтверджень того, що заборгованість перед [PERSON] відсутня. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена в день звільнення, тому підлягає стягненню в судовому порядку. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі при звільненні підлягають задоволенню. Відповідно до 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення заробітної плати (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Виходячи з наведеного, оскільки на момент звернення до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок у дохід держави.

Outcome: approved