Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. \~\~\~\~ Позов мотивує тим, що 18.02.2012 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Відповідач не бажає подати заяву про розірвання шлюбу до ДРАЦС, а тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду. Зазначає, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Протягом подружнього життя між ними почали виникати непорозуміння, які з часом тільки поглиблювалися, вони зрозуміли, що не збігаються ані характером, ані типами темпераменту. Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2015 року, проживають окремо та не прагнуть поновлення шлюбних відносин. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим і таким, що суперечить їх інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. Спору щодо поділу майна не мають. Позивачка та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення вважає неможливим. Відповідач на розгляд справи не явився повторно, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст., ст. 224-226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного життя повнолітніх дітей не мають. Відповідач не бажає подати заяву про розірвання шлюбу до ДРАЦС, а тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду. Згідно позовної заяви, підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що у них різні погляди на сімейне життя та різні типи характерів, в звязку з чим між ними виникають непорозуміння. Сімейне життя фактично між ними припинено з березня 2015 року, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть. Відповідач заперечень по суті позовних вимог не надав. Позивачка просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як згідно позову, сторони з березня 2015 року припинили шлюбні стосунки. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved