Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше мінімального розміру аліментів на дитину (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви і до повноліття дитини тобто до [INFO] . До судового засідання позивач надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі (а. с . 23) . Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про призначення справи до розгляду був повідомлений належним чином, рекомендованими листами ( а. с. 24,29), направленими за останньою відомою адресою та повернулися з відміткою, що особа за вказаною адресою не проживає. Згідно ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти . Сторони перебували у шлюбі з 24 лютого 2001 року по 14 березня 2019 року, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2019 року по справі № 404/432/19 шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8), який проживає разом з позивачем , знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою ( а.с. 13). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Згідно ст.121 СК України, права та обов`язки батька ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в родині є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною. Відповідно до роз`яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.12.2019 року по [INFO] року. В іншій частині вимог відмовити , оскільки позов в цій частині є необґрунтованим та безпідставним. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 840,80грн. судового збору .

Outcome: partial