Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з своїм вищезгаданим позовом, за яким просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини сторін [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 22 квітня 2019 року по справі ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було відкрито провадження. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за відсутності клопотання про інше. Відповідач надав суду заперечення на позов, посилаючись на власну працевлаштованість та на наявність у нього іншої неповнолітньої дитини. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно зFясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовFязки щодо дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровFя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі мають спільну неповнолітню дитину F [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. За поясненнями позивача, дитина сторін проживає з нею та перебуває на її утриманні, на що заперечень сторона відповідача не надала. Оскільки доказів наявності постійного джерела доходу відповідач суду не надав, обмежився лише власними поясненнями, задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що відповідач не має регулярного прибутку, а тому аліменти слід стягнути відповідно до положень статті 184 СК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними, зважаючи на те, що у суду відсутні підстави вважати, що у відповідача немає змоги надавати допомогу своїй дитині. При визначені розміру утримання суд враховує матеріальне становище, стан здоровFя сторін, їх дитини (доказів інвалідізації, обмеження працездатності чи перебування когось на лікарському обліку суду надано не було), а тому, з урахуванням фактичних обставин справи, принципу розумності і справедливості, вважає за необхідне позов задовольнити, враховуючи при цьому рівний обовFязок батьків щодо їх участі у утриманні дитини. При цьому, на висновок суду не впливає наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], беручи до уваги встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тим більше, що доказів утримання вказаної дитини відповідач й не надав суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved