Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу) індексний № 25272616 від 14.10.2015 на квартиру в [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». Вирішити питання про розподіл судових витрат. Позов обґрунтовано тим, що 24.03.2006 [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк уклали кредитний договір № 24-6UA/03-2006И, відповідно до умов якого позивач отримала від Банку кредит в сумі 70685,00 доларів США. Цього ж дня сторони уклали договір іпотеки, за яким позивачка передала в іпотеку Банку квартиру за адресою: [ADDRESS] . 27.10.2015 позивачу зателефонував працівник ТОВ «Кей-Колект» і повідомив про те, що власником зазначеної квартири є не позивач, а ТОВ «Кей-Колект». Підставою внесення запису про державну реєстрацію права власності за відповідачем є рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. Посилаючись на те, що реєстрація права власності за ТОВ «Кей-Колект» була проведене без достатніх правових підстав та всупереч вимогам закону, позивачка просить задовольнити позовні вимоги. В ході розгляду цивільної справи, позивачка подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.10.2017 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та постановлено забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне жиле приміщення. Представником третьої особи - ТОВ «Кей-Колект» подано заяву про витребування доказів, в якій просить витребувати у державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. належним чином завірену копію матеріалів реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на квартиру в [ADDRESS] , Ухвалою суду 31.01.2019 задоволено заяву представника третьої особи - ТОВ «Кей-Колект» та витребувано у державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. оригінал матеріалів нотаріальної справи щодо реєстрації права власності та їх обтяжень на квартиру в [ADDRESS] . 20.11.2018 від ТОВ «Кей-Колект» надійшов відзив на позовну заяву, в якому третя особа посилається на те, що розділом 4 договору іпотеки передбачений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме перехід до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язанні за кредитним договором в порядку, встановленому законодавством України (статті 37 Закону України «Про іпотеку») та умовами цього Договору. Підписанням цього договору, іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки. ТОВ «Кей-Колект» письмово зверталося до позивача з вимогами щодо погашення заборгованості та є попередженням відносно звернення стягнення на предмет іпотеки, однак позивач не відреагувала на це повідомлення і державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію прав та обтяжень, яким зареєстровано право власності за ТОВ «Кей-Колект». В судове засідання позивач не з?явилася. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - приватний нотаріус Кобелєва А.М. в судове засідання не з`явилась. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.03.2006 [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк уклали кредитний договір № 24-6UA/03-2006И, відповідно до умов якого позивач отримала від Банку кредит в сумі 70685,00 доларів США. Цього ж дня сторони уклали договір іпотеки, за яким позивачка передала в іпотеку Банку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Крім того, цього ж дня сторони уклали договір іпотеки, за яким позивач передала в іпотеку Банку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Розділом 4 зазначеного договору іпотеки передбачений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме перехід до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором в порядку, встановленому законодавством України (статті 37 Закону України «Про іпотеку») та умовами цього Договору. Згідно з пунктом 4.5 договору іпотеки звернення стягнення відбувається шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя. 12.12.2011 банк відступив ТОВ «Кей-Колект», відповідно до договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до позичальника та зобов`язаннями по кредитному договору та іпотечному договору. 14.10.2015 державним реєстратором - приватним нотаріусом Кобелєвою А.М за ТОВ «Кей-Колект» зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно дост. 36 Закону України «Про іпотеку`сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цьогоЗакону. Визначений договором спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджає Іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Пунктом 4.5 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення відбувається шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя. З вищенаведеного вбачається, що застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, є одним із визначених законодавством способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд також враховує висновки Верховного Суду, зроблені ним при розгляді подібних справ в постанові від 24.05.2017 по справі № 6-1388цс16, від 23.01.2018 по справі № 760/16916/14-ц провадження №61-1727св17, від 31.01.2018 по справі №910/6592/16, від 31.07.2018 по справі №826/9658/15 провадження №К/9901/3238/18, та в постанові Верховного Суду по аналогічній справі №201/344/18 провадження № 61-47421св18. Крім того, слід зазначити, що позивач звернулась із даною позовною заявою, в якій просила «скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію». Між тим, позивач не врахував, що рішення Державного реєстратора є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень у сфері публічно-правових відносин, а не правочином, а тому вимоги позивача не базуються на приписах чинного законодавства. Адже після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права. Аналогічний висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 по справі №755/9555/18 провадження №14-536цс18, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 367/2022/15-ц провадження № 14-376 цс 18, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 по справі №802/1340/18 провадження №11-474апп19. Вимог про скасування запису про проведену державну реєстрацію позивачем заявлено не було. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, в тому числі з підстави невірно обраного способу захисту права та сформованих вимог. За таких обставин, підстави для задоволення позову відсутні. На піжставі наведеного,

Outcome: dismissed