Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом та в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Так як вона працює за кордоном, квартиру вирішила здати в оренду. Так, згідно договорів оренди вона передала квартиру [PERSON] з 01 квітня 2014 року, а з 20 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] Згідно договору оренди орендарі зобовязувалися відповідально зберігати особисте майно орендодавця та доглядати за ангорською кішкою «Веста». В середині листопада 2015 року позивачка дізналася від свідка [PERSON], що у орендованій квартирі відсутні усі троє орендарів і кішка «Веста», у звязку з чим після повернення з-за кордону позивач побачила, що замки у квартирі змінені, а з шафи пропали її особисті речі і замок у шафі зламаний, кішка також відсутня у квартирі. Оскільки позивачка вважає, що її особистими речами та кішкою заволоділи без відповідної правової підстави відповідачі, які орендували її квартиру, просить витребувати її речі, згідно переліку (одяг, взуття, інші речі) з чужого незаконного володіння, а саме відповідачів та зобовязати їх доставити її речі та кішку «Веста» у її квартиру. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача та зазначив, що за заявою позивачка було внесено відомості до ЄРДР 04 грудня 2015 року про те, що позивачка здала в оренду квартиру, а 02 грудня 2015 року виявила відсутність особистого майна та проводиться досудове розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, направивши свого представника, який у судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що дійсно [PERSON] проживала певний період часу у квартирі позивачки, однак коли виїжджала з квартири, то попередила про це [PERSON], яка здала їй в оренду указану квартиру та віддала їй після огляду [PERSON] квартири ключі від орендованого житла. Жодних речей [PERSON] з квартири не виносила і після неї орендували житло інші відповідачі, тому, що вона переїхала проживати до свого хлопця і що відбувалося надалі у квартирі позивачки [PERSON] невідомо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, направивши на адресу суду письмові заперечення у яких проти позову заперечила та вказала, що договору оренди з позивачкою вона не укладала, в оренду квартиру передавала [PERSON], яка представилася сестрою позивачки та власницею квартири. Вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано докази, що вона є власником зниклого майна, і що воно знаходиться у неї, Зазначила, що речі, про які вказує у позові позивачка їй не передавалися, вона їх не бачила, не виносила, і замки від квартири не міняла. Також вказала, що ключі від квартири мала і [PERSON], яка мала доступ до квартири. На даний час проводиться досудове розслідування по указаним фактам, за ч. 1 ст. 185 КК України, і її допитували лише як свідка, тому вважає, що позов безпідставний. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причин неявки суду не повідомила, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з наданого до матеріалів позову позивачем договору оренди квартири [ADDRESS] від 01 квітня 2014 року, сторонами договору зазначені позивач та відповідач 1, яка у подальшому змінила своє прізвище «Устименко» на «Лось», згідно свідоцтва про шлюб від 25 вересня 2015 року. Однак, договір підписано не позивачем, як стороною договору, а гр. [PERSON] Про повноваження [PERSON] у договорі нічого не вказано. Аналогічний договір був укладений від 20 червня 2015 року з відповідачами 2,3 та підписаний ними та [PERSON] Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що давно знайома з позивачкою і коли та попросила приглянути за квартирою на час відсутності позивачки у звязку з відїздом за кордон, вона погодилася. Крім того, позивачка вказала, що не буде заперечувати, якщо [PERSON] підшукає добросовісних орендарів і здасть квартиру в оренду, з умовою догляду за кішкою «Веста» та речами позивачки. Коли [PERSON] порадили як орендаря відповідачку 1, вона підписала з нею, від імені позивачки, договір оренди. Підтвердити повноваження у судовому засіданні, що надали їй право укладення від імені позивачки договорів, [PERSON] не змогла, посилаючись на те, що такі довіреності знаходяться у позивачки. При передачі квартири в оренду вона передивилася чи усі речі у квартирі на місці, і передала ключі від квартири [PERSON], зазначивши, щоб вона доглядала за кішкою. Що знаходилося у шафі їй було не відомо, оскільки вона його не відкривала і ключів від шафи у неї не було. Періодично вона відвідувала квартиру зі своє знайомою, щоб подивитися чи все в порядку та забрати орендну плату. Сплачувала відповідачка 1 з запізненням, часто не могла до неї додзвонитися. Потім зясувалося, що замки у квартирі змінені. У червні 2015 року вона разом з відповідачкою 1 зайшла в квартиру позивачки. Відповідачка [PERSON] сказала, що більше там не проживатиме і повернула ключі, було дуже брудно у квартирі, однак усі речі були на місці. Вона обвязала шафу клейкою стрічкою. Після цього на прохання двох дівчат (відповідачі 2,3), які підселилися до [PERSON] вона уклала від імені позивачки ще один договір оренди , а у жовтні 2015 року побачила, що речі у квартирі позивачки відсутні, і орендарі теж, у звязку з чим повідомила по телефону позивачку. Востаннє орендарів відповідачів 2 та 3, свідок бачила у липні 2015 року. Аналогічні покази у судовому засіданні надали свідок [PERSON]. яка кілька разів приходила до квартири позивачки з [PERSON], щоб пересвідчитися чи все в порядку. Свідок [PERSON] також підтвердив у судовому засіданні, що орендарі в квартирі позивачки змінювалися, деякі з них були шумні, і сусіди навіть говорила, що до них викликали міліцію. Одного разу бачив, як якийсь чоловік змінював замки у дверях квартири позивачки. Після того, там знову проживали інші орендарі. Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. П.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що застосовуючи положення\~статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Як встановлено у судовому засіданні на даний час по факту крадіжки речей позивачки Черкаським відділом поліції ГУНП у Черкаській області здійснюється досудове розслідування. Відповідачі допитувалися лише, як свідки, про що свідчить лист на електронну адресу суду, слідчого, у провадженні якої знаходиться дане кримінальне провадження. Тому суду не надано жодних доказів про те, що саме у відповідачів знаходиться зникле майно позивачки. Відповідно до п. 23 указаної постанови Пленуму відповідно до\~статті 387 ЦК\~та\~частини третьої статті 10 ЦПК\~особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Позивачем не надано доказів того, що на момент укладення договорів указані у позовній заяві зниклі речі (з шафи) перебували у її квартирі, у договорах оренди вони не були перелічені, серед переліку речей, які передавалися орендарям у користування. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Те, що позивачем надано договір безоплатного зберігання таких речей свідку [PERSON], яка у судовому засіданні підтвердила, що дійсно такі речі у 2013 році передавалися їй позивачкою на зберігання, і вона їх потім повернула позивачці, не є доказом належності таких речей позивачці на праві власності. Крім того, як пояснили представник позивачки та позивачка позивач не видавала довіреності нотаріально чи іншим чином посвідчені довіреності на укладення від її імені відповідних договорів оренди квартири, а усе відбувалося лише на усних домовленостях, що свідчить про нікчемність таких договорів, оскільки власником квартири є позивачка, а укладення та підписання такого договору відбувалося зі сторони [PERSON], яка не є власником квартири та не мала відповідних повноважень, про що вказала позивач у судовому засіданні. Усні домовленості не є належними повноваженнями, що надають право укладати договір від імені іншої особи. Листом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що у будь-якому разі недобросовісними мають вважатися особи, які заволоділи майном або одержали майно в результаті скоєння злочину (наприклад, крадіжки, грабежу, розбою, шахрайства), що встановлено в порядку, передбаченому законом. Оскільки позивачем не надано доказів того, що зникле майно знаходиться у відповідачів, вироком суду указаний факт також не встановлений, доказів, що підтверджують належність зниклих речей на праві власності позивачці, останньою також не надано, суд вважає що позовні вимоги до задоволення не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed