Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку чи доходу , оскільки в добровільному порядку відповідач свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини належним чином не виконує. Крім того, просить стягувати з відповідача аліменти і на своє утримання у такому ж розмірі, до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден платити аліменти на дитину, проте зазначає, що не має матеріальної можливості утримувати і дружину, так як розмір його заробітку незначний, крім того, він має кредитні зобов'язання перед банківськими установами. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.5) З пояснень сторін вбачається, що 24 грудня 2014 року судом ухвалено рішення про розірвання їх шлюбу. Згідно копії свідоцтва про народження дитини відповідач є батьком [PERSON], [INFO], дитина знаходиться на утриманні матері. (а.с.6, 8). Відповідно до ст. 180 СК України , обов'язок утримання дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тому відповідач повинен брати участь у витратах на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання батьком обов'язку щодо утримання дитини, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими. З врахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів на дитину у вигляді 1/4 частини від всіх видів щомісячного заробітку чи доходу відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.2, ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач заперечує наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, так як має невеликі доходи та зобов'язання за кредитними договорами. Довідкою про доходи підтверджується, що [PERSON] з 21 листопада 2014 року займає посаду інспектора патрульної служби Світловодського МВ УМВС в Кіровоградській області та його дохід за листопад - грудень 2014 року склав 2213 грн. 72 коп. Крім того, документально підтверджено, що відповідач має невиконані боргові зобов'язання перед ПАТ «Імексбанк» та ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитними договорами. За таких обставин, зважаючи на беззаперечний обов'язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, з врахуванням розміру його заробітної плати та кредитних зобов'язань, суд приходить до висновку про обґрунтованість заперечень [PERSON] та відсутності у нього фінансової можливості надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини. З підстав ст.88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial