Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житлом. На підтвердження заявлених вимог в позові зазначила, що 07.07.2011 року вона з відповідачем, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, придбали квартиру [ADDRESS], яка була оформлена на імя відповідача відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1329. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 24.05.2009 року. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.01.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.04.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.06.2013 року вище вказану квартиру визнано спільною сумісною власністю подружжя та за позивачем визнано право власності на ? частину вказаної квартири. Крім того, рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.02.2016 року було визначено порядок користування спірною квартирою, яким було виділено позивачу в користування дві житлові кімнати, площею 16,3 м2 та 13,3 м2, та примикаючи до них лоджії, виділено в користування відповідача дві житлові кімнати, площами 11,2 м2 та 9,2 м2, а також було залишено в спільному користуванні сторін кухню площею 10,1 м2, ванну кімнату площею 2,7 м2, туалет площею 1,4 м2, коридор площею 12,5 м2, комору площею 0,7 м2. Однак відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні відведеними позивачу приміщеннями, зайняв їх своїми речами та змінив замок на вхідних дверях квартири. На підставі викладеного просила вселити її разом з малолітнім сином [PERSON] до вище вказаної квартири, зобовязавши відповідача не чинити їй у цьому перешкод, забезпечити вільний доступ до квартири, передати ключі від замку на вхідних дверях у квартиру та дотримуватись порядку користування квартирою, встановленого судом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, в звязку із необгрунтованістю. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи (копію договору купівлі-продажу від 07.07.2011 р.; копію витягу про державну реєстрацію прав від 23.12.2011 року; копію технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.01.2013 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.04.2013 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.06.2013 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.02.2016 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.11.2015 року; повідомлення Баштанського ВП від 27.04.2016 року, світлокопію паспорта [PERSON]В.), суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних обставин: В судовому засіданні встановлено, що з 15 листопада 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.01.2013 року було розірвано. Сторони мають спільну дитину: малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає разом із позивачкою. За час перебування в шлюбі сторони за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2011 року, який було укладено між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) - відповідач по справі, придбали чотирикімнатну квартиру № 19 загальною площею 81,7 м.кв., розташовану по вул. Полтавській, 38-а в м. Баштанка Миколаївської області. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.06.2013 року вищевказану квартиру було визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину цієї квартири, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.11.2015 року, згідно якого [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири № 19, розташованої за адресою: Миколаївська область, Баштанський район м. Баштанка вул. Полтавська, буд. №38-а. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.02.2016 року визначено порядок користування вказаною квартирою, а саме: виділено в користування [PERSON] житлову кімнату, зазначену на плані цифрами 19-3 площею 16,3 м2 з лоджією, що примикає до неї, та житлову кімнату, зазначену на плані цифрами 19-4 площею 13,3 м2 з лоджією, що примикає до неї; виділено в користування відповідача житлову кімнату, зазначену на плані цифрами 19-5 площею 11,2 м2, житлову кімнату зазначену на плані цифрами 19-8 площею 9,2 м2, та залишено в спільному користуванні сторін, як співвласників, коридор зазначений на плані цифрами 19-1 площею 3,9 м2, кухню зазначену на плані цифрами 19-2 площею 10,1 м2, коридор зазначений на плані цифрами 19-6 площею 8,6 м 2, комору зазначену на плані цифрами 19-7 площею 0,7 м2, ванну кімнату зазначену на плані цифрами 19-9 площею 2,7 м2, туалет зазначений на плані цифрами 19-10 площею 1,4 м2. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач чинить перешкоди [PERSON], яка зареєстрована в [INFO], в користуванні відведеними їй приміщеннями, оскільки зайняв їх своїми речами та змінив замок на вхідних дверях до квартири, тим самим позбавляючи останню разом з малолітнім сином [PERSON], який з нею проживає, користуватися належним їй на праві власності майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.1 ст. 383, ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частини квартири № 19, розташованої по вул. Полтавській, 38-а в м. Баштанка, зареєстрована у вказаній квартирі з 07.02.2012 року, має право користування вказаною квартирою у встановленому рішенням суду порядку, та відповідач чинить перешкоди в користуванні відведеними їй приміщеннями, а саме: проживати в них разом з малолітнім сином [PERSON], який проживає разом з нею тому вказане свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність захисту порушених прав позивача, в звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Що стосується позовних вимог про зобовязання [PERSON] дотримуватись порядку користування квартирою № 19 у буд. 38-а по вул. Полтавській у м.Баштанка Миколаївської області, встановленого рішенням суду, то суд вважає, що відсутні правові підстави для їх задоволення, оскільки вказані вимоги не є самостійними позовними вимогами та лише стосуються порядку виконання відповідного рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.02.2016 року, яким були задоволені вимоги позивачки про визначення порядку користування спірною квартирою. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача понесені останньою витрати на оплату судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 551,20 грн. Крім того, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» поверненню позивачу підлягає судовий збір в розмірі 551,20 грн., який сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом за подання вказаного позову. На підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України та

Outcome: approved