Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

\~ позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про\~встановлення батьківства,\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~та матері\~дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що у період з травня 2016 року по жовтень 2016 року сторони спільно проживали та мали інтимні стосунки. В серпні 2016 року позивач дізналась про вагітність, разом із відповідачем було прийнято рішення про народження дитини та реєстрацію шлюбу, однак у вересні між сторонами виникла сварка, після якої фактичні сімейні стосунки було припинено. 24 квітня 2017 року народилась дитина, [PERSON]. Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області 27 квітня 2017 року було складено актовий запис про народження № 198 із зазначенням відомостей про батька, згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, оскільки відповідач в категоричній формі відмовився від спілкування з дитиною. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання не надає, працює у ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», сплачує аліменти на утримання своєї доньки від попереднього шлюбу. Просить визнати [PERSON], батьком [PERSON], [INFO]; внести зміни в актовий запис № 198 про народження 24.04.2017 року [PERSON], складений 27 квітня 2017 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, вказавши батьком\~ дитини [PERSON]; стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на малолітню дитину [PERSON] та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів доходу відповідача. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за\~ правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26 червня 2018 року. Ухвалою суду від 26 червня 2018 року клопотання позивача [PERSON] про призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, задоволено. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 05 вересня 2018 року ухвалою суду поновлено провадження\~ у справі\~ зі стадії підготовчого засідання, яке призначено на 21 вересня 2018 року. Ухвалою суду від 21.09.2018 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 жовтня 2018 року. Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON]. Позивач та представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у заяві. Відповідач у судовому засіданні\~позовні вимоги в частині встановлення батьківства визнав у повному обсязі, вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та матері дитини визнав частково. Зазначив, що на даний час сплачує аліменти на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки усіх видів доходу, працює електрослюсарем підземним та його середній дохід за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року, становить 10\~566,86 грн., тому надавати позивачу матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу на малолітню дитину [PERSON] та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів доходу відповідача, не має можливості. Третя особа у судовому засіданні\~просила винести рішення на розсуд суду. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. Частиною третьою\~статті 51 Конституції України\~передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~ статтею 126\~ цього\~Кодексу,\~батьківство щодо\~дитини може\~бути визнане\~за рішенням\~суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~ роз'яснено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм\~ СК України, зокрема частини другої\~статті 128 цього Кодексу, на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Як вбачається із копії свідоцтва про народження\~ [PERSON], [INFO], серії 1-НО № 747672 виданого 27 квітня 2017 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 198, матірю дитини записана - [PERSON], батьком - [PERSON]. Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00020111332 від 10 травня 2018 року, до державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено актовий запис № 198 від 27 квітня 2017 року складений Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області про народження [PERSON], [INFO]. Відомості про матір: громадянка України [PERSON], відомості про батька: громадянин України [PERSON], відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України, для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо суд призначає експертизу у справі. За клопотанням позивача ухвалою суду від 26\~червня 2018\~рокуу справі було призначено судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу, проведення якої доручено Комунальному закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» (49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Жовтневий район, площа Соборна, будинок 14) за участю відповідного фахівця з медичної генетики шляхом дослідження ДНК аналізу, на вирішення якої поставлено питання: чи є [PERSON], [INFO], біологічним (генетичним) батьком [PERSON], [INFO]? З висновку експерта № 400-2018 вбачається, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовного батьківства (нематеринського) походження, які б не виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO]. може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999 %. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства» (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/01, &aба;34, від 7 травня 2009 року). Вбачається, що висновок № 400-2018 містить докладний опис проведеного експертом дослідження, належно мотивований та науково обґрунтований з поставлених запитань, виконаний кваліфікованим спеціалістом, який попереджений про кримінальну відповідальність за статтями\~384,\~385 КК України, відповідно до\~Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року № 4038-ХІІ\~та Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 року № 6\~та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 252/788. Вказаний висновок молекулярно-генетичної експертизи підтверджує біологічне батьківство [PERSON], [INFO] стосовно його дитини [PERSON], [INFO]. Підстави вважати вищезазначений висновок судової експертизи необґрунтованим відсутні. Суд вважає за необхідне розяснити, що відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України, внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства проводиться на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126\~цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Виходячи з положень ст. 181\~ Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними .\~За домовленістю\~між батьками\~дитини той\~із них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається судом із долученої до матеріалів справи довідки про склад сімї виданої відділом реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 14.05.2018 року, позивач разом із малолітньою дитиною зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До матеріалів справи долучено копію рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2010 року, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 1241 від 10.05.2018 року виданої на імя [PERSON], остання перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Добропільської міської ради, як одержувач державної допомоги одиноким матерям; державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям (призначено по 31.07.2018 року); державної допомоги при народженні дитини. Загальна сума доходу за період з 01.11.2017 року по 30.04.2018 року становить 7939.50 грн. Із долученої до матеріалів справи довідки № 680 від 31.10.2018 року виданої [PERSON], останній працює у філії ТОВ «ДТЕК« Добропільське енергопідприємство» у якості електрослюсаря підземного, загальна сума нарахованого доходу за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року становить 63401,18 грн. З урахуванням матеріального становища дитини; матеріального становища платника аліментів, вбачається наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частки усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на малолітню дитину [PERSON], оскільки саме такий розмір грошового утримання сина відповідача забезпечить баланс між забезпеченням права дитини на утримання від батька, та можливостями відповідача матеріально забезпечувати себе та свою родину. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Оцінюючи всі обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, беручи до уваги що сторони по справі перебували у фактично шлюбних відносинах, відповідач є батьком дитини, позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну соціальну допомогу, а також матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів дитини від іншого шлюбу, на утримання якої вже стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини слід задовольнити частково, в розмірі 1/10 частки усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, \~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач була звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Також, підлягають стягненню з відповідача на корить позивача документально підтверджені витрати на проведення експертизи (генетичне дослідження спірного батьківства) у розмірі 6580,38 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial