Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] померли її рідний дядько [PERSON] та брат [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після смерті дядька та брата відкрилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки, які розташовані на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, що належали спадкодавцям на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки Серії ЯБ № 220683, Серії ЯБ № 220594 від 10.06.2005. \~ \~ \~ \~Позивач посилається на те, що у відповідності до ЦК України, як племінниця та сестра спадкодавців звернулася до нотаріальної контори, щоб вступити в спадщину після смерті дядька та брата, але їй було повідомлено, що відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини пропущений. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не звернулася своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як після смерті [PERSON] , [PERSON] влаштовувала поминальні обіди, замовляла пам`ятники, а коли майже закінчувався строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори сильно захворіла та загострились хронічні хвороби, тому чимало коштів та часу витратила на лікування та підтримку здоров`я, ліки, реабілітацію, тому не змогла у встановлений законом строк прийняти спадщину. Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати цивільну справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.9,10). Мати позивача [PERSON] народилась [INFO] у с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області, її батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.11). Відповідно до архівної довідки, виданої Державним архівом Житомирської області від 21.09.2018 № Т/2982, в книзі реєстрації актових записів про народження по с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області за 1939 рік зазначено, [PERSON] народився [INFO] , запис реєстрації № 21 від 28.03.1939, батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00021068788 від 26.09.2018, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: батько [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). [INFO] у віці 67 років у м. Радомишль Житомирської області померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 27.01.2004 серії [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до матеріалів справи, рідний дядько позивача [PERSON] та двоюрідний брат [PERSON] померли [INFO] (а.с.13,15). Згідно довідки виданої 05.10.2020 за № 5/362 Кичкирівським старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області, по вул. Шляховій, буд. 19 в с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області 02.02.2014 сталася пожежа, в результаті якої загинули [PERSON] батько та син [PERSON] (а.с.17). Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки, розташовані на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, які належали спадкодавцям на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки Серії ЯБ № 220683, Серії ЯБ № 220594 (а.с.18,19). Згідно копій довідок виданих Кичкирівським старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області, [PERSON] та [PERSON] на день смерті [INFO] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Більше ніхто не проживав та не був зареєстрований на день смерті та протягом шести місяців після смерті разом з спадкодавцями (а.с.22,23). Згідно інформації, наданої Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області, від 13.11.2020 № 761/01-116, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , які померли [INFO] , не звертався. Спадкові справи щодо майна [PERSON] та [PERSON] не заведені (а.с.37). Як вбачається з повідомлення Кичкирівського старостинського Радомишльської міської ради Житомирської області від 18.11.2020, [PERSON] та [PERSON] на день смерті [INFO] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , малолітні чи неповнолітні, недієздатні або цивільна дієздатність яких обмежена спадкоємців у останніх не було (а.с.38). Позивач в позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог зазначила, не звернулася своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті рідного дядька та двоюрідного брата, у зв`язку з тим, що хворіла та перебувала у скрутному матеріальному становищі. Як вбачається з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно\~ст.\~1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 3\~ст.\~1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17 наголошує, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вищенаведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, так як матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] лише з 18.07.2014 по 01.08.2014 знаходилась на амбулаторному лікуванні (а.с.25), та всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України остання не надала належних та допустимих доказів суду на підтвердження того, що вона упродовж строку з 02.02.2014 до 18.07.2014, з незалежних від неї обставин, не мала можливості у звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та після закінчення строку перебування на лікуванні, а саме в останній день для прийняття спадщини [INFO] . Посилання позивача на те, що вона звернулася до нотаріуса, щоб вступити в спадщину після смерті рідного дядька та двоюрідного брата, однак останнім їй було повідомлено, що строк для прийняття спадщини встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України пропущено, спростовується повідомленням Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області про те, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] , які померли [INFO] із заявами не зверталися (а.с.37). Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Ргопіпа V. ІІкгаіпе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Беручи до уваги викладене, враховуючи тривалість пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що становить понад шість років, встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини являються безпідставними і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed