Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Четверта Харківська державна нотаріальна контора - про визнання недійсним заповіту [PERSON], посвідченого Четвертою ХДНК 23.06.2010 р. за № 2-868 на користь [PERSON], та усунення [PERSON] від права на спадкування після [PERSON] Позивачі в обгрунтування вимог за позовом вказували, що [INFO] у віці 98 років померла [PERSON] - мати позивача [PERSON] та бабуся позивачів [PERSON] та [PERSON] Батько позивачів [PERSON] та [PERSON] - син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO]. За таких обставин спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] є її дочки [PERSON] та [PERSON] - згідно ст. 1261 ЦК України, внуки [PERSON] та [PERSON] - за правом представлення згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Спадщину після [PERSON] позивачі, прийняли, звернувшись до Четвертої ХДНК із відповідними заявами. Відповідач [PERSON] також спадщину прийняла. При зверненні до Четвертої ХДНК позивачам стало відомо, що на все своє майно [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Четвертою ХДНК 23.06.2010 р. за № 2-868 на користь доньки [PERSON] Вважають вказаний заповіт [PERSON] недійсним, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, виходячи з того, що до спадкової маси увійшли 2/3 частини будинку [ADDRESS], де з дня народження зареєстровані та проживають позивачі [PERSON] та [PERSON] У цьому ж будинку проживав до дня смерті їх батько [PERSON], що загинув [INFO], та проживає їх мати [PERSON] Крім цього, у будинку до дня смерті - 1989 р. проживав чоловік [PERSON]- [PERSON]. До дня смерті [PERSON] 2/3 частини вказаного будинку належали йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Після смерті [PERSON] належну йому 1/3 частину домоволодіння у 1990 році одноосібно успадкувала дружина [PERSON], оскільки за взаємною згодою з метою спрощення оформлення спадщини діти померлого - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини після батька на користь [PERSON] Ще за життя [PERSON] за спільною згодою в приміщеннях, які займала сім'я [PERSON] був встановлений окремий лічильник електроенергії, укладений окремий договір забезпечення електроенергією, на підставі якого відкритий окремий особовий рахунок на ім'я [PERSON], переоформлений після його смерті на [PERSON] Оплата за спожитий природний газ для опалення всієї спірної частини домоволодіння та приготування їжі, оплата за послуги каналізації після смерті [PERSON] за згодою [PERSON] також здійснювалась за рахунок коштів [PERSON] За життя [PERSON] у зв'язку з народженням дітей та необхідністю покращення житлових умов за спільні кошти своєї сім'ї та її зусиллями почав зводити прибудову - житлову кімнату 1-7, яка була добудована вже після його смерті - у 1996 році. Після його смерті зусиллями його дружини та дітей за їх кошти була добудована також кухня 1-8 площею 12,2 кв. м., санвузол 1-9 площею 2,9 кв. м., надвірні будівлі - сарай літ. «К» площею 14,8 кв. м., сарай літ. «Л» площею 11,2 кв. м., льох літ. «Р» площею 6 кв. м., гараж літ «М» площею 44,8 кв. м. [PERSON] та [PERSON] ніколи не заперечували проти зведення їх сином вказаних прибудов та надвірних будівель та вважали ці прибудови та споруди власністю сина та його дітей та дружини. Проти використання відповідної частини земельної ділянки для обслуговування зведених прибудов та надвірних будівель також ніколи не заперечували. З березня 2008 року [PERSON], яка знаходилась у похилому віці, у зв'язку з наполяганнями відповідача [PERSON] стала проживати в її квартирі за адресою: [ADDRESS]. З цього часу [PERSON] ізолювала [PERSON] від спілкування із позивачами, не впускала їх у квартиру, коли вони приходили провідати [PERSON], забороняла їй навіть через закриті двері спілкуватись з ними. Такі дії [PERSON] були спрямовані на те, щоб позбавити [PERSON] можливості здійснити вільне волевиявлення щодо заповіту, та примусити під тиском укласти заповіт на її користь. Вважають, що [PERSON], зловживаючи похилим віком та станом [PERSON], здійснювала тиск на неї з метою заволодіння одноособово домоволодінням всупереч волі [PERSON], яку було легко змусити поставити підпис під будь-яким документом, оскільки сама [PERSON] не може читати внаслідок малограмотності, слабкого зору та похилого віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що в березні 2008 року [PERSON] тимчасово переїхала до своєї дочки [PERSON] у зв'язку з хворобою, а від неї - до [PERSON] на час ремонту у квартирі [PERSON], після чого [PERSON] заборонила [PERSON] спілкуватись із [PERSON] та внуками. Вона неодноразово намагалась провідати бабусю, проте та не відкривала двері, бо боялась [PERSON] У неї та її брата [PERSON] були дуже добрі сосунки з бабусею. Бабуся завжди вважала, що вона є власницею двох кімнат будинку, у яких вона жила, а решта кімнат належить внукам, про що вона постійно стверджувала, в тому числі і восени 2010 року, коли вона кілька місяців проживала із [PERSON] у своїх двох кімнатах у будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що до березня 2008 року її мати [PERSON] проживала з внуками та невісткою у будинку [ADDRESS], але у зв'язку з хворобою та тим, що внуки та невістка працювали, вона запропонувала матері тимчасово переїхати до неї в її квартиру, на що та погодилась. Згодом у них в квартирі розпочався ремонт, за пропозицією молодшої дочки [PERSON] [PERSON] на час ремонту переїхала в квартиру [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Але після цього [PERSON] залишила [PERSON] у себе, перешкоджала її спілкуванню з [PERSON] та внуками, забороняла їй впускати їх у квартиру за її відсутності. Спілкуватись із матір'ю за вказаною адресою могла лише до 2009 року у присутності [PERSON], при цьому мати просила врятувати її, але на пропозицію переїхати вказувала, що боїться [PERSON], а сама [PERSON] при цьому категорично заперечувала можливість переїзду [PERSON] від неї. З внуками у [PERSON] були дуже добрі стосунки, підстав позбавляти їх житла у неї ніколи не було і кімнати, в яких проживають внуки та їх мати [PERSON] - вона завжди вважала власністю внуків. У 2004 році [PERSON] склала заповіт, яким все майно заповіла [PERSON] Коли [PERSON] стало відомо про вказаний заповіт - вона запитала - чому мати позбавила її спадщини. На це [PERSON] відповіла, що не знала, що підписує, довіряла [PERSON], яка спонукала її до підписання якихось документів у нотаріуса, але вважала, що заповідає належні їй 2 кімнати обом дочкам. Зрозумівши, що підписала заповіт лише на користь [PERSON] - скасувала його та 11.01.2005 року склала новий заповіт на користь обох дочок. Згодом [PERSON] знову схилила її до складання заповіту лише на її користь, але [PERSON] узнала про це, і ситуація повторилась, заповіт знову був скасований та складений новий заповіт на користь обох дочок. Тому [PERSON] вирішила ізолювати матір від спілкування з позивачами, щоб не дати змоги виправляти заповіти, що складались на її одноособову користь, а коли мати вже знаходилась у неї, [PERSON] схилила її до укладання договору дарування їй будинку. Цей договір був скасований судом. Отже, [PERSON], користуючись тим, що [PERSON] залежала від неї, боялась її, мала слабкий зір та була малограмотною та довіряла їй - схиляла її до складання несправедливих заповітів та договору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала. Вказала, що волевиявлення [PERSON] при посвідченні заповіту було вільним, спілкуванню [PERSON] з відповідачами вона не перешкоджала, а вони самі не бажали спілкуватись з нею. Коли [PERSON] проживала з внуками та невісткою, вони били її, відбирали пенсію. Також вказала, що вона замовляла оцінку спадкового домоволодіння, його оцінили в 55 тисяч доларів США, але вона згодна отримати від позивачів 20 тисяч доларів США, а можливо і менше, і залишити їм домоволодіння. Добудови до домоволодіння, здійснені сім'єю її загиблого брата [PERSON] вважає власністю своїх племінників [PERSON], [PERSON] та їх матері [PERSON], не заперечує, щоб вони там проживали та не претендує на вказані прибудови. Представник відповідача [PERSON]- проти позову заперечувала, вважала, що заповіт складено та посвідчено у відповідності з вимогами закону. Третя особа - Четверта Харківська державна нотаріальна контора - представника в судове засідання не направила, надала лист з проханням розглядати справу за відсутності її представника. Третя особа - державний нотаріус Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Нікуліна О.М. в судове засідання не з'явилась, бажання приймати участь у справі не висловила. Свідок [PERSON] показав, що спірний заповіт складався у його та його дружини присутності, був прочитаний нотаріусом вголос, заперечень від [PERSON] не було, вона вимолвила « та вроде так», із сумнівом, він та його дружина підписали заповіт, нотаріус посвідчила заповіт, потім [PERSON] у останню чергу підписала сама зазначений заповіт, на що нотаріус звернула присутніх увагу. Свідок [PERSON] вказав, що знає сторони по справі давно, часто заходив у гості до [PERSON], у якої були дуже добрі відносини з внуками і з невісткою [PERSON] Кожен раз як приходив - спілкувався з [PERSON] Вона завжди вказувала, що в домоволодінні господарем є її внук [PERSON], все має дістатись йому та [PERSON] Одного разу у 2011 році він зустрів [PERSON] неподалік від квартири [PERSON] Вона вказала, що хотіла зустрітись із бабусею [PERSON], але її не впустили до квартиру і двері не відкрили. Свідок [PERSON] вказав, що від своєї дружини [PERSON] знає, що [PERSON] складала заповіт на користь [PERSON], а коли [PERSON] їй роз'яснила про це - вона питала у [PERSON] - «Що ти наробила?» та потім складала новий заповіт на обох дочок. Така ситуація згодом повторилась ще раз. Коли [PERSON] переїхала тимчасово до [PERSON] - спілкування з нею майже припинилось Вони з дружиною могли побачитись із [PERSON] тільки в присутності [PERSON], а коли приходили у її відсутність - [PERSON] двері не відкривала, вказувала, що [PERSON] забороняє їй їх впускати та кричить на неї. Вони пропонували [PERSON] переїхати від [PERSON] до них, але [PERSON] категорично заперечувала проти цього, а [PERSON] боялась їй суперечити. Відносини у [PERSON] з внуками були дуже добрі. [PERSON] постійно вказувала, що в домоволодінні дві кімнати належать їй, а решта - внукам [PERSON] , [PERSON] та їх матері [PERSON] Свідок [PERSON] вказала, що у неї та її дітей були дуже добрі відносини з [PERSON], яка завжди вважала, їй належить дві кімнати у будинку, в яких вона жила, а решта кімнат та добудови належать її внукам. Після того, як [PERSON] переїхала до [PERSON], спілкування з [PERSON] значно ускладнилось. Внуки ходили провідувати бабусю, але вона не відкривала двері, бо їй заборонила [PERSON], якої вона боялась. Свідок [PERSON] вказав, що знає [PERSON] по роботі. Він допомагав [PERSON] на її прохання доглядати за [PERSON], купати її. Коли він щось приносив для [PERSON], а [PERSON] не було дома, він до квартири не заходив. Суд, заслухавши пояснення позивачів, їх представника, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] у віці 98 років померла [PERSON] - мати позивача [PERSON] та бабуся позивачів [PERSON] та [PERSON], залишивши після себе заповіт від 23.06.2010 року, посвідчений Четвертою ХДНК за № 2-868, яким все майно заповіла своїй дочці [PERSON] Спадщину після [PERSON] позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідач [PERSON] прийняли. До березня 2008 року [PERSON] проживала у 2 кімнатах належних ій 2/3 частинах домоволодіння [ADDRESS], де також проживали і до цього часу проживають її внуки [PERSON], [PERSON] та їх мати [PERSON] У цьому ж домоволодінні до 1989 року - до дня смерті - проживав чоловік [PERSON]- [PERSON]. Також у вказаному домоволодінні до дня смерті - [INFO] - проживав [PERSON] - син [PERSON] та батько позивачів [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з перенесеним [PERSON] інсультом та тим, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] працювали та не мали змоги протягом робочого дня здійснювати догляд за [PERSON], вона за взаємною згодою погодилась тимчасово пожити у своєї дочки [PERSON] та в березні 2008 року переїхала до неї. У вересні 2008 року у зв'язку з ремонтом у квартирі [PERSON] [PERSON] на час ремонту переїхала у квартиру до молодшої дочки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де і проживала до дня смерті. Після цього [PERSON] заборонила [PERSON] спілкуватись з позивачами у її відсутність та категорично заперечувала можливість повернення [PERSON] у квартиру [PERSON] Після одруження [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] він з сім'єю став проживати у приміщеннях 1-4, 1-5, 1-6, а його батьки [PERSON] та [PERSON] - у кімнатах 1-2 та 1-3. Після народження дітей [PERSON] почав зводити прибудову до будинку - житлову кімнату 1-7. Після його смерті були також прибудовані кухня 1-8 та санвузол 1-9. Вказані приміщення, які займала сім'я сина, [PERSON] завжди вважала власністю сина, а після його смерті - власністю внуків та дружини сина. 08.12.2004 року [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] 11.01.2005 року вказаний заповіт був скасований шляхом укладання нового заповіту, яким [PERSON] все належне їй майно, в тому числі належну їй частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель заповіла дочкам [PERSON] та [PERSON] За ствердженнями позивача [PERSON], які не заперечуються відповідачем, згодом [PERSON] знову склала заповіт на користь [PERSON] та знову скасувала його, склавши новий заповіт на користь обох дочок. Чинним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.07.2009 року у справі № 2-1427/09 визнано недійсним договір дарування від 17.12.2008 року, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 2/3 частини спірного домоволодіння - у зв'язку з його невідповідністю волі [PERSON] Під час розгляду вказаної справи справи судом за місцем її проживання та у відсутність [PERSON] була допитана [PERSON], яка, згідно вказаному рішенню, пояснила, що «переписала 1/3 частину будинку, а саме 2 кімнати - своїй дочці [PERSON] за те, що остання буде її доглядати. Решта будинку належить її внукам [PERSON] і [PERSON] і не повинна дістатись нікому крім них. Обставини укладання договору дарування не пам'ятає, не може читати внаслідок малограмотності та слабкого зору, але довіряє своїй дочці [PERSON], яка все повинна зробити правильно». У відповідності з приписами ч. 3 ст. 60 ЦПК України - вказані обставини не підлягають доказуванню. За таких обставин суд вважає доведеними ствердження позивачів про те, що [PERSON] послідовно вважала, що володіє лише двома кімнатами у будинку [ADDRESS], а решта приміщень належить її внукам [PERSON], [PERSON] та їх матері [PERSON] Складаючи заповіти та укладаючи правочин щодо вказаного будинку, [PERSON] вважала, що заповідає чи розпоряджається лише 2 кімнатами, а не всіма 23 частинами домоволодіння. Судом не встановлено обставин і відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що у [PERSON] будь-коли було бажання позбавити своїх внуків та невістку права на приміщення, в яких вони проживають. Крім того, [PERSON] ще в 2009 році сама підтвердила, що внаслідок малограмотності та слабкого зору не може читати, але покладається на [PERSON] Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності із положеннями ст. 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно ч. ч. 2, 6 ст. 1224 ЦК України - не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їх частки у спадщині. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. За таких обставин суд приходить до висновку, що заповіт [PERSON] від 23.06.2010 року на користь [PERSON], посвідчений Четвертою ХДНК за № 2-868 - не відповідає її волі, позовні вимоги про визнання заповіту недійсним підлягають задоволенню. Щодо вимог про усунення [PERSON] від права на спадкування після [PERSON] - суд вважає, що позивачами не надано достатніх підстав та доказів на їх підтвердження, які б свідчили про умисні дії [PERSON], направлені на перешкоджання [PERSON] скасувати заповіт від 23.06.2010 року чи внести до нього зміни, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial