Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , який є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В позові зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 29.12.2012 року. Від даного шлюбу у них народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В подальшому сімейні стосунки між сторонами були припинені, в результаті чого відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено на вихованні матері. Також рішенням суду від 18.09.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину. Діти весь час проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач жодним чином не здійснює виховання та догляд за дітьми вже багато років не цікавиться ними, не проявляє батьківської турботи, свідомо ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню дітей. Таким чином просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його дітей. Позивач та її представник в судовому засіданні просили позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, зазначає, що наведені факти в позові є надуманими та не відповідають дійсності. Представник органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Булеца Н.В. в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення, також подала висновок органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення позивача, її представника, думку третьої особи, допитавши в судовому засідання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.4). Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18.05.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено на вихованні матері [PERSON] ( а.с. 10). Також відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття ( а.с. 8-9). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам № 60483152 від 01.06.2020 року, виданого Мукачівським РВ ДВС, заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] станом на 01.03.2020 року становить 29 419,35 гривень (а.с. 14). З характеристики дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що останні навчаються у Бабичівській ЗОШ І-ІІ ступенів, зарекомендували себе як дисципліновані, уважні, активно працюють на уроках (а.с. 16). Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов від 10.06.2020 року, 02-25/125, вбачається, що діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають в [ADDRESS] , умови проживання дітей задовільні, є всі умови для проживання та навчання. Сім`я матеріально-забезпечена ( а.с. 17). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертизи експертною комісією серії 12 ААБ № 663912 [PERSON] має третю групу інвалідності ( а.с. 64). Згідно із довідкою про доходи, виданої ТОВ «Закарпаттяенергозбут» від 07.12.2020 року, [PERSON] працює в ТОВ «Закарпаттяенергозбут» на посаді сторожа, його дохід станом за червень 2020 року по листопад 2020 року складає 50 158, 38 гривень, з них виплата по аліментах становить 19 687,41 ( а.с. 65). Згідно із висновком за № 02-26/127 від 23.02.2021 року орган опіки та піклування Мукачівської РДА, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних доказів щодо ухилення батька від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, вважає недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 82-83). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Указані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом також встановлено, що між сторонами фактично виник спір щодо надання згоди позивачу відповідачем на виїзд неповнолітніх дітей на постійне місце проживання за межі України. Відповідач бачиться з дітьми зрідка, частково сплачує аліменти, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, відповідач не повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, що враховуючи стан його здоров`я, не є наслідком його винної повідки. Відтак суд вважає, що родинний зв`язок між батьком і дітьми можливо відновити, а тому не вбачається доведеності необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, доцільність вжиття якого позивачем не аргументовано, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити . Згідно з абзацу 2 п. 18 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. З огляду на вказане вище суд вважає за необхідне надати відповідачу можливість реалізувати його право на особисте виховання його дітей. Разом з тим, слід попередити відповідача про необхідність вжити активних заходів щодо зміни ставлення до виховання дітей і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Outcome: dismissed