Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON]. Дитина проживає з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У звязку з чим позивач просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки в розмірі ? частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що обовязок утримувати дитину покладено на обох батьків, але згоден сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/3 частки від його доходу. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Матеріалами справи встановлено, що 30.10.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою виданою Веприцькою сільською радою Фастівського району від 12.12.2016 року № 754. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків, при цьому цей обовязок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та розяснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до довідки про доходи виданої ФОП [PERSON] від 20.12.2016 року б/н, відповідач [PERSON] дійсно працює в ФОП [PERSON] підсобним робітником, за 2016 рік отримано ним дохід в розмірі 17752,00 грн. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів щомісяця у розмірі 1/2 частини всіх доходів відповідача, позивач зазначила, що він має постійний дохід у виді заробітної плати та на рівні із матірю зобовязаний матеріально забезпечити дитину, яка потребує саме такого розміру допомоги. При вирішенні питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує вимоги ст. 128 КЗпПУ, а саме: при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - пятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Приймаючи до уваги, те що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивача про те, що дитина потребує, а відповідач має можливість сплати аліменти на утримання доньки саме щомісяця в розмірі 1/2 частки всіх його доходів. При встановлених в судовому засіданні обставинах дитина потребує допомоги з боку відповідача, а відповідач за станом здоровя, сімейним та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. При цьому суд виходить з того, що законом не встановлено конкретний розмір частки від доходу на утримання одної дитини, що розмір такої частки визначає суд, виходячи з конкретних обставин справи. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина. Враховуючи у сукупності досліджені докази та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обовязку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання доньки щомісяця в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів. З таким розміром аліментів погоджується і сам відповідач. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України, передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: partial