Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], 09 листопада 2016 року звернулися до суду з зазначеним позовом. Мотивували тим, що [PERSON], який помер 15 січня 1997 року, на підставі сертифікату серії ПЛ № 0110880 мав право на земельну частку (пай) розміром 4,92 умовних кадастрових га, яка перебувала в колективній власності КСГП імені Фрунзе Глобинського району Полтавської області, яка розташована на території Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Вказаний сертифікат не зберігся. Державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області відмовила їм (позивачам), як спадкоємцям майна, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну частку (пай). Посилаючись на викладене, позивачі прохали визнати за ними в порядку спадкування за законом, в рівних частках, по ? частці кожному, право на земельну частку (пай) розміром 4,92 умовних кадастрових гектари, яка перебувала в колективній власності КСГП імені Фрунзе Глобинського району Полтавської області, розташована на території Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належала померлому 15 січня 1997 року [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0110880, зареєстрованого за №789 . У судове засідання позивачі [PERSON]А, [PERSON] не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, Глобинської районної державної адміністрації, третя особа Глобинська державна нотаріальна контора,\~представник третьої особи - сектору державної реєстрації Глобинської райдержадміністрації\~ у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.Заперечення на позов не направив. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. Судом встановлено і підтверджено матеріали справи, що 15 січня 1997 року помер [PERSON]. За життя він отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0110880, згідно якого мав право на земельну частку (пай) розміром 4,92 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе розташована на території Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Згідно дослідженої судом спадкової справи №107/2015, заведеної державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON], позивачі, як спадкоємці за законом, в установлений строк прийняли спадщину. Інші спадкоємці та особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині відсутні. Державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] постановою від 6 жовтня 2016 року відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай). До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 4,92 га, розташовану на території Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0110880, зареєстрований за №759 від 28.10.1997 року. Відділ Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області довідкою від 20.10.2016 року № 2028/86-16 підтвердив, що такий сертифікат на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0110880, зареєстрований за № 789 площею 4,92 га. дійсно видавався на імя [PERSON], грошова оцінка земельної ділянки становить 197642,24 грн., з урахуванням коефіцієнтів індексації 4.796 та 1,756. Згідно довідки № 02-50/101 від 06.04.2015 року, виданої виконавчим комітетом Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], до дня смерті 15.01.1997 року був зареєстрований та проживав в [INFO], в складі сім»ї: дружини - [PERSON], 1957 р. н., сина - [PERSON], 1977 р. н., сина - [PERSON], 1985 р. н. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 132718, виданого 12 серпня 2009 року Фрунзівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] померла 11.08.2009 року. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. В даному випадку на момент відкриття спадщини діяв\~Цивільний Кодекс Української РСР\~(1963 року). Згідно ст. 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно статей\~525,\~548 ЦК УРСР 1963 року\~часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За життя батько позивачів своїм майном не розпорядився. На день смерті батька позивачі були зареєстровані і проживали разом з ним однією сім'єю. Вони фактично до шести місяців вступили у володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті батька, що стверджується довідкою №02-50/101 від 06.04.2015 року, виданою виконавчим комітетом Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], до дня смерті 15.01.1997 року був зареєстрований та проживав в [INFO], в складі сім»ї: дружини - [PERSON], 1957 р. н., сина - [PERSON], 1977 р. н., сина - [PERSON], 1985 р. н., тому відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~в редакції 1963 року [PERSON], [PERSON], вважаються такими, що прийняли спадщину та, виходячи з принципу рівності часток спадкоємців, успадкували по ? частці вказаного паю. \~Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 1,2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист прав спадкоємців на отримання в порядку спадкування земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку\~ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності - шляхом предявлення позову про визнання прав на земельну частку (пай) в порядку спадкування. \~Крім того,\~п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7\~вказує, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Видача правовстановлюючого документу на ім.»я померлої неможлива, оскільки правоздатність особи втрачається зі смертю, тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно ч.2\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Достовірно встановлено, що спадщину [PERSON] прийняли [PERSON], [PERSON] (позивачі у справі по закону). Спадщина відумерлою не визнана. Особи, які б претендували на обовязкову частку у спадщині, відсутні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачі мають право на успадкування права на земельну частку (пай), що належало [PERSON], позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved