Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому, збільшивши позовні вимоги згідно заяви від 17.06.2015 року, просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити заборгованість із заробітної плати у вигляді посадової надбавки в сумі 48136, 12 грн. (за вирахуванням податків і зборів) за період з серпня по грудень 2014 року та стягнути компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати (за вирахуванням податків та зборів) у сумі 15476, 72 грн. Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2015 року визнано незаконним наказ ПАТ «Укрсоцбанк» №54 від 24.07.2014 року в частині встановлення [PERSON] посадової надбавки в розмірі 0,00 грн. за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року. Відповідно до наказу №2205-П від 16.07.2014 року у звязку із зміною організаційної структури позивача з 16 липня 2014 року, за її згодою, переведено на посаду начальника Чернігівського відділення №935 департаменту роздрібних продажів у Північному регіоні центру роздрібного бізнесу, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом 1600 грн. на місяць. Цим же наказом позивачу з 16.07.2014 року встановлено посадову надбавку 13466,00 грн. [PERSON] вказує, що оскільки на виконання судового рішення відповідач скасував свій наказ про встановлення посадової надбавки в розмірі 0,0 грн., іншого розміру надбавки не було встановлено, а тому вона має право на виплату надбавки того розміру, що їй було встановлено наказом №2205-П від 16.07.2014 року. Позивач та її представник в судовому засіданні позов пітримали та просили суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що судовим рішенням було лише визнано незаконним наказ ПАТ «Укрсоцбанк» №54 від 24.07.2014 року в частині встановлення [PERSON] посадової надбавки в розмірі 0,00 грн. за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, проте ПАТ «Укрсоцбанк» не було зобовязано вирішити питання щодо посадової надбавки позивачу, а тому відповідач вважає, що рішення суду було виконане. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач відповідно до наказу №2205-П від 16.07.2014 року у звязку із зміною організаційної структури з 16 липня 2014 року, за її згодою, переведена на посаду начальника Чернігівського відділення №935 департаменту роздрібних продажів у Північному регіоні центру роздрібного бізнесу, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом 1600 грн. на місяць. Цим же наказом позивачу з 16.07.2014 року встановлено посадову надбавку 13466,00 грн., кінцевої дати виплати надбавки у такому розмірі не зазначено (а.с.3) Відповідно до наказу №54 від 24.07.2014 року позивачу на період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року встановлено посадову надбавку 0,00 грн. (а.с.6) В ПАТ «Укрсоцбанк» на час виникнення спірних правовідносин діяв Колективний договір в редакції Додаткової угоди, що була укладена 29.03.2011 року між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно п.1.7. Колективного договору його положення поширюються на всіх працівників банку, включаючи структурні підрозділи та комерційні макрорегіони. Крім того, згідно п.4.7. Колективного договору, адміністрація Відповідача зобов'язується здійснювати інші виплати (в тому числі соціальні), встановлені чинним законодавством України та внутрішніми нормативними актами банку щодо матеріальної допомоги і матеріального стимулювання співробітників банку. На виконання положень колективного договору відповідачем був прийнятий внутрішній нормативний акт - Положення «Про матеріальне стимулювання персоналу ПАТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2013 року, яке визначає порядок формування доходу працівників та систему оплати праці. Згідно п. 5.1.4. цього Положення надбавки до посадового окладу можуть виплачуватися у різному обсязі, або взагалі не виплачуватися, зміна розміру надбавок може коливатися в залежності від багатьох факторів (пункти 5.1.8 та 5.1.4 Положення). Відповідно до статей 21, 22 Закону про оплату працю роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективним договором. Наказом №54 від 24.07.2014 року відповідач встановив позивачу надбавку до посадового окладу в розмірі 0,0 грн. Проте, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2015 року частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] Скасовано рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.10.2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання наказу незаконним та задоволено позов в цій частині. Визнано незаконним наказ ПАТ «Укрсоцбанк» №54 від 24.07.2014 року в частині встановлення [PERSON] посадової надбавки в розмірі 0,00 грн. за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року. В іншій частині рішення суду щодо відмови позивачу у задоволенні вимог про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити заборгованість із заробітної плати у вигляді посадової надбавки в сумі 13466 грн. в місяць за серпень та вересень 2014 року та щодо стягнення моральної шкоди, залишено без змін. На виконання рішення суду відповідач 30.03.2015 року видав наказ №03-08/201 про скасування п.2 наказу 54 від 24.07.2014 року в частині встановлення [PERSON] посадової надбавки в розмірі 0,0 грн. за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, проте рішення про встановлення іншого розміру надбавки за цей період роботодавцем прийнято не було. За таких обставин, враховуючи, що розмір посадової надбавки в сумі 13466 грн. встановлений наказом №2205-П від 16.07.2014 року без зазначення кінцевої дати нарахування такої надбавки, а згідно пояснень представника відповідача з 01.01.2015 року посадова надбавка в установі взагалі відмінена умовами Колективного договору і у поточному році [PERSON] отримує заробітну плату в розмірі визначеної раніше посадової надбавки і окладу, а тому суд вважає, що позивачу повинна бути нарахована посадова надбавка за період з серпня по грудень 2014 року включно у розмірі, визначеному наказом №2205-П від 16.07.2014 року, оскільки іншого розміру надбавки роботодавець у вказаний період не встановлював. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем заявлено вимогу про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити посадову надбавку у певному розмірі, а не про стягнення конкретних сум, вимоги позивач не уточнила, а суд, виходячи з принципу диспозитивності не може вийти за їх межі, а тому вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом зобовязання відповідача нарахувати та виплатити [PERSON] посадову надбавку у розмірі, встановленому наказом про її переведення на посаду начальника Чернігівського відділення №935 від 16.07.2014 року №2205-ПП за період з серпня по грудень 2014 року, тобто по 13466 грн. на місяць. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, оскільки Законом «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено виплату компенсації у разі несвоєчасної виплати вже нарахованих сум, а оскільки позивач звернулася про нарахування та виплату посадової надбавки, тобто оспорюваних сум, які не були нараховані, а тому підстав для стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати суд не знаходить.

Outcome: partial