overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати на нею право власності на житлову трьохкімнатну квартиру №2, загальною площею 83,3 кв.м. з підвалом та стайнею і гаражем по вул. [PERSON], буд. №1 в смт. Залізці, Зборівського району Тернопільської області, посилаючись на те, що вона є власником цієї квартири, однак немає правовстановлюючого документа на неї В судовому засіданні представник позивач позов підтримала повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявилися проте подали заяви, якими просять суд справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги визнають. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 2 статті 328 ЦК України зазначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що 28 березня 1990 року виконавчим комітетом Залозецької селищної Ради Зборівського району Тернопільської області видано ордер на вселення в жиле приміщення, по вул. Миру (сьогодні вул. [PERSON]), буд, №1 кв. №2 в смт. Залізці, Зборівського району Тернопільської області для сімї в складі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON].. Вказаною квартирою позивач та її сімя користується за призначенням понад 25 років без правовстановлюючого документа на майно, що підтверджується: ордером на вселення в жиле приміщення від 28 березня 1990року; довідкою Залозецької селищної Ради за №2705 від 09 грудня 2015 року; довідкою Зборівського РЕМ про сплату за електроенергію; довідкою про стан розрахунків за надані послуги з газопостачання. Відповідачі по справі не заперечую щодо оформлення права власності на позивача, про що подали до суду відповідні заяви. Враховуючи вищевказане і те, що визнання права власності за позивачем на вищевказане майно не порушує прав та інтересів інших осіб за позивачем слід визнати право власності на житлову трьохкімнатну квартиру. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визначити додатковий строк, тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась 29 лютого 2016 року після смерті матері [PERSON], посилаючись на те, що вона хворіла, а тому пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала заяву якою просить суд справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Оцінивши наявні докази суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 29 лютого 2016 року померла мати позивача [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина. В установлений законом шестимісячний термін позивач не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини оскільки хворіла та потребувала медичної допомоги. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що строк для прийняття спадщини слід продовжити тривалістю три місяці. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з неї згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 24 березня 2014 року у розмірі 1/3 частини її заробітку та всіх видів доходів, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO], 1/3 її заробітку та всіх видів доходів, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання до закінчення ним навчання, на 1/3 частину її заробітку та всіх видів доходів, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання обох дітей, стверджуючи, що вона отримує лише 1218 грн. заробітної плати, а за вище вказаним рішенням суду вона повинна сплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 771,60 грн., що складає 63,3% від її заробітку, а їй залишається лише 36,7%, що складає 446 грн. Позивач вважає, що стягнення аліментів на утримання дітей у вище вказаному розмірі порушує вимоги законодавства України, а саме - з неї стягується більше 50% її заробітку, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, і в судовому засіданні свої заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і зазначив, що сплату аліментів на утримання сина на період його навчання слід припинити з 01 липня 2014 року, оскільки син з 01 липня 2014 року перейшов на заочну форму навчання, а відносно доньки залишити 1/3 частину стягуваних аліментів, яку позивач в змозі сплачувати. Заслухавши вимоги позивача, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що син позивача [PERSON] 01.07.2014 року закінчив Одеський коледж транспортних технологій і вступив до вищого навчального закладу на заочну форму навчання і працевлаштувався, тому законних підстав для продовження його утримання з боку позивача немає, однак суд констатує, що позивач повинна сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] до її повноліття у розмірі 1/3 частини її заробітку та всіх видів доходів, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 11.02.2011 року Високопільською сільською радою Валківського району Харківській області, актовий запис № 01. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.02.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сімї вважає те, що вони з відповідачем останнім часом не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їхніх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Чоловік зловживає спиртними напоями та веде себе агресивно. Спільне проживання припинено з 24.07.2017 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що їхня сімя розпалась та відновленою бути не може. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності в звязку з сімейними обставинами. При цьому вказала, що позов підтримує, наполягає на його задоволенні. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не направив. За таких обставин суд вирішує справу за відсутності сторін, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.02.2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 154050, зареєстроване Високопільською сільською радою Валківського району Харківській області, актовий запис № 01 від 11.02.2011 року. Від спільного життя в сім'ї росте неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 23.05.2011 року Перекіпською сільською радою Валківського району Харківській області, актовий запис № 03, в якому батьками дитини значаться сторони у справі. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 18.07.2014 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 409. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що 18.07.2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сім'ї вважає те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їхніх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. З боку відповідача мали місце подружні зради. Вказав, що не любить та запропонував жити окремо. Спільне проживання припинено з вересня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що їхня сім'я розпалась та відновленою бути не може. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності в зв'язку з сімейними обставинами. При цьому вказала, що позов підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні. Після розірвання шлюбу просила присвоїти прізвище [PERSON]. Відповідач також подав клопотання про розгляд справи за його відсутності через зайнятість на роботі. Вказав, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін. Дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.07.2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], зареєстроване Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 409. Від спільного життя в сім'ї росте неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 19.10.2015 року виконавчим комітетом Ков'язької селищної ради Валківського району Харківської області, актовий запис №23, в якому батьками дитини значаться сторони у справі. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 20.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2727. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що 20.10.2007 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Спільне проживання з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, а також через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки, як із ведення спільного господарства, виховання дитини, так і з інших обставин. В звязку з цим шлюбні відносини припинено з 2016 року, спільне господарство не ведеться. Між сторонами втрачені фізичні та духовні звязки. Вважає, що їхня сімя розпалась та відновленою бути не може. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності в звязку із службовою зайнятістю. При цьому вказала, що позов підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не направив. За таких обставин суд вирішує справу за відсутності сторін, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2007 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 075799, зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2727. Від спільного життя в сім'ї росте неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 120717, виданого 06.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції, в якому батьками дитини значаться сторони у справі. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 25.02.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 300. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що 25.02.2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. Причиною розпаду їхньої сімї є те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Вказала, що на протязі останніх місяців сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб, сімю. У звязку з чим, шлюбні стосунки були фактично припинені. З червня 2017 року стали проживати окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала, просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. За таких обставин суд вирішує справу за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.02.2017 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 307627, зареєстроване Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 300 від 25.02.2017 року. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони від шлюбу дітей не мають, проживають тривалий час окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 25.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 37. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що 25.08.2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сімї вважає те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їхніх стосунках виникла неприязнь. Відповідач має схильність до алкоголю, що стало причиною постійних сварок у сімї в присутності дитини. Спільне проживання припинено з червня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що їхня сімя розпалась та відновленою бути не може. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності в звязку з сімейними обставинами. При цьому вказала, що позов підтримує, наполягає на його задоволенні. Просила присвоїти дошлюбне прізвище Басова. Відповідач також подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позов визнає в повному обсязі, наполягає на його задоволенні. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін. Дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.08.2012 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 190047, зареєстроване Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 37. Від спільного життя в сім'ї росте неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 09.07.2013 року Ковязькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 11, в якому батьками дитини значаться сторони у справі. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 30.01.1999 року Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 3. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 30.01.1999 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сімї вважає те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їхніх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Вказала, що з відповідачем не хоче мати ніяких стосунків. Спільне проживання фактично припинено майже 2 місяці тому, спільне господарство не ведеться. Вважає, що їхня сімя розпалась та відновленою бути не може. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності в звязку з сімейними обставинами. При цьому вказала, що позов підтримує, наполягає на його задоволенні. Відповідач також подав клопотання про розгляд справи за його відсутності в звязку з сімейними обставинами. Вказав, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін. Дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30.01.1999 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 032472, зареєстроване Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 3 від 30.01.1999 року. Від спільного життя в сім'ї ростуть неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження, серій 1-ВЛ № 230154, 170302, виданих 14.02.2003 року, 09.07.2009 року Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, актові записи №№ 2, 07, в яких батьками дітей значаться сторони у справі. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із матеріалів справи, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved