Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], з урахуванням уточнень до позовної заяви, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини. Дитина проживає разом з позивачем. Окрім цього вказувала на те, що дитина сторін має тяжке захворювання, що потребує значних як матеріальних так і фізичних затрат, а сам позивач перебуває на обліку в управлінні праці і соціального захисту населення Оболонського району м. Києва відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» у зв'язку із захворюванням дитини. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн. на місяць. Вказували, що відповідач отримує незначний дохід та має на утриманні дитину від іншого шлюбу, і задоволення позовних вимог у повному обсязі поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 23.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. києві був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №1718. Від зареєстрованого шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач посилається на те, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини хоча має таку змогу та зобов'язаний її надавати. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідач, в судовому засіданні не заперечував того факту, що повинен сплачувати аліменти на утримання спільної дитини, але враховуючи наявність іншої дитини на утриманні та незначного розміру заробітної плати, який становить 4000 грн. на місяць, вважав за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на місяць. Разом із тим, суд не бере до уваги пояснення відповідача щодо необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки за приписами ст. 181 СК України лише позивач наділений правом обирати спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу або в твердій грошовій сумі). Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік та тяжкий стан здоров'я дитини, суд вважає за можливе визначити стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробіткувідповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього суд звертає увагу на те, що визначений судом розмір аліментів не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, оскільки він визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. на місяць, що з урахуванням його місячного доходу (4000 грн.), фактично складає визначений судом розмір аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати, в силу положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, а рішення в силу ст. 430 ЦПК України в частині стягнення платежів (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню . На підставі викладеного,

Outcome: approved