Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Павлівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до чинного законодавства після смерті батька позивач та його мати були спадкоємцями першої черги. Ні позивач, ні його мати до нотаріальної контори не зверталися. Однак, [PERSON] фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, але не оформила своє право належним чином. [INFO] мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець, що має право на спадкове майно, не має можливості зареєструвати право власності на земельні ділянки та домоволодіння, бо внаслідок юридичної необізнаності позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька та матері. Ще однією обставиною, яка унеможливлює оформлення його права на спадкове майно є помилка зроблена в державному акті на право приватної власності на землю виданого на ім'я [PERSON], померлого [INFO], серії [NUMBER] від 27 лютого 1997 року, який мешкав за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за доцільне справу розглянути заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності з вимогами статті 529 ЦК Української СРС при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. На підставі статті 529 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON]. Згідно з вимогами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців жилого будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянко, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємці, які прийняли спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язані звернутися до нотаріуса за видачею їм свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно та згідно з вимогами статті 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації. У відповідності до вимог статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 статті 256 ЦК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 256, 1225,1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 27, 118, 119 Цивільного процесуального кодексу, суд

Outcome: approved