Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~ звернулися в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] міської ради\~ про визнання права власності на нерухоме майно у звязку з втратою правовстановлюючого документа на нього, мотивуючи позовні вимоги тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS] (колишня вул. Червоноармійська) в місті Чернівці, що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого Департаментом житлового - комунального господарства [PERSON] міської ради 21.01.2009 року на підставі розпорядження органу приватизації №48330. Вони втратили правовстановлюючий документ на належну їм на праві власності квартиру, залишились тільки їх копії, про що ними було розміщено оголошення в газеті «Чернівці» №12 (1324) від 24.03.2016 року. 28.03.2016 року позивач [PERSON] звертався до Департаменту житлового - комунального господарства [PERSON] міської ради щодо видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] (колишня вул. Червоноармійська) в місті Чернівці, проте Департамент житлового - комунального господарства [PERSON] міської ради №Н-827/0-03/01 від 05.04.2016 року, у видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру відмовлено через відсутність державної реєстрації права власності у визначеному законом порядку та рекомендовано звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних прав власників нерухомого майна, у звязку з втратою документа, який засвідчує право власності на майно. Просять, заявлені позовні вимоги задовольнити. В підготовче засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~та в їх інтересах представник [PERSON] не зявилися, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у підготовчому засіданні в їх відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. За приписами ст. 200 ч. 3\~ ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Провівши підготовче засідання в порядку\~ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання представником відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Вивчивши та розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~ зареєстровані у відповідності до паспорта громадянина України за адресою: [ADDRESS] (колишня вул. Червоноармійська) в місті Чернівці (а.с.19-2-, 22-23, 24). У відповідності до свідоцтва виданого Департаментом житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради, квартира [ADDRESS] була передана у спільну сумісну власність позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, записана в реєстрову книгу за №48254, згідно розпорядження органу приватизації №48330 віж 21.01.2009 року (а.с.27). Відповідно до технічного паспорта, квартира [ADDRESS], загальною площею 38,47 кв.м., житловою площею 29,10 кв.м, складається з двох житлових кімнат: площею 13,10 кв.м., площею 16,00 кв.м., (а.с.26). Згідно довідки №609 від 31.03.2016 року [PERSON] комунального обласного бюро технічної інвентаризації, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано, інформація надана згідно архівної справи та реєстрових книг станом на 31.12.2012 року (а.с.15). Відповідно до довідки №606 від 30.03.2016 року [PERSON] міського комунального бюро технічної інвентаризації, згідно даних інвентаризаційних та реєстраційних справ, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.17). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що відомості відносно квартири [ADDRESS] відсутні (а.с.16). 28.03.2016 року позивач [PERSON] звертався до Департаменту житлового - комунального господарства [PERSON] міської ради щодо видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] та з відповіді Департаменту житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради №Н-827/003/01 від 05.04.2016 року, вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не виникло у позивача, підстав для підготовки та видачі дубліката свідоцтва немає (а.с.18). З приводу втрати правовстановлюючого документа на праві власності на квартиру, позивачами було розміщено оголошення в газеті «Чернівці» №12 (1324) від 24.03.2016 року (а.с.28). Згідно ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року №2482-ХІІ, приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків) державного житлового фонду на користь громадян України. Тобто приватизація є цивільно-правовою угодою між власником житла та громадянином України, письмово оформленою у вигляді розпорядження, з подальшою видачею свідоцтва про право власності на житло, як правовстановлюючого документа. 21.01.2009 року органом приватизації згідно розпорядження №48330 від 21.01.2009 року видано свідоцтво про право власності на житло (а.с.27), що є правовстановлюючим документом на квартиру [ADDRESS] (а.с.27). Оскільки позивачі втратили свідоцтво про право власності на житло, а отримати дублікат втраченого свідоцтва про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] не має можливості, вони не можуть провести реєстрацію права власності на неї у визначеному законом порядку та позбавленні можливості розпорядитись нерухомим майном на власний розсуд. У відповідності до \~ст.317 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності відповідно до\~ст. 321 ЦК України. На підставі ст.328 ЦК України, право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Частинами 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Передбачено ч.1, 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких Законом неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення; якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст. 182, 317, 319, 321, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved