Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 149 040,65 гривень, з яких: 139\~562 гривні грошові кошти, отримані без достатньої правової підстави, 3 672,87 гривень три відсотки річних та 5805,78 гривень інфляційних збитків; а також судових витрат 1\~490,41 гривень сплаченого судового збору. Позов мотивує тим, що 19 лютого 2018 року згідно з квитанцією № 144 помилково перерахувала кошти в сумі 139562 гривні на рахунок відповідача. При цьому, у призначенні платежу зазначено: «платежі населення сплата частини пайового внеску зг дог № 2-18-02-15/29; [PERSON] ; Львів…». Разом з тим, ні договору № 2-18-02-15/29, ні будь-якого іншого договору із відповідачем позивач не укладала, у жодних правовідносинах з останнім не перебувала. 2 березня 2020 року та повторно 11 червня 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила повернути кошти в сумі 139\~562 гривень, які були помилково сплачені на рахунок ОК «ЖБК «Рідний дім» згідно з квитанцією № 144 від 19 лютого 2018 року, однак відповіді так і не отримала, хоча вказані заяви отриманні відповідачем 3 березня 2020 року та 12 червня 2020 року відповідно, що стверджується трекінгом з сайту «Укрпошти». Оскільки вказані кошти перераховані відповідачу помилково, набуті останнім без достатньої правової підстави, відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути такі позивачу, однак незважаючи на звернення позивача досі грошові кошти не повернув, тому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 139\~562 гривні в судовому порядку. Крім цього, оскільки незважаючи на вимогу позивача від 2 березня 2020 року повернути безпідставно набуті кошти, яку відповідач отримав 3 березня 2020 року, останній не виконав свого обов`язку у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги позивача, тобто до 10 березня 2020 року, чим прострочив виконання грошового зобов`язання, тому на підставі ст. 625 ЦК України також просить стягнути з відповідача за період з 11 березня 2020 року по 25 січня 2021 року 3% річних в сумі 3672,87 гривень та інфляційні втрати в сумі 5805,78 гривень. 3 лютого 2021 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в судове засідання. 9 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив, в якому голова ОК «ЖБК «Рідний дім» просив провадження у даній справі припинити у зв`язку з відсутністю предмета спору. Зазначив, що про існування будь-яких претензій позивача до ОК «ЖБК «Рідний Дім» щодо повернення безпідставно сплачених коштів кооператив дізнався із позовної заяви, вказані позивачем в тексті позовної заяви адвокатські запити ОК «ЖБК «Рідний Дім» не отримував, жодних документів, які б підтверджували фактичне отримання будь-яких заяв і запитів не існує, незрозумілим для ОК «ЖБК «Рідний Дім» є той факт, чому позивач вважаючи, що ним було безпідставно сплачено кошти особисто не звернувся в офіс кооперативу, не вручав жодних документів нарочно. Покликання позивача на помилковість сплати нею 19 лютого 2018 року згідно квитанції № 144 на рахунок ОК «ЖБК «Рідний Дім» коштів в сумі 139\~562 гривні, представник відповідача вважає хибними, оскільки в призначенні платежу чітко вказано: «внесок за квартиру зг дог № 2-18-02-15/29; [PERSON] ; Львів…». Виходячи із вказаного призначення, на думку представника відповідача, чітко прослідковується розуміння позивача, які саме кошти вона сплачувала, кому сплачувала та правова підстава сплати цих коштів. Додав, що\~договір № 2-18-02-15/29,\~на підставі якого відбулась сплата коштів укладався в ОК «ЖБК «Рідний Дім», а відтак в бухгалтерії кооперативу було достатньо правових підстав зарахувати та обліковувати сплачені позивачем кошти згідно вказаного договору. Крім того, зазначив, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі та згідно положень статуту кооперативу. У відповідності до підпункту 3.1.1. пункту 3.1. розділу III. Асоційоване членство в кооперативі, в кооперативі ОК «ЖБК «Рідний Дім» допускається асоційоване членство для осіб, які визнають статут Кооперативу та внесли пай/додатковий пай, а згідно підпункту 3.1.2. асоційованими членами кооперативу можуть бути громадяни України, які досягли 18-річного віку та виявили бажання брати участь у його господарській діяльності, сплатили пай/додатковий пай у розмірах та в порядку, визначених в Положенні про внески в Кооператив, додержуються вимог статуту і користуються правом дорадчого голосу. За наведених обставин сторона відповідача вважає, що заявлені позивачем вимоги є взагалі не логічними, безпідставними і надуманими. 19 березня 2021 року від представника позивача адвоката Богдан З.С. надійшла відповідь на відзив, згідно якої сторона позивача просить позов задовольнити. Наведені відповідачем у відзиві на позов обставини, як підстава для заперечень, вважає недоведеними належним чином. Покликання сторони відповідача про те, що жодних вимог, адвокатських запитів від позивача не отримував, вважає хибними, оскільки отримання таких підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень з поштовими трек-номерами 7901309953064 (відправлення отримано 17 серпня 2020 року) та 7901310106219 (відправлення отримано 25 вересня 2020 року), які долучено до позовної заяви, відповіді на такі запити відповідачем не надано. Крім того, в поданій відповіді на відзив сторона позивача зазначила про те, що відповідачем не представлено жодних доказів на підтвердження факту укладення з позивачем договору № 2-18-02-15/29, не надано копії статуту, ні будь-яких доказів щодо вступу в члени кооперативу позивача також не надано. Ухвалою суду від 13 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Богдан З.С. та витребувано в Обслуговуючого\~кооперативу «Житлово-будівельний\~кооператив «Рідний\~дім» належним\~чином завірені\~копії договору\~№ 2-18-02-15/29\~та всіх\~додатків,\~додаткових угод\~чи угод\~про розірвання\~такого договору\~та документів\~щодо перебування\~чи неперебування\~ [PERSON] \~у правовідносинах\~із Обслуговуючим\~кооперативом «Житлово-будівельний\~кооператив «Рідний\~дім»,\~в тому\~числі таких,\~на виконання\~умов по\~яких [PERSON] \~мали б\~сплачуватися на\~користь Обслуговуючого\~кооперативу «Житлово-будівельний\~кооператив «Рідний\~дім» будь-які\~кошти. В судовому засіданні представник позивача адвокат Богдан З.С. позов підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в ньому та відповіді на відзив, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце його проведення не з`явився, про причини неявки не повідомив, вимоги ухвали суду про витребування доказів не виконав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторони відповідача, відносно чого представник позивача не заперечив. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Як вбачається з копії квитанції № 144 від 19 лютого 2018 року [PERSON] перерахувала на рахунок ОК «ЖБК «Рідний край» 139562 гривні, призначення платежу: «платежі населення сплата частини пайового внеску зг дог № 2-18-02-15/29; [PERSON] ; Львів…». Разом з тим, позивач стверджує, що ні договору № 2-18-02-15/29, ні будь-якого іншого договору із відповідачем позивач не укладала, у жодних правовідносинах з останнім не перебувала. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач всупереч вказаним вимогам доказів на підтвердження укладення сторонами договору № 2-18-02-15/29 суду не представив, ні на адвокатські запити представника позивача (а.с. 19-27), ні на виконання ухвали суду від 13 травня 2021 року про витребування доказів, копію договору № 2-18-02-15/29, вказаного у призначенні платежу квитанції № 144 від 19 лютого 2018 року, не надав. Що спростовує покликання сторони відповідача про те, що такий договір між сторонами укладався та підписувався. Не підтверджує існування між сторонами будь-яких інших договірних правовідносин і посилання відповідача на те, що позивач перебуває у правовідносинах із ОК «ЖБК «Рідний дім» та набула 19 лютого 2018 року асоційованого членства, виявивши бажання брати участь в діяльності кооперативу шляхом сплати основного та додаткового пайових внесків в розмірі 139562 гривні, оскільки згідно положень статуту ОК «ЖБК «Рідний дім», положення про асоційоване членство в ОК «ЖБК «Рідний дім» та положення про внески в ОК «ЖБК «Рідний дім», набуття асоційованого членства здійснюється на підставі письмової заяви-анкети, яка подається особою голові кооперативу одночасно із підписанням відповідного договору, в той час як докази подання такої заяви та підписання договору відсутні. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи наведене, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності між сторонами належним чином оформлених договірних відносин, суд приходить до висновку, що кошти в сумі 139562 гривні відповідач отримав від позивача без достатньої правової підстави. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Також воно застосовується до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Як вбачається з матеріалів справи 2 березня 2020 року та повторно 11 червня 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила повернути кошти в сумі 139562 гривні, які були помилково сплачені на рахунок ОК «ЖБК «Рідний дім» згідно з квитанцією № 144 від 19 лютого 2018 року (а.с.11-18), однак відповідач всупереч вимогам ст. 1212 ЦК України вказані кошти позивачу так і не повернув, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 139562 гривні безпідставно набутих коштів підлягають до задоволення. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Унаслідок чого у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Саме такі висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у Постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі №760/6938/16-ц, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи позивач 2 березня 2020 року скерувала ОК «ЖБК «Рідний дім» заяву про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 139562 гривні та така вручена відповідачу 3 березня 2020 року (а.с.13, 14), відповідно з урахуванням вищевказаних вимог останнім днем виконання відповідачем свого обов`язку є 10 березня 2020 року. Разом з тим, всупереч вказаним вимогам відповідач безпідставно набуті кошти в сумі 139562 гривні позивачу не повернув, чим прострочив виконання грошового зобов`язання, тому суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено також вимогу про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати, які згідно з представленим позивачем розрахунком (а.с. 29, 30) за період з 11 березня 2020 року по 25 січня 2021 року становлять 3 672,87 гривень та 5805,78 гривень відповідно. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати, що становлять 1490,5 гривень судового збору.

Outcome: approved