Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що має у приватній власності квартиру [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2012 року, договору дарування від 5 вересня 2014 року та шлюбного договору від 10 вересня 2014 року. У цій квартирі зареєстрований [PERSON], проте не проживає з 2014 року, і ця обставина перешкоджає вільному володінню, користуванню та розпорядженню позивачем її власністю, у зв'язку з чим просить визнати [PERSON], який є її колишнім чоловіком, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, представник надала суду письмову заяву в якій позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача, проти заочного рішення не заперечувала (а.с.43). Відповідач в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, поштовим відправленням та оголошенням на офіційному сайті суду (а.с.39,42). Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2012 року, договору дарування від 5 вересня 2014 року та шлюбного договору від 10 вересня 2014 року позивач є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.7-12). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 29 вересня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області №4422 від 2 липня 2018 року [PERSON] зареєстрована та проживає [ADDRESS], разом з колишнім чоловіком - [PERSON] та сином - [PERSON] (а.с.14). В силу ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Комісійним актом від 24 липня 2018 року, засвідченим депутатом Путивльської міської ради, зафіксовано той факт, що [ADDRESS] з 2014 року по теперішній час [PERSON] не проживає (а.с.15). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки як член сім'ї власника будинку відповідач понад чотири років у вказаній квартирі не проживає, докази поважності причин його відсутності у справі відсутні, тому його слід визнати таким, що втратив право користування цим житлом. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved