Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0754 га, що розташована за адресою: місто Миколаїв, вулиця Гоголя, 58 в наступних розмірах: за позивачем 5/6 часток, за відповідачем 1/6 часток, а також визнати за нею право власності на 1/6 частки вищезазначеної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON]З, який помер 07.09.2017 року. Мотивує це тим, що земельна ділянка була надана їй та її чоловікові [PERSON] у спільну сумісну власність без визначення часток, на підставі державного акту на право власності на землю серії 1-МК № 012957. Оскільки [PERSON] помер, а його частка на земельну ділянку за його життя визначена не була та визначити її на сьогоднішній день немає можливості, посилаючись на ст.. 88 ЗК України, договір про спільну часткову власність може бути укладений тільки за згодою усіх учасників спільної власності, що є неможливим у звязку зі смертю одного з учасників. Відповідач [PERSON] надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник ММР у встановлений судом строк без поважних причин відзив не подавав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]З з 26 вересня 1954 року, свідченням чого є свідоцтво про одруження серії ЯУ № 967084 (а.с.9). Житловий будинок № 58 по вулиці Гоголя в місті Миколаєві належав на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 01.09.1989 року, зареєстрованому з Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 7523 від 12.09.1989 р. [PERSON] належала 1/6 частки житлового будинку № 58 по вулиці Гоголя в місті Миколаєві, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.03.1996 року після смерті [PERSON] [PERSON] належить 5/6 частки на житлового будинку № 58 по вулиці Гоголя в місті Миколаєві, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.03.1996 року після смерті [PERSON] та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2018 року. На підставі державного акту на право приватної власності на землю від 24.10.1997 року № 656, кадастровий номер 4810136900:06:014:0018, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, земельна ділянка, площею 0,0754 га надана для обслуговування індивідуального житлового будинку, належить [PERSON] та [PERSON] \~Відповідно до положень\~статті 368 Цивільного кодексу України\~- спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із\~частиною 4\~статті 86 Земельного кодексу України,\~- співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. \~Відповідно до положень\~статті 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. \~\~\~\~ Більш того, у разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності. [PERSON], помер 07 вересня 2017 року, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП № 267768 (а.с.53). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/6 частку житлового будинку № 58 по вулиці Гоголя в місті Миколаєві та на відповідну частку земельної ділянки. Згідно ст.. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповіту спадкодавець не залишив, тому спадкоємців за заповітом після його смерті немає. На підставі ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є діти померлого, той з подружжя, який його пережив, та батьки померлого. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивачка як його дружина та відповідачка [PERSON] як його донька. 16 січня 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 12 березня 2018 року [PERSON] приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами № 58 по вулиці Гоголя в місті Миколаєві Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 12.03.2018 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки в державному акті на праві власності на землю серії 1-МК № 012957 не були визначені частки співвласників земельної ділянки. Зазначена ділянка була передана [PERSON] на [PERSON] у спільну сумісну власність, тобто без визначення часток. Частка спадкодавця у праві власності на земельну ділянку за його життя визначена не була і визначити на сьогоднішній день немає можливості, оскільки відповідно до змісту на ст.. 88 ЗК України, договір про спільну часткову власність може бути укладений тільки за згодою усіх учасників спільної власності, що є неможливим у звязку зі смертю одного з учасників. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку\~про задоволення позовних вимог\~з наступних підстав. Згідно із\~пунктом «г» частини 1\~статті 87 Земельного кодексу України, - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно із\~положеннями\~статті 372 Цивільного кодексу України,\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Статтею 1218 ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно з частиною 1\~статті 131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Поняття земельної ділянки, як об'єкта права власності визначено у частині першій\~статті 79 Земельного кодексу України, за якою земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до\~статті 1226 Цивільного кодексу України\~частка у праві спільної сумісної власності, у тому числі і на земельну ділянку, спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отож, вказані норми підлягають застосуванню в цій справи, бо саме ними регулюються спірні правовідносини. Так, вказані норми регламентують що за відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Частки спадкоємців є рівними, бо спадкодавець заповітом іншого не передбачив. \~За таких умов, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог [PERSON] щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору. На підставі ст. ст. 79, 89, 131 Земельного кодексу, ст. 368, 1218, 1223, 1226, 1261,

Outcome: approved