Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача та в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 11 червня 1997 року між [PERSON] та нею, був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку, загальною площею 53,1 кв.м. з відповідними надвірними спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], який посвідчений Лозівським філіалом Харківської товарної біржі та зареєстрований за № 259. Після підписання договору всі істотні умови були сторонами виконані. На даний час позивач має намір провести відчуження даного домоволодіння, в зв'язку з чим вона звернулася до нотаріуса, але їй в цьому було відмовлено, оскільки договір був посвідчений товарною біржею. Іншим шляхом ніж судовим, позивач не може вирішити даний спір. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 53,1 кв.м. з відповідними надвірними спорудами та будівлями, укладений 11 червня 1997 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Лозівським філіалом Харківської товарної біржі та зареєстрований за № 259. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, проте суду надана заява у якій просить справу розглядати у її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, проте суду надана заява у якій просить справу розглядати у його відсутності та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно зі ст. 47 ЦК України 1963 року, передбачено можливість визнання судом угоди дійсною у разі, якщо вона не була нотаріально посвідчена, сторона ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а друга сторона повністю або частково виконала угоду. В такому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8), 09.08.1991 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], після чого дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». 11.06.1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку, загальною площею 53,1 кв.м. з відповідними надвірними спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], який посвідчений Лозівським філіалом Харківської товарної біржі та зареєстрований за № 259 (а.с. 9). Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» від 18.05.2017 року за № 89 (а.с. 10), згідно архівних даних, станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровано та оформлено за [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 11.06.1997 року за № 259. Довідкою комунального підприємства Панютинської селищної ради «Управління благоустрою території» за № 164 від 04.05.2017 року (а.с. 11) підтверджується факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-15), замовником технічної інвентаризації є [PERSON] З наданих суду доказів встановлено, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки в даному випадку сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, відбулося повне виконання вказаного договору: покупець вніс повну вартість майна, продавець передала майно у власність покупцю. При цьому вказаний договір був направлений на реальне настання правових наслідків, однак не був нотаріального засвідчений. Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 1997 році. Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що на даний час не можливо нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу № 259, оскільки місце знаходження продавця за договором на даний час не відоме, а усі умови угоди повністю виконані сторонами договору. Тому на підставі ст. 47 ЦК України 1963 року, з метою захисту права власності позивача на нерухоме майно, суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved