Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 29 липня 2000 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина\~\~ [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сім`я не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. В теперішній час сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, майновий спір та спір про місце проживання малолітньої дитини між сторонами відсутній. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 липня 2000 року виконкомом Христофорівської селищної\~ ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримали в повному обсязі та просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просили залишити позивачу прізвище « [PERSON] » (а.с.24). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення (а.с. 20). В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши докази по справі, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в підготовчому засіданні з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 29 липня 2000 року виконкомом Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 2, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Позивач стверджує, що в теперішній час спільно з відповідачем не проживають, про що не заперечував відповідач надавши заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку із чим шлюб, зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 384,20 гривень, а інша частина в розмірі 384,20 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved