Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просить стягнути за рахунок Державного бюджету України на користь [PERSON] кошти, сплачені нею у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальній справі в сумі 203315 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2016 слідчим СУ ГУ НП у Львівській області Мартинівим І.Я. позивачу в межах кримінального провадження №12016140000000991 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. 28 листопада 2016 року Ван [PERSON] було затримано, а 30 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова щодо позивача було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 82 680 грн., а також відсторонено від посади заступника головного лікаря з медичної частини Львівської обласної клінічної лікарні на 2 місяці. В подальшому даний захід забезпечення кримінального провадження було продовжено 25 січня 2017 року, 23 березня 2017 року та 15 травня 2017 року. 20 липня 2017 року ухвалою Личаківського районного суду м. Львова відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку відсторонення [PERSON] від посади. Окрім цього, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2016 року на все нерухоме майно, а 05 грудня 2016 року на все рухоме майно позивача було накладено арешт. 27 січня 2017 року слідчим в особливо важливих справах другого слідчого управління прокуратури Львівської області Рубцовим В.В. Ван [PERSON] було повідомлено про нову підозру в даному кримінальному провадженні. 16 лютого 2017 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури Львівської області Нанівським В.І. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016140000000991 від 18 листопада 2016 року. Вказаний обвинувальний акт надійшов до Личаківського районного суду м. Львова 20.02.2017 (справа №463/876/17). Розгляд справи тривав з 22.02.2017 по 29.11.2019. 28.11.2019 прокурором Бойком П. до суду подано постанову про відмову від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні, а 29.11.2019 ухвалою Личаківського районного суду м. Львова, яка набрала законної сили 09.12.2019, кримінальне провадження №12016140000000991 від 18.11.2016 року (справа №463/876/17) закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. В результаті незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури позивач в період з 29.11.2016 по 29.11.2019 незаконно перебувала під судом і слідством, що в загальному становить 36 місяців, внаслідок чого незаконними рішеннями та діями посадових осіб органів досудового розслідування та прокуратури позивачу було завдано значної матеріальної шкоди, яка полягає, зокрема у понесенні витрат на правову допомогу, для надання якої позивачу було укладено договір про надання правової допомоги з АО «Мицик і Партнери» від 28.11.2016 та договір №01-28/11-2016 про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 28.11.2016 з адвокатом Подільчаком А.М. За надання правової допомоги адвокату [PERSON] було сплачено грошові кошти в розмірі 13465,00 грн. за послуги, вказані в описі наданих послуг від 31.03.2017 року (Додаток №1 до Акту надання послуг №5 від 31.03.2017 року), де деталізовано, які послуги надавались адвокатом, їх вартість та час, затрачений на їх виконання, а внесення коштів за надані послуги підтверджується виписками за особовим рахунком № [NUMBER] за 20.01.2017 та 06.03.2017. За надання правової допомоги адвокатами АО «Мицик і Партнери» за період з 26.02.2020 по 09.10.2020 позивачем було сплачено грошові кошти в розмірі 189850 грн. за послуги, вказані в актах виконаних робіт, де деталізовано, які послуги надавались адвокатом, їх вартість та час, затрачений на їх виконання, зокрема адвокатами відпрацьовано 221 год., складено 39 процесуальних документів та взято участь у 45 судових засіданнях. Внесення коштів за надані послуги підтверджується меморіальними ордерами, зокрема 26.02.2020 позивачем було внесено 13000 грн., 31.03.2020 14500 грн., 01.04.2020 14500 грн. та 2200 грн., 08.05.2020 131800 грн., 09.10.2020 13850 грн. Відтак, з урахуванням складності справи, тривалістю надання правової допомоги позивачу та виконаних адвокатами робіт; часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт в ході досудового розслідування та судового розгляду, оформлення документів, обсягом наданих адвокатом послуг; значенням кримінального провадження та його результату для позивача та публічним інтересом до справи, вважає, що понесені нею витрати на правову допомогу у кримінальному провадженні підлягають відшкодуванню, виходячи з обумовленої сторонами погодинної оплати в загальному розмірі 203 315 гри., які на підставі ч.1 ст.1176 ЦК України, ст.1-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, просить стягнути на свою користь за рахунок Державного бюджету України. Ухвалою від 24.11.2020 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 24.12.2020, яке за клопотанням представника відповідача відкладено на 03.02.2021, а в подальшому оголошено перерву до 18.03.2021. У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю представника відповідача судове засідання за його клопотанням відкладено на 28.04.2021. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив при ухваленні судового рішення врахувати відзив на позовну заяву, у якому, зокрема зазначив, що у ході судового розгляду кримінального провадження докази, зібрані органом досудового розслідування та належно оцінені прокурором відповідно до вимог КПК України щодо їх належності та достатності для доведення вчинення позивачем злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, були втрачені та вичерпані можливості їх відновлення або отримання нових, прокурорами забезпечено належне підтримання публічного обвинувачення у справі до постановлення остаточного рішення. Крім цього, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, слід враховувати складність справи, витрачений адвокатом час на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. Вважає, що позивач не довела понесення нею витрат в розмірі 13465,00 грн. за послуги на підставі договору №01-28/11-2016 про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 28.11.2016, укладеного з адвокатом Подільчаком А.М., послуги якого є такими ж, що надані адвокатами АО «Мицик і Партнери». Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, а також визнано сторонами в судовому засіданні, 28.11.2016 Ван [PERSON] було затримано, 29.11.2016 в межах кримінального провадження №12016140000000991 їй оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, 30.11.2016 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова позивачу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також відсторонено від посади, які в подальшому були продовжені 25.01.2017, 23.03.2017 та 15.05.2017. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.11.2016 на все нерухоме майно, а 05.12.2016 на все рухоме майно позивача було накладено арешт. 27.01.2017 Ван Доеверен Н.Р. було повідомлено про нову підозру в даному кримінальному провадженні. 16.02.2017 прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури Львівської області Нанівським В.І. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016140000000991 від 18 листопада 2016 року. 28.11.2019 прокурором Бойком П. винесено постанову про відмову від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні, а 29.11.2019 ухвалою Личаківського районного суду м. Львова кримінальне провадження №12016140000000991 від 18.11.2016 року (справа №463/876/17) закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. При цьому, внаслідок закриття кримінального провадження за відсутності достатніх доказів для доведення винуватості особи позивач має право на відшкодування шкоди і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме: статті 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №711/1550/17, а також постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №613/158/17, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до п.4 ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Судом встановлено, що за надання позивачу правової допомоги адвокатами АО «Мицик і Партнери» у кримінальному проваджені №12016140000000991 на підставі договору про надання правової допомоги від 28.11.2016 позивачем було сплачено 26.02.2020 13000 грн., 31.03.2020 14500 грн., 01.04.2020 14500 грн. та 2200 грн., 08.05.2020 131800 грн., 09.10.2020 13850 грн., а всього 189850 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів. При цьому як вбачається з долучених до позовної заяви копій актів виконаних робіт адвокатами на надання правової допомоги позивачу витрачено більше 200 год., складено понад 30 процесуальних документів та взято участь у близько 45 судових засіданнях. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. При цьому, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, згідно з пп.1 п.35 якого казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Враховуючи наведене, оскільки кримінальне провадження закрито судом у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, так як наявних доказів було не достатньо для обвинувачення [PERSON] у інкримінованих їй злочинах, передбачених ч.3 ст.368 КК України, з урахуванням складності справи, тривалості надання правової допомоги та виконаних адвокатами робіт, часу, витраченого адвокатами на виконання відповідних робіт в ході досудового розслідування та судового розгляду, обсягом наданих адвокатами послуг, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування за рахунок коштів державного бюджету вищевказаної суми, сплаченої у зв`язку з поданням їй юридичної допомоги. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивача 13465,00 грн. за надання правової допомоги на підставі договору №01-28/11-2016 про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 28.11.2016 адвокатом Подільчаком А.М., оскільки як слушно зауважує представник відповідача, вказані в описі наданих послуг від 31.03.2017 послуги є аналогічними тим, що надавалися іншими адвокатами. При цьому, посилання представника відповідача на те, що прокурорами у кримінальному провадженні вжито усіх передбачених чинним кримінальним процесуальним законодавством України заходів, з метою встановлення обставин кримінального провадження, а в ході судового розгляду кримінального провадження докази, зібрані органом досудового розслідування та належно оцінені прокурором відповідно до вимог КПК України щодо їх належності та достатності для доведення вчинення позивачем злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, були втрачені та вичерпані можливості їх відновлення або отримання нових, прокурорами забезпечено належне підтримання публічного обвинувачення у справі до постановлення остаточного рішення, не впливають на право позивача на відшкодування сум, сплачених у зв`язку з поданням юридичної допомоги, оскільки відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Враховуючи наведене, оскільки представник позивача у справі заявив про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, а тому питання про судові витрати слід вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог у судовому засіданні, визначивши позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Outcome: partial