Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися у суд із позовною заявою до Сектору з питань державної реєстрації Рахівської райдержадміністрації про припинення права на нерухоме майно - житлове приміщення (квартиру) квартиру [ADDRESS] та скасування реєстрації на це майно за період з 30.04.2013, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що у 2015 році вони звернулися до суду з проханням щодо визнання недійсними та скасування свідоцтв на нерухоме майно, виданих з 30 червня 2013 року, які стосувалися квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Прохання базувалось на тому, що постановою від 16.09.2014 Закарпатського окружного адміністративного суду (справа № 807/603/14) визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Петращука І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 2084178 від 30.04.2013 щодо проведення державної реєстрації на квартиру №13 за громадянами [PERSON] та [PERSON] , що розташована в [ADDRESS] , загальною площею 92,9 м.кв. та житловою площею 57 м.кв. Цією ж постановою визнано протиправним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.04.2013, яке стосується цієї ж квартири та цих же громадян. Вказана постанова Закарпатського окружного адміністративного суду залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.05.2015. Зазначають також, що спір стосовно вказаної квартири, а фактично надбудови (мансарди) над квартирою №13 їх [ADDRESS] у судових інстанція триває з 2011 року. Також вказують, що громадянка [PERSON] з метою унеможливлення приведення рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27.05.2015 у справі №305/780/13 щодо відновлення горища будинку до попереднього стану до виконання здійснювала перереєстрацію квартири № 13 , шляхом укладання договорів дарування чи купівлі-продажу на своїх близьких родичів. Зокрема 16.11.2013 був укладений договір дарування з [PERSON] та [PERSON] на [PERSON] , яка є їх донькою, а 25.10.2014 - договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] відчужила дану квартиру у користь [PERSON] , яка, так як і [PERSON] , є уродженками с. Рахиня Долинського району Івано-Франківської області. У подальшому, 29.04.2015 позивачі звернулися до реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції щодо скасування всієї подальшої реєстрації на частину горища, яка фактично належить їм, як співвласникам будинку, однак отримали відмову. У зв`язку з відмовою державного реєстратора скасувати всю подальшу реєстрацію на частину горища 22.05.2015 звернулися до Рахівського районного суду з відповідним позовом до Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції. Ухвалою Тячівського районного суду від 22.08.2016 провадження у справі закрито у зв`язку з ліквідацією юридичної особи, яка була відповідачем. Зазначають також, що якщо скасовано первинне свідоцтво на право власності, то подальша реєстрація також повинна автоматично скасовуватись. З огляду на викладене, просили задовольнити їхню позовну заяву та припинити право на нерухоме майно - житлове приміщення (квартиру), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та скасувати реєстрацію на це майно, за період з 30.04.2013, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою суду від 14.08.2017 відкрито провадження у справі та надано відповідачу строк до 21.08.2017 подати письмові заперечення проти позову. Ухвалою суду від 19.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотання завідувача сектору з питань державної реєстрації Рахівської РДА Делятинчука А.І. про заміну неналежного відповідача. У судовому засіданні позивачка [PERSON] від імені інших позивачів на задоволенні позовних вимог наполягала та просила задовольнити такі з підстав, наведених у позовній заяві. Зокрема зазначила, що [PERSON] та [PERSON] було незаконно реконструйовано горище житлового будинку під мансардне приміщення та у подальшому виготовлено свідоцтво на право власності. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду (справа № 807/603/14) визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Петращука І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 2084178 від 30.04.2013 та визнано протиправним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.04.2013. Окрім цього, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27.05.2015 у справі № 305/780/13 зобов`язано [PERSON] та [PERSON] відновити первісний стан горища, шляхом знесення мансардного житлового приміщення. Також зазначила, що [PERSON] з метою унеможливлення приведення до виконання вказаного рішення апеляційного суду Закарпатської області, шляхом укладання договорів дарування чи купівлі-продажу на своїх близьких родичів. У 2015 році, вони, як співвласники горища у даному житловому будинку, звернулися до реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції щодо скасування всієї подальшої реєстрації на частину горища, яка фактично належить їм, як співвласникам будинку, однак отримали відмову. З огляду на викладене просить задовольнити їх позовні вимоги. Інші позивачі у судові засідання не з`являлися, натомість подали до суду заяви у яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач, представник сектору з питань державної реєстрації Рахівської райдержадміністрації у судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, письмових заперечень проти позову також не надав. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судові засідання не з`являлися, про причини неявки не повідомляли. Пояснень з приводу позовної заяви також не подали. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Натомість подали до суду заяву, у якій просили розгляд справи провести за їх відсутності. Проти задоволення позову заперечили. Зазначили, що позивачі невірно обрали спосіб захисту свого порушеного права. Окрім того вказують, що позивачі просять у цілій частині припинити право на житлову квартиру [ADDRESS] , хоча спір виник лише щодо горища зазначеного будинку. Також зазначають, що сектор з питань державної реєстрації Рахівської райдержадміністрації не може бути відповідачем у даній справі. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, відповідно до якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників розгляду та проаналізувавши надані ними матеріали, суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачами та [PERSON] і [PERSON] існує спір з приводу реконструкції горища багатоквартирного житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , шляхом добудови житлових мансардних приміщень над квартирою № 13 . Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.09.2014, яка залишена в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до державного реєстратора Рахівського районного управління юстиції Петращука І.В. та визнано протиправним і скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 2084178 від 30.04.2013 щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] Цією ж постановою визнано протиправним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (серія [NUMBER] ) індексний номер 3124909 від 30.04.2013 (а.с. 15-21). У подальшому, на підставі постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.09.2014, позивачі звернулися до Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції із заявою щодо скасування права власності та свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, на підставі листа від 14.05.2015 № Н-03к/01-18/07 Реєстраційною службою Рахівського районного управління юстиції їм було відмовлено у скасуванні державної реєстрації у зв`язку з тим, що за [PERSON] та [PERSON] право власності на вказану квартиру не зареєстроване у зв`язку з чим у державних реєстраторів відсутня технічна можливість для скасування права власності та свідоцтва на право власності (а.с. 29). Крім цього, судом встановлено, що 16.11.2013 [PERSON] , діючи від свого імені та імені [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 33). У подальшому, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2014 продала вказану квартиру [PERSON] (а.с. 34). З наведеного випливає, що [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами майна, а саме вищевказаної квартири, оскільки дана квартира була відчужена [PERSON] до скасування Закарпатським окружним адміністративним судом від 16.09.2014 свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.04.2013. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Разом з тим, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним. Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини другої статті 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачали порушення свого права у тому, що Реєстраційною службою Рахівського районного управління юстиції їм було відмовлено у скасуванні державної реєстрації права власності та свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з тим, що за [PERSON] та [PERSON] право власності на вказану квартиру не зареєстроване у зв`язку з чим у державних реєстраторів відсутня технічна можливість для вчинення таких дій, проте позивачі не вказували, яким чином припинення права на житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] , яка згідно матеріалів позовної заяви на даний час, на підставі договору купівлі-продажу, належить [PERSON] та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності та свідоцтва на право власності на призведе до відновлення їх прав. Окрім наведеного, зі змісту позовних вимог випливає, що позивачі просять припинити право власності на всю квартиру, проте з матеріалів позовної заяви видно, що спір між ними та [PERSON] і [PERSON] виник щодо реконструкції горища спільного користування у мансардне приміщення. З огляду на викладене та мотивів позовних вимог, обраний позивачами спосіб захисту порушеного права шляхом припинення права на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] та скасування реєстрації на це майно за період з 30.04.2013, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на думку суду, не є ефективним, та таким, що призведе до відновлення їх порушених прав. Згідно вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з положень ч.ч. 1, 8 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність порушення прав позивачів зі сторони відповідача та приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по заявлених ними підставам.

Outcome: dismissed