Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача ВМР про визначення часток у спільній сумісній власності, мотивуючи свої вимоги тим, що вони проживають в квартирі [ADDRESS]. З ними також постійно проживав [PERSON], який помер [INFO]. Дана квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги, прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інших спадкоємців немає. Однак, постановами нотаріуса від 29.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не визначена частка спадкодавця у спільному майні. Таким чином, позивачі не мають можливості оформити своє право на успадковану частину квартири без визначення частки спадкодавця, що понудило їх звернутись з цим позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Судові витрати просив залишити за позивачами. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, суду надана заява про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що при вирішення справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи, інвентаризаційної справи № 93461, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками[PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON], запис № 93. (а.с. 6) Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 09.03.1998 року, виданим ВУПППО на підставі наказу № 39 від 09.03.1998 року, квартира [ADDRESS]належить на праві приватної спільної сумісної власності громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11) 28.09.2014 року [PERSON] одружилась з [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с. 15) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС ВМУЮ Вінницької області 10.07.2012 року, [PERSON] помер [INFO] у м. Вінниця, актовий запис № 1797. (а.с. 10) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. В судовому засіданні оглянуто та досліджено матеріали спадкової справи № 21/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON]. Згідно матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. звернулись [PERSON] та [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. (а.с. 38, 46) 29.08.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під номером [ADDRESS], в будинку під номером 5а,після смерті [INFO] їх сина [PERSON], оскільки не можливо визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку необхідно видати свідоцтво. (а.с. 12-13) Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що згоди щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю між співвласниками досягнуто не було. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці учасника спільної сумісної власності правомірно звернулись з позовом до суду про визначення частки майна, належного [PERSON] в праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири [ADDRESS], є рівними по 1/4. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разійого порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визначення, що частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]становлять по ? та частка померлого [INFO] [PERSON]становила 1/4. Враховуючи клопотання представника позивача про залишення судових витрат за позивачами, суд прийшов до висновку про залишення судових витрат за позивачами. На підставі наведеного та

Outcome: approved