Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що згідно наказу відділу освіти Голопристанського районної державної адміністрації №120-ОС від 10.10.2011 року, вона обіймала посаду директора Залізнопортівської школи І-ІІІ ступенів в селі Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Миру б/н. Під час виконання службових обовязків 24.11.2011р. наказом начальника відділу освіти райдержадміністрації, її було відсторонено від посади, у звязку з порушенням кримінальної справи №620206-11 за фактом порушення вимог законодавства про охорону праці за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України. 16 листопада 2011 року старшим слідчим прокуратури Голопристанського району Херсонської області було порушено відносно позивача кримінальну справу за фактом службової недбалості, внаслідок чого було заподіяно шкоду здоровю учням за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. За результатами судового розгляду 27.11.2014 року постановою Голопристанського районного суду відповідно до ст. ст.11-1, 282 КПК України (в редакції 1960 року, ст. ст. 12, 49 КК України, позивача звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 271, ч. 1 ст. 367 КК України у звязку із закінченням строків давності. 03.12.2015 р. [PERSON] була написана скарга до прокурора Голопристанського району про вирішення питання про поновлення її на займаній посаді та виплатою різниці в заробітній платі. 17.12.2015 було написано заяву до відділу освіти райдержадміністрації про поновлення на посаді директора. В позовній заяві позивач просить скасувати наказ №362 від 24.11.2011 р. про відсторонення від посади, виданий начальником відділу освіти райдержадміністрації, на підставі чого в подальшому має намір стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, поновити її на посаді директора Заплізнопортівської [PERSON] ступенів та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, за клопотанням сторони відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги позивача не визнав, надав до суду письмові заперечення, в задоволенні заявлених позовних вимог просив відмовити. Заслухавши пояснення\~представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.\~ Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року та іншими нормативно-правовими актами. Згідно вимог ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 147 КПК України (в редакції 1960 року), в разі притягнення посадової особи до кримінальної відповідальності за посадовий злочин, а так само якщо ця особа притягається до відповідальності за інший злочин і може негативно впливати на хід досудового чи судового слідства, слідчий зобовязаний відсторонити її від посади, про що виносить мотивовану постанову. Відсторонення від посади провадиться з санкції прокурора чи його заступника. Копія постанови надсилається для виконання за місцем роботи (служби) обвинуваченого. Власник зобовязаний виконати постанову слідчого про відсторонення від роботи посадової особи, обвинуваченої у скоєні злочину. За невиконання постанови слідчого встановлена відповідальність. При відстороненні за постановою слідчого збереження заробітної плати не передбачено. Відповідно до ст. ст. 94 і 115 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. З матеріалів видно, що згідно постанов слідчого від 31.10.2011 року та 16.11.2011\~року відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа за ознаками злочинів, передбачених ст. 271 ч.1, ст. 367 ч.1 КК\~України. Під час досудового розслідування за вищезазначеним фактом, на підставі постанови слідчого від 22.11.2011 року, наказом відповідача №362 від 24.11.2011 року позивач була відсторонена від посади директора Залізнопортівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. 27.11.2014 року постановою Голопристанського районного суду Херсонської області кримінальна справа відносно [PERSON] за ст. 271 ч. 1, ст. 367 ч. 1 КК\~України була закрита, а остання була звільнена від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності. Втім, у матеріалах кримінальної справи №620206-11 відсутні дані про скасування постанови слідчого про відсторонення [PERSON] від займаної посади, на підставі чого діє наказ за №362 від 24.11.2011 року, що оскаржує позивач. Згідно абзацу 2 пункту 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9\~спори, пов'язані з відстороненням працівників від роботи за постановою прокурора або слідчого, не підлягають судовому розгляду в порядку цивільного судочинства, а вирішуються в порядку, встановленому для оскарження постанов цих органів. Після скасування такої постанови трудовий спір вирішується в загальному порядку. За вказаних обставин суд вважає, що хоча сторони перебували у трудових відносинах та позивач має намір скасувати наказ про відсторонення від посади з поновленням попередньої посади і в подальшому висунути вимоги про стягнення грошової суми у вигляді не отриманої заробітної плати за час відсторонення від роботи, але таке відсторонення позивача було здійснено не з ініціативи адміністрації установи у межах трудового договору, а на підставі постанови слідчого яке на день звернення позивача є чинним, а тому вказані правовідносини не є трудовими. Оскільки відсутні відомості про скасування постанови слідчого, яка була підставою для відсторонення позивача від займаної посади, і в наслідок цього у адміністрації установи на даний час відсутні підстави для допущення її до виконання обовязків попередньої посади. У звязку з тим, що відсторонення позивача від посади здійснено адміністрацією на виконання та у межах вимог постанови владного слідчого органу, припис якого для адміністрації є обов'язковим, то суд вважає, що на вказані правовідносини про відсторонення від посади не розповсюджено дію норм трудового права, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім цього, позивач заявила позов про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на порушення її трудових прав, а суд дійшов висновку, що на вищевказані правовідносини не розповсюджено дію норм трудового права та не доведений факт порушення відповідачем трудових прав позивача, то вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними і у задоволенні цієї позовної вимоги також слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed