Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони перебувають в шлюбі, але проживають окремо. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів доходу відповідача, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, оскільки вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, просить стягувати кошти на своє утримання в розмірі 10 % з усіх видів доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що згоден сплачувати аліменти на дитини і категорично відмовляється сплачувати кошти на дружину. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який було укладено 27 серпня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). На даний час дитина зареєстрована та проживає разом з матір'юта знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Низівської селищної ради Сумського району Сумської області № 1633/02-27 від 30.10.2018 року (а.с. 10). Згідно з положенням ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 141 ч. 1 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], то він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а тому з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відповідача, який не має офіційного доходу, тому вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини від усіх видій його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. Також, у відповідності до ст. 84 Сімейнерого Кодексу України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти на її утримання в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved