Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила залишити у власності [PERSON] автомобіль «Сітроен Берлінго», державний реєстраційний номер [NUMBER], придбаний орієнтовно у липні 2012 року та стягнути з нього на свою корить 4/7 вартості автомобіля, а також просила стягнути з відповідача 5000 грн моральної шкоди за неможливість користуватись спільним майном та доведення до неможливості спільного проживання. Позовні вимоги мотивувала тим, що автомобіль придбаний під час спільного проживання, та суд може відступити від рівності часток при поділі майна з урахуванням інтересів позивача та дітей. Відповідач звернувся із позовом до [PERSON] в якому просив визнати транспортний засіб «Сітроен Берлінго» державний реєстраційний номер [NUMBER] його особистим майном, виділити йому у володіння та користування холодильник марки «Вірпул», а [PERSON] - пральну машинку марки «LG» та пилосос, а також стягнути на його користь грошову компенсацію в розмірі 600 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що автомобіль придбаний за його особисті кошти, які він отримав від продажу спадкового майна. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] та задовольнити зустрічний позов. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, а вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2011 року. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини його доходів щомісячно та на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2014 року шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24.04.2012 року, [PERSON] став спадкоємцем майна померлої матері [PERSON], яке складалося з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] з надвірними будівлями, які розташовані на земельній ділянці площею 771 кв.м, вартість спадкового майна, на яке видано свідоцтво становило 80935 грн. (а.с. 69-70). За договором купівлі - продажу земельної ділянки та будинку від 06 липня 2012 року, що належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] продав зазначені об'єкти нерухомості за 60076 грн та 56220 грн відповідно, на загальну суму 116296 грн. (а.с. 38 - 40). Згідно із довіреністю від 11.07.2012 року, [PERSON] було передано право розпоряджатись належним йому автомобілем «Сітроен Берлінго» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], [PERSON] (а.с. 72). Згідно із довідки - рахунку № 466129, [PERSON] було продано автомобіль, кузов № [NUMBER] за двадцять шість тисяч чотириста вісім грн. 87 коп. (а.с.65). [PERSON] - батьку позивача, за місцем роботи 20.07.2012 року було надано безвідсоткову позику на придбання предметів довгострокового користування в сумі 20000 грн. (а.с. 59-62). Відповідно до довідки про доходи, [PERSON] працює в ТОВ «Профкомсервіс» та отримувала заробітну плату в розмірі 2500 грн в місяць, а також їй було нараховані 7621,97 грн. декретних. (а.с. 57). Згідно із актом від 18.01.2013 року, який було подано [PERSON] при розгляді справи про стягнення аліментів, [PERSON] із дітьми мешкають за адресою [ADDRESS] без реєстрації з червня 2012 року. Отже суд приходить до висновку, про те, що сторони припинили подружні відносини з червня 2012 року, що узгоджується з показаннями відповідача, допитаного в якості свідка та показаннями свідка зі сторони позивача [PERSON], яка в судовому засіданні 28.08.2014 року пояснила суду, що її сусідка - [PERSON] переїхала більше 2 років назад до батьків, як повідомила свідку позивач, у зв'язку із тим, що не склалось сімейне життя. Показання в якості свідка відповідача та показання свідка [PERSON] підтверджуються письмовим доказом актом від 18.01.2013 року, у складанні якого приймала участь позивач, а тому суд приймає до уваги саме ці свідчення та критично ставиться до показань свідків [PERSON] - бабусі позивача та [PERSON], які повідомили, що подружжя припинило шлюбні відносини вже після придбання спірного автомобіля. Щодо коштів, за які був придбаний автомобіль, то суд при встановленні цього факту враховує те, що позивач давала суперечливі пояснення з приводу того, за які кошти був придбаний автомобіль, спочатку вона вказувала, що автомобіль був придбаний за спільні кошти, з яких 6000 грн, кошти, які залишились від весілля, 7500 грн, декретні кошти, отримані нею, а 20000 грн - кошти, надані її батьком їх з відповідачем сім'ї для придбання автомобіля, потім вона змінила свої пояснення та повідомила, що кошти 6000 грн та 7500 грн після придбання автомобіля залишились в її розпорядженні, а кошти, які надавав батько в сумі 20000 грн були подарунком їй, від визнання того факту, що кошти в сумі 13500 грн залишились в її розпорядженні після придбання автомобіля, в судовому засіданні вона 17.09.2014 року позивач відмовилась. Також суд бере до уваги той факт, що позивач не була обізнана про ціну автомобіля, за яку він був придбаний, сторін договору купівлі-продажу автомобіля, в судовому засіданні 09.09.2014 року вона повідомила спочатку, що спірний транспортний засіб був придбаний за 30000 - 35000 грн, а потім повідомила, що за 9000 доларів США. Також допитаний в судовому засіданні в якості свідка батько позивача - [PERSON] повідомив, що він передавав кошти для придбання автомобіля в сумі 20000 грн, які отримав, як безвідсоткову позику, купюрами номіналом по 100 та 50 грн своїй дочці в присутності відповідача для придбання автомобіля, позивач же по справі повідомила, що батько їй передавав кошти в сумі 20000 грн купюрами номіналом по 200 та 500 грн. Отже, суд критично ставиться до пояснень позивача та показань в якості свідка її батька щодо передачі коштів, оскільки вони є суперечливим, крім того, судом встановлений факт припинення шлюбних відносин на час придбання автомобіля, тому твердження позивача про передачу коштів в сумі 20000 грн для придбання автомобіля є не переконливим та не доводиться належними доказами. Свідок [PERSON] повідомив про те, що допомагав відповідачу в оформленні документів щодо прийняття спадщини, в оформленні продажу спадкового майна, яке було відчужене за 14000 доларів. Також вказаний свідок повідомив, що розрахунок за автомобіль відбувався також у доларах, які отримав відповідач від продажу спадкового майна, свідок також був присутній при розрахунку за автомобіль, який мав місце після укладання довіреності у нотаріуса, автомобіль був придбаний за 6300 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка, набуте нею, ним за час їхнього проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Отже, розрахунок за автомобіль «Сітроен Берлінго», державний реєстраційний номер [NUMBER] був здійснений 11.07.2012 року, зареєстрований в органах Чернігівського ВРЕР вказаний автомобіль був 01.08.2012 року, тобто вже після припинення шлюбних стосунків між подружжям та за кошти, які належали особисто відповідачу та були ним отримані від спадкового майна, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині визнання вказаного автомобіля особистою ввласніст позивача підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON], крім того, оскільки між сторонами в добровільному порядку поділене рухоме майно: холодильник, пральна машинка та пилосос, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині поділу рухомого майна такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутній спір про право.

Outcome: partial