Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу подружжя, зареєстрованого 07.08.2010 р. актовий запис за № 269 Заводським ВДРАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу подружжя має сина, [PERSON] , [INFO] . Позивач, в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що, з травня місяця 2020 р. між подружжям припинені шлюбні відносини остаточно і її бажання і дії по збереженню їх сім`ї позитивного результату не дали через ревнощі, грубість та тиск на дружину і сина з боку відповідача, через причини психологічної несумісності подружжя, з вини відповідача, які не дозволяють їм і надалі бути разом, у зв`язку з різними поглядами на життя, та відсутністювзаєморозуміння тривалий час, по всім життєво важливим сімейним питанням, спільного господарства не ведуть, відсутні любов і повага, притаманні сім`ї. На думку позивача,притаких обставинах, продовження сімейних відносин та збереження сім`ї, є неможливим. Позивач в судовому засіданні не була присутня, надала заяву, підтримала позов, і просила розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні був відсутній , надав заяву, визнав позовні вимоги в повному обсязі, заперечень не мав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про доцільність задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що сім`ю зберегти неможливо, на думку сторін, примирення неможливе через психологічну несумісність, подружні відносини не підтримуються з травня 2020 року, та спільне господарство не ведеться, неповнолітній син перебуває на утриманні позивачки, та відповідача, але мешкає з позивачем. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 420,40 грн. з відповідача, та на підставі ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно абз.2 ч.3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved