Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості та пені від суми несплачених аліментів за період з березня 2017 року по лютий 2018 року включно, оскільки вона має право на стягнення цієї неустойки в зв'язку із виникненням заборгованості по аліментам з вини відповідача. В ході розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів за період з березня 2017 року по травень 2018 року у розмірі 23 242 грн. 38 копійок та пеню у розмірі 7035 грн. 25 копійок.. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач заперечував проти позову. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року по 28 липня 2017 року, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.07.2017 р. (а.с. 7). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], свідченням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). На підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.07.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2017 року і до повноліття дитини. На примусовому виконанні в Корабельному відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавчий лист № 2/489/1377/17 від 31.07.2017 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2017 року і до повноліття дитини (виконавче провадження №54618523). Розрахунком заборгованості по аліментам, наданого 05.03.2018 року за вих. № 7058 державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, встановлено, що заборгованість по аліментам за період з березня 2017 року по грудень 2017 року складає 15776,13 грн., з січня по лютий 2017 року складає 4414,0 грн., а всього заборгованість станом на 01.03.2018 року становить 20190,13 грн.. Станом на 01.05.2018 року заборгованість по аліментам склала 23242,38 грн., що підтверджується довідкою від 02.05.2018 року за вих. №54618523/12-05 наданою позивачем у судовому засіданні. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості по аліментам сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених відповідачем аліментів за кожен день прострочення за період з березня 2017 року по грудень 2017 року складає 4780,12 грн., за період з січня 2018 року по лютий 2018 року - 1302,13 грн., а всього - 6082,25 грн. Частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2016 року в справі №6-300цс16 дійшов висновку, що виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Суд не може прийняти доводи відповідача щодо неможливості сплати аліментів у зв'язку з відсутністю доходів, оскільки обов'язок щодо сплати аліментів покладений на відповідача рішенням суду яке вступило в законну силу, та відсутність місця роботи чи доходу не може бути підставою для звільнення від утримання дитини шляхом сплати аліментів. Також суд відхиляє як доказ, надану відповідачем копію квитанції щодо сплати заборгованості у розмірі 400 гривен, оскільки вона не містить платіжних реквізитів отримувача, оригіналу квитанції відповідачем не надано, також з розрахунку заборгованості наданому Корабельним ВДВС встановлено відсутність надходження будь-яких платежів по сплаті аліментів від [PERSON]. Враховуючи розрахунок заборгованості по аліментам, яка виникла з вини відповідача, та зважаючи на приписи ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з березня 2016 року по листопад 2017 року складає 7035,25грн. З огляду на надані сторонами докази, оцінюючі їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючі відсутність з боку позивача судових витрат, витрати пов'язані з розглядом цивільної справи компенсуються за рахунок держави. На підставі ст. 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved