Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», прокуратури Хмельницької області, Шепетівської об'єднаної Державної податкової інспекції Хмельницької області, Державної казначейської служби України, посилаючись на те, що 14 травня 2002 року Шепетівською міжрайонною прокуратурою проти неї було порушено кримінальну справу за ст.ст. 368 ч.3,27 п.5 КК України, а 17 травня 2002 року притягнуто в якості обвинуваченої за ст.ст. 368 ч.3,27 п.5 КК України. Вироком Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року її засуджено за ст.ст. 27 ч. 5, 368 ч. З КК України із застосуванням ст. 69 КК України на три роки позбавлення волі з конфіскацією частини майна, без позбавлення права займати посади в органах державної влади. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Вироком суду постановлено передати в дохід держави 28/100 частин магазину «[INFO]», що знаходиться у м. Шепетівка, як майно, що нажите злочинним шляхом. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2003 року зазначений вирок залишений без змін. В березні 2004 року вирок Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року виконано в частині конфіскації особистого майна та передано в дохід держави 28/100 частини магазину «[INFO]», що знаходиться у [ADDRESS], які належали їй на праві приватної власності. 16 вересня 2004 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вирок Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року та ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2003 року скасовані, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 01 жовтня 2007 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області відносно позивачки постановлено виправдувальний вирок, який 06 серпня 2008 року ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області скасований, з направленням справи на новий судовий розгляд. 26 березня 2009 року ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області кримінальну справу направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування. Постановою старшого слідчого Шепетівської міжрайонної прокуратури від 29 грудня 2009 року кримінальну справу про її обвинувачення у вчиненні злочину за п. 5 ст. 27, ч.3ст. 368 КК України закрито у зв'язку з недоведеністю її участі у вчиненні злочину. 06 грудня 2011 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області скасовано постанову слідчого Шепетівської міжрайонної прокуратури від 29 грудня 2009 року про закриття кримінальної справи, справу направлено прокурору для відновлення слідства та організації розслідування. 28 січня 2012 року старшим слідчим Шепетівської міжрайонної прокуратури винесено постанову про закриття кримінальної справи у зв'язку з недоведеністю участі позивачки у вчиненні злочину. У зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням їй завдано матеріальної шкоди - звернуто в дохід держави, як 28/100 частини магазину «[INFO]» загальною площею 280,9 м.кв, що знаходиться у [ADDRESS], що належало їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріальною округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 594. За даними повідомлення Шепетівського міськрайонного управління юстиції № 01-23-2 від 10 січня 2008 року, виконавчий лист про звернення в дохід держави майна переданий для виконання в Шепетівську об'єднану державну податкову інспекцію Хмельницької області. 25 березня 2004 року Шепетівським БТІ зареєстровано право власності на 28/100 частини магазину «[INFO]» загальною площею 280,9 м.кв, що знаходиться у [ADDRESS] за Шепетівською ОДПІ Хмельницької області. Вказане майно вибуло із володіння позивачки проти її волі на підставі незаконно постановленого вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року, а в подальшому продане Шепетівською ОДПІ третім особам. Станом на 10 січня 2008 року відповідно до інформації Шепетівського БТІ №1 24/100 частини приміщення магазину «[INFO]» належало на праві власності ВАТ КБ «Надра», інша частина - [PERSON], який помер у 2010 році. 07 лютого 2008 року [PERSON] зверталась до Шепетівської ОДПІ про повернення їй в натурі безпідставно звернутого в дохід держави майна чи відшкодування його вартості в сумі 1340776 грн. Однак у задоволенні заяви їй відмовлено, що підтверджується листом Шепетівської ОДПІ за №1615/10 від 11 лютого 2008 року. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2013 року у задоволенні позову [PERSON] до прокуратури Хмельницької області, Шепетівської об'єднаної Державної податкової інспекції Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним зверненням в дохід держави 28/100 частин магазину «[INFO]» відмовлено, оскільки нею не було вчинено дій по витребуванню майна в натурі. Вказуючи на те, що відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», майно звернене в доход держави судом, повертається в натурі, а вразі неможливості повернення в натурі відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно, просила зобов'язати ПАТ КБ «Надра» повернути в натурі (витребувати з чужого незаконного володіння) 28/100 частини приміщень магазину «[INFO]» з допоміжними приміщеннями, загальною площею 280,9 м.кв, що розташовані в [ADDRESS]. Ухвалою суду від 14 серпня 2014 року за клопотанням позивача до участі в справі як співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON], які є співвласниками спірного майна. 22 жовтня 2014 року позивач подала заяву про залучення до участі в справі як співвідповідача [PERSON] та заяву про уточнення позовних вимог, просила зобов'язати ПАТ КБ «Надра» повернути в натурі (витребувати з чужого незаконного володіння) 24/100 частини приміщень магазину «[INFO]» з допоміжними приміщеннями, загальною площею 231 м.кв, що розташовані в [ADDRESS]., зобов'язати [PERSON] та [PERSON], [PERSON] повернути в натурі (витребувати з чужого незаконного володіння) 4/100 частини приміщень магазину «[INFO]» з допоміжними приміщеннями, загальною площею 49,9 м.кв, що розташовані в [ADDRESS]., а всього 28/100 частини приміщень магазину «[INFO]» з допоміжними приміщеннями, загальною площею 280,9 м.кв, що розташовані в [ADDRESS] Ухвалою суду від 23 жовтня 2014 року за клопотанням позивача до участі в справі як співвідповідача залучено [PERSON], яка є співвласником спірного майна. В суді позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача ПАТ КБ «Банк Надра» в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав. Надав письмові заперечення на позов, в обґрунтування яких зазначив, що власник може звертатися з віндикаційним позовом про витребування свого майна від особи, яка незаконно та без відповідної правової підстави заволоділа ним. Незаконними володільцями вважаються особи які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном та особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися. Банк набув права власності на 24/100 частини спірного приміщення 27 квітня 2007 року відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі продажу частки не житлового приміщення, укладеного з власником майна [PERSON], продаж якого було вчинено за 1399860,00 грн. Право власності Банку зареєстроване у встановленому законом порядку Шепетівським БТІ. Зазначив, що право власності [PERSON] на час укладання договору купівлі-продажу підтверджувалося договором купівлі - продажу нерухомого майна, зареєстрованого Шепетівською філією Хмельницької обласної товарної біржі, 05 квітня 2004 року по реєстру N95 та у встановленому порядку зареєстроване Шепетівським бюро технічної інвентаризації в книзі N91 за N945, реєстраційний № 5199560. На момент укладення вказаного Договору 24/100 частки приміщення магазину «[INFO]», загальною площею 231.0 кв.м. не було нікому не продано і не подаровано, не відчужено в інший спосіб, було вільне від будь-яких прав і претензій третіх осіб. Відсутність заборони підтверджувалося довідкою нотаріуса та Витягом з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна. Відсутність податкової застави активів продавця на момент укладення Договору купівлі-продажу частки не житлового приміщення підтверджувалося Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Вказуючи на те, що ПАТ КБ «Надра» придбало у власність 24/100 частки приміщення магазину «[INFO]», загальною площею 231,0кв.м. за відплатним правочином, який відповідає усім ознакам дійсності правочину, нотаріально посвідчений та зареєстрований у встановлено законом порядку, у особи, що мала право на його відчуження, обставин, що перешкоджали б вчиненню правочину не було, а позивач обґрунтовує свою вимогу про витребування майна незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням, позов не підлягає задоволенню. Вважає, що позивач [PERSON], обрала незаконний спосіб захисту порушеного права, оскільки ПАТ КБ «Надра», не є суб'єктом відповідальності за Законом «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є неналежним відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов не визнали. Представники Шепетівської ОДПІ та Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явилися, уповноваженого представника не направили, своїм процесуальним правом не скористалися, відзиву на позов не надали. Представник прокуратури Облог Р.І. в судовому засіданні позов не визнала, вважає його необґрунтованим, оскільки власники майна про витребування якого звернулася позивач до суду, є добросовісними набувачами, а тому підстав для витребування майна у добросовісних набувачів не має. Заслухавши пояснення позивача та її представника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до п.1 частини 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного накладення арешту на майно, інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає в разі закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Судом встановлено, що 14 травня 2002 року Шепетівською міжрайонною прокуратурою відносно позивачки [PERSON] порушено кримінальну справу за ст.ст. 368 ч.3,27 п.5 КК України, а 17 травня 2002 року її притягнуто в якості обвинуваченої за ст.ст. 368 ч.3,27 п.5 КК України. Вироком Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року [PERSON] засуджено за ст.ст.27 ч.5, 368 ч.3, 69,75 КК України на три роки позбавлення волі з конфіскацією частини майна, без позбавлення права займати посади в органах державної влади, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Вироком постановлено передати в доход держави 28/100 частин магазину «[INFO]», що знаходиться у м. Шепетівка, як майно, що нажите злочинним шляхом. Ухвалою судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2003 року вирок суду першої інстанції залишений без змін. В березні 2004 року (під час розгляду даної кримінальної справи у Верховному Суді України вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року було виконано в частині конфіскації особистого майна, а також передано в дохід держави 28/100 частин магазину «[INFO]», що знаходиться у [ADDRESS] і який належав позивачу на праві приватної власності. Так, відповідно до повідомлення Шепетівського міськрайонного управління юстиції від 10 січня 2008 року № 01-23-2, згідно наявних облікових даних виконавчий лист Славутського міського суду Хмельницької області № 1-12 від 17 липня 2003 року щодо передачі в дохід держави 28/100 частин магазину «[INFO]», що належали [PERSON] надійшов на виконання ДВС 26 грудня 2003 року. На підставі роз'яснення Славутського міського суду Хмельницької області щодо порядку виконання вироку 09 червня 2004 року виконавче провадження завершено, а зазначений виконавчий лист передано для виконання в Шепетівську об'єднану державну податкову інспекцію. 16 вересня 2004 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вирок Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року та ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2003 року скасовані, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 1 жовтня 2007 року вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області позивача за пред'явленим обвинуваченням виправдано за не доведенням її участі у вчиненні злочину. 6 серпня 2008 року ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. 26 березня 2009 року ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області кримінальну справу направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування. 29 грудня 2009 року Шепетівською міжрайонною прокуратурою винесено постанову про закриття кримінальної справи. 6 грудня 2011 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області скасовано постанову слідчого, кримінальну справу направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для відновлення слідства та організації подальшого розслідування. 28 січня 2012 року за наслідками проведеного додаткового розслідування слідчим Шепетівської міжрайонної прокуратури винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] у зв'язку з недоведеністю її участі у вчиненні злочинів. З викладеного слідує, що в результаті незаконних дій прокуратури та суду з володіння, користування та розпорядження позивачки, шляхом конфіскації та наступної реалізації, вибуло 28/100 частин приміщення магазину «[INFO]», що належали їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу 28/100 частин приміщення магазину «[INFO]» від 06 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріальною округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 594, чим позивачці завдана шкода, яка підлягає відшкодуванню в порядку, визначеному Законом. Звертаючись до суду про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, позивачка просить витребувати майно з чужого володіння, яке вона вважає незаконним та зобов'язати нових власників майна повернуто його в натурі. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як слідує з матеріалів справи, оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи на приміщення магазину «[INFO]», по [ADDRESS], та не заперечується сторонами, Шепетівським БТІ на підставі вироку суду від 17 липня 2003 року право власності на частину приміщення, що є предметом спору, зареєстроване за Шепетівською ОДПІ Хмельницької області, яка в подальшому реалізувала приміщення третім особам. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. За змістом частини п'ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, що означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з п.25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N95 від 07 лютого 2014р. «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Із заперечень ПАТ КБ «Надра» та долучених копій документів слідує, що відповідно до договору купівлі продажу частки не житлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] 27 квітня 2007 року [PERSON] передав у власність, а ПАТ КБ «Надра» прийняло у власність 24/100 частки приміщення магазину «[INFO]», загальною площею 231,0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS]. Продаж було вчинено за 1399860,00 грн, які Банк вніс на поточний картковий рахунок [PERSON] [NUMBER], відкритий у відділенні №5 філії ВАТ КБ «Надра» Хмельницьке РУ. Право власності банку на придбане майно, а саме: 24/100 частки приміщення магазину «[INFO]», загальною площею 231,0 кв.м. зареєстровано Шепетівським БТІ, тобто в порядку, встановленому законом, чинним на момент реєстрації. Так, станом на 10 січня 2008 року 24/100 частин приміщення магазину «[INFO]» належало на праві власності ВАТ КБ «Надра». Інша частина приміщень - [PERSON], який помер на початку 2010 року, що підтверджується інформацією наданою Шепетівським бюро технічної інвентаризації за №1 від 10 січня 2008 року. При укладенні 27 квітня 2007 року відповідачем ПАТ КБ «Надра» договору купівлі-продажу 24/100 частки приміщення магазину «[INFO]», право власності Продавця - [PERSON] було перевірено та підтверджувалося договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Шепетівською філією Хмельницької обласної товарної біржі, 05 квітня 2004 року по реєстру N95, який було зареєстровано бюро технічної інвентаризації в книзі N91 за N945, реєстраційний № 5199560, що підтверджується написом нотаріуса на Договорі. Вказане майно не було нікому не продане і не подаровано, не відчужено в інший спосіб, було вільне від будь-яких прав і претензій третіх осіб. Відсутність заборони відчуження 24/100 приміщення магазину «[INFO]», загальною площею 231,0 (двісті тридцять одна ціла) квадратних метрів на моменту укладення договору підтверджувалася довідкою, виданою приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON], від 27 квітня 2007 року за №909905 та Витягом з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна №12322690 від 27 квітня 2007 року. Відсутність податкової застави активі продавця на момент укладення Договору купівлі-продажу частки не житлового приміщення підтверджувалося Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №12306366 від 27 квітня 2007 року. Таким чином, ПАТ КБ «Надра» набуло у власність 24/100 частки приміщення магазину «[INFO]», загальною площею 231,0 кв.м. за відплатним правочином який відповідає усім ознакам дійсності правочину, нотаріально посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку в особи, що мала право на його відчуження. Жодних обставин, що перешкоджали б вчиненню даного правочину встановлено не було. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] 18 січня 2010 року відкрилася спадщина, в т.ч. на 4/100 частини нежилого приміщення магазину «[INFO]», загальною площею 1017,2 к.в., що знаходиться по [ADDRESS]. Вказане майно було успадковане спадкоємцями померлого за законом - відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, свідоцтвами про право власності на спадкове майно. За таких обставин, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є добросовісними набувачами 4100 частини приміщення магазину «[INFO]» після смерті [PERSON], якому майно належало на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Шепетівською філією Хмельницької обласної товарної біржі, 05 квітня 2004 року по реєстру N95, який було зареєстровано бюро технічної інвентаризації в книзі N91 за N945, реєстраційний № 5199560, що підтверджується копією договору. Відповідно до п.2 ст.З Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертаються): майно, конфісковане або звернене в доход держави судом. Майно повертається в натурі, а в разі не можливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Відповідно до ч.ч. 3, 9, 18 п. 14 положення «Про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого 4 березня 1996 року та зареєстрованого в Мінюсті України 6 березня 1996 року № 106/1131, у разі, коли повернення майна в натурі неможливе, за рахунок підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно, відшкодовується його вартість. У випадку, коли майно було продано за плату, питання відшкодування його вартості за вимогою громадянина вирішує фінансовий орган, якщо кошти за майно надійшли до державного бюджету, або інший орган, що одержав кошти за це майно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач безумовно має право на відшкодування шкоди у зв'язку з незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням, однак нею обрано не правильний спосіб захисту своїх майнових прав, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed