Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просила призначити розмір аліментів для щомісячного утримання з [PERSON], на її користь, на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000 грн. до досягнення повноліття; позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], громадянина України, проживаючого в [ADDRESS] щодо неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У мотивування заявленого позову позивач вказує, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться здоров'ям дитини, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її матеріальним становищем та духовним розвитком, чим грубо порушує законодавство України та права дітей на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Представник служби у справах дітей Комінтернівської РДА в Одеській області повторно не з'явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні розписки, у зв'язку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника. Представники прокуратури Комінтернівського району Одеської області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши думки та пояснення з'явившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: 03.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 426. Від цього шлюбу [INFO] народився син - [PERSON], що встановлено судом згідно свідоцтва про народження, виданого 08.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про народження № 33, де в графі «Батько» зазначений [PERSON], в графі «Мати» зазначена [PERSON] 17.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 359. Згідно довідки - характеристики на [PERSON], [INFO], що видана Одеською спеціалізованою школою № 17 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови ОМР Одеської області, встановлено, що [PERSON] навчається у ОСШ № 17 з третього класу, хлопчик дисциплінований, вихований, охайний, працьовитий учень, навчається на достатньому рівні, на уроках не завжди уважний, часто замріюється і це впливає на його навчання. За рік навчання [PERSON] в школі, жодного разу батько не приходив до школи, не цікавився навчанням сина, не відвідував батьківських зборів, завжди за навчання та виховання хлопчика турбується його мати та відчим. Встановивши дійсні правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким ці правовідносини врегульовані: У відповідності до положення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], розглядає позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісного батька. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосовувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. Свою позицію з приводу підстав, порядку, та наслідків позбавлення батьківських прав висловив Верховний Суд України. Так, у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Згідно із пунктом 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дитиною освіти. Суд вважає доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї неповнолітньої дитини - [PERSON], тому суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини, як крайній засіб впливу, оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки батька по відношенню до своєї дитини. Крім того, проти доводів позову не заперечував в судовому засіданні сам відповідач. Таким чином, в цій частині позову позовні вимоги є доведеними відповідними доказами, обгрунтованими, в зв'язку із чим підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] суд виходить з наступного: У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до а. 1 ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Суд враховує, що відповідач у судовому засіданні визнав у повному обсязі розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, у зв'язку із чим позов, з інтересів дитини, в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved