Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, Чернівецької міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйований обєкт нерухомого майна . Посилалась на те, що їй на підставі з договору купівлі-продажу серії НВТ №411444 від 10.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], належить на праві власності квартира № 1 у будинку № 17, що знаходиться по вул. Залозецького в м. Чернівці. Оскільки їй належить на праві власності нерухоме майно, остання вирішила здійснити реконструкцію (перебудову) обєкта нерухомого майна шляхом розширення його нежилої площі першого поверху, укріплення фундаменту та стін, а також будівництво другого поверху. В подальшому, у 2016 році вона власними силами здійснила реконструкцію (перебудову) квартири № 1 в будинку № 17, що по вул. Залозецького в м. Чернівці. 10 лютого 2017 року Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації була проведена технічна інвентаризація квартири № 1 в будинку № 17, за результатами якої було видано новий технічний паспорт на квартиру, в якому міститься план та технічна характеристика обєкта нерухомого майна після проведеної позивачем реконструкції (перебудови). Також позивач зазначила, що вчинене перепланування зроблено з метою покращення своїх житлових умов та підвищення благоустрою квартири, без порушення встановлених будівельних норм і правил та без отримання відповідного проекту та дозволу. Як власник, вона має право на володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд та право на здійснення на свій розсуд ремонту і змін у квартирі, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у житловому будинку та не порушують санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Вчинене перепланування квартири не призвело до порушень прав власників інших квартир у житловому будинку та не порушило санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Зважаючи на вищевикладене, просила визнати за нею право власності на квартиру № 1, що в будинку № 17 по вул. Залозецького в м. Чернівці, розташовану на 1-му поверсі та мансарді одноповерхового будинку, яка після перепланування складається із 3-х кімнат, житловою площею 154,20 кв.м., у тому числі : перша кімната площею 24,30 кв.м., друга кімната площею 29,20 кв.м., третя кімната площею 100,7 кв.м., четверта кімната площею 19,50 кв.м., санвузол площею 12,30 кв.м., коридору площею 30,40 кв.м. та 4,30 кв.м., балкону площею 18,60/5,60 кв.м., що в цілому складає загальну площу квартири 239,30/226,30 кв.м. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Представники відповідачів ЧМР та Інспекції ДАБК ЧМР у судове засідання також не зявилися, у поданих до суду заявах не заперечували проти позову, за умови дотримання прав співвласника. Третя особа [PERSON] у поданій до суду заяві не заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вони не порушують його прав. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії НВТ № 411444 від 10.09.2016 року, посвідченому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], належить на праві власності квартира № 1 у будинку № 17, що знаходиться по вул. Залозецького в м. Чернівці. (а.с.14). Після перепланування квартира складається із 3-х кімнат житловою площею 154,20 кв.м., у тому числі : перша кімната площею 24,30 кв.м., друга кімната площею 29,20 кв.м., третя кімната площею 100,7 кв.м., четверта кімната площею 19,50 кв.м., санвузол площею 12,30 кв.м., коридору площею 30,40 кв.м. та 4,30 кв.м., балкону площею 18,60/5,60 кв.м., що в цілому складає загальну площу квартири 239,30/226,30 кв.м. (а.с.16-19). З дослідженого у судовому засіданні звіту №01/05-2017 ТО судом встановлено, що квартира №1, що по вул.Залозецького, 17 м.Чернівці придатна до надійної та безпечної експлуатації. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Спірні правовідносини сторін урегульовані ст. 376 ЦК України. Так, за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Як вбачається з досліджених письмових доказів по справі, позивачем не було належним чином затверджено проект будівництва, а тому проведена перебудова визнається судом самочинною. Водночас згідно із ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Аналіз норм ч. 5 ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що в даному випадку основною підставою для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості є наявність у забудовника права користування земельною ділянкою, а також встановлення факту не порушення прав інших осіб. Окрім того, суд враховує розяснення надані у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року, відповідно до яких звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що проведена перебудова квартири № 1 у будинку № 17, що знаходиться по вул. Залозецького в м. Чернівці не порушує прав інших осіб і відповідає діючим архітектурно-будівельним, санітарним і протипожежним нормам, а тому, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved