Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила та в остаточному варіанті просить визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], що є спільною сумісною власністю подружжя та на іншу ? частину в порядку набувальної давності. При цьому посилається на те, що спірну квартиру було придбано з колишнім чоловіком [PERSON] за їх з позивачем спільні кошти під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Після смерті колишнього чоловіка ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину, а позивач вже 17 років відкрито користується всією спірною квартирою. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представники відповідачів в судове засідання не з»явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, представник Житомирської міської ради надав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.08.1985 року по 10.03.1998 року. Після укладення шлюбу 02.06.2003 року [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно ст.ст.22, 28 Кодексу про шлюб та сімю України (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали кооперативну квартиру [ADDRESS], пай за яку сплачено в повному обсязі, а тому вказана квартира є їх спільною сумісною власністю і позивач набула право власності на ? частину вказаного майна. В своїй нотаріально посвідченій заяві від 05.02.1999 року [PERSON] визнав за позивачем право власності на вказану квартиру в цілому. Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу №2 від 14.08.2015 року №326, [PERSON] зареєстрована у вищезазначеній квартирі з 05.02.1987 року по теперішній час. [PERSON] помер 12.06.2012 року і спадкова справа до його майна не заводилась. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а рухомим майном протягом п»яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.п. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] набула право власності на ? частину квартири [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, позивач з 05.02.1987 року добросовісно заволоділа іншою ? частиною вказаної квартири, яка була у власності її колишнього померлого чоловіка [PERSON], та відкрито, безперервно і добросовісно володіє нею на протязі більше десяти років, що дає підстави зробити висновок про те, що вона набула право власності на це майно на підставі набувальної давності, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене та к еруючись ст.ст. 10, 11, 30, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved