Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у якому просила визнати за [PERSON] право вимоги до [PERSON] за договорами позики, що підтверджується розпискою від 10.01.2015; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 1399579 грн 50 коп., яка складається з грошових коштів, які були передані у борг 807\~900 грн 00 коп., грошових коштів за користування позикою 274686 грн 00 коп., трьох відсотків річних 58905 грн 00 коп., інфляційних витрат - 258088 грн 50 коп. Також просила стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказала, що 10.01.2015 батько позивача [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 30000 дол. США строком на 1 рік з 10 січня 2015 по 10 січня 2016. На підтвердження позики укладено письмову розписку, якою погоджено також порядок сплати грошових коштів та розмір коштів за користування позикою 850 дол. США за кожен місяць. Позикодавець помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 09.03.2017 спадкоємцем [PERSON] є його донька [PERSON] . Оскільки борг не повернуто, позивач просить стягнути з відповідача борг в еквіваленті до національної валюти України станом на 03.11.2017. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Надала копію розписки із якої вбачається, що відповідач сплатила 850 дол. США 10.01.2015. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав до суду відзив у якому позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів з дня пред`явлення позову. Вказав, що позивач не надала доказів на підтвердження вимоги про стягнення аліментів за минулий час. Одночасно повідомив, що дитина не весь час проживала із матір`ю. Вказав суду, що утримував сина під час його проживання з батьками відповідача. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 10.01.2015 [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 30000 дол. США строком на 1 рік з 10 січня 2015 по 10 січня 2016. Умовами розписки погоджено також порядок сплати грошових коштів та розмір коштів за користування позикою 850 дол. США за кожен місяць (арк.7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (арк.10). Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі підтверджується, що [PERSON] є спадкоємицею після померлого [PERSON] (арк.8). 08.11.2017 [PERSON] зверталась до [PERSON] із письмовою вимогою про повернення коштів, яка була отримана позичальником 11.01. (арк.34). [PERSON] сплатила 850 дол.США 10.01.2015, що підтверджується записом на зворотній стороні розписки. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 УК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Суд встановив, що у спадкоємця позикодавця наявний оригінал боргової розписки, а відповідачем не доведено факту повернення боргу, як спадкоємцю, так і спадкодавцю за час його життя, а також не спростовано тих обставин, що позивач набув права вимоги за борговою розпискою, тому суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики. Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові по справі № 761/22776/15-ц від 12.06.2017. Суд бере до уваги факт, що відповідач не сплатила суму основного боргу в повному обсязі у розмірі 807900 грн. (30000 дол. США станом на 03.11.2017 по курсу НБУ 26,93 грн./дол.США), які підлягають стягненню з відповідача. Також враховуються відсотки за користування позикою в розмірі 251795 грн 50 коп. (11*850 дол.США станом на 03.11.2017 по курсу НБУ 26,93 грн./дол.США). Вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в загальному розмірі 1059695 грн. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не спростувала розрахунок наданий позивачем, а також не надала власний розрахунок, у зв`язку з чим, суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем щодо трьох відсотків річних 58905 грн 00 коп. та інфляційних витрат - 258088 грн 50 коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за борговою розпискою в розмірі 807\~900 грн 00 коп., відсотки за користування позикою в розмірі 251795 грн 50 коп., три відсотки річних в розмірі 58905 грн 00 коп. та інфляційні витрати в розмірі 258088 грн 50 коп., а всього на загальну суму 1376689 грн 00 коп. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України в розмірі 8000 грн. 00 коп.

Outcome: partial