Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, за наступними підставами. 03.10.2011 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Шлюб в подальшому було розірвано заочним рішенням Мелітопольського районного суду Запорізької області від 17.03.2013 року. Однак фактично сторони ще перебували у відносинах в період часу з 01.07.2014 по 27.04.2017 року. Від шлюбу у сторін народилося п`ятеро дітей: сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та донька [PERSON] . Спільне життя із відповідачем у позивача не склалося у зв`язку з чим позивач разом із дітьми проживають окремо від відповідача. На теперішній час діти перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, на теперішній час він належним чином не піклується про побут своїх дітей. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, а тому на думку позивача має можливість сплачувати аліменти на користь дітей. Будь-яких утримань по виконавчим документам з відповідача немає. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16.12.2019 року і до повноліття дітей. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач не заперечував проти позову та стягнення з нього аліментів, однак зазначив, що не зможе сплачувати у розмірі зазначеному позивачем, оскільки він є інвалідом ІІІ групи та внаслідок інвалідності він не має можливості працевлаштуватися, хоча і вживає всіх можливих заходів, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, сумарний розмір якої у період з липня по грудень 2019 року склала 9458 гривень (1564 гривень на місяць). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 03 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Якимівського району Запорізької області було укладено шлюб, актовий запис № 12. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2013 року, що підтверджується наданою його копією (а.с. 5). Однак, як зазначає позивач, вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем в період часу з 01.07.2014 року по 27.04.2017 року. Як вбачається із позовної заяви, у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім. Згідно до наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Якимівського РУЮ Запорізької області, актовий запис № 44, від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 6). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 144 (а.с. 8) Згідно до наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1340, від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 9). [INFO] у позивача з відповідачем народилася донька [PERSON] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Якимівського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 76 (а.с. 7). Діти на даний час проживають разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні, що підтверджується наданою довідкою від 14 грудня 2019 року (а.с. 10). Як зазначає позивач, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`ята матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем [PERSON] було надано суду довідку про те, що він є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію у розмірі 1564 гривень щомісячно яка є його єдиним доходом на даний час. Крім того відповідач пояснив, що вживає всіх можливих заходів з метою працевлаштування, однак через його стан здоров`я це досить проблематично. Відповідно до положень статей 200-201 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, з урахування часткового визнання позову відповідачем, даних про його стан здоров`я та матеріальний стан, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягувати з дня подання позовної заяви (а саме з 19 грудня 2019 року) і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п.3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення тому позивачкою при подачі позову судовий збір не сплачено. Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial