Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з онуком [PERSON], [INFO], щодо участі у його вихованні, та визначенні способу її участі у спілкуванні та вихованні онука, згідно якого вона має право: побачення два рази на тиждень - в суботу та неділю за місцем її проживання, спілкування з нею за місцем її проживання, на час її відпустки в літній час, необмежене спілкування з внуком [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, у разі, якщо святкові дні припадають на день її побачення з внуком або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні внук проводить з нею, в день народження внука ([INFO]) та в інші свята дозволити спілкування з внуком не менше трьох годин. В обґрунтування позову вказує, що її син [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В квітні 2018 року рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області шлюб розірвано. З січня 2018 року відповідач забороняє їй зустрічатися зі своїм онуком, вчинює їй перешкоди для участі у вихованні онука. Вказує, що [PERSON] є її єдиним онуком, з яким у неї завжди були дуже гарні відносини. Позивач у судовому засіданні пояснила, що її син [PERSON] та відповідач перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], народження [INFO]. Востаннє вона бачила онука в січні 2018 року. Після того онука не бачила, вважає, що дитину настроюють проти неї. Відповідач перешкоджає їй спілкуватися з онуком. Зазначає, що відповідач не аргументувала їй таку поведінку. В ході судового розгляду зізналася, що син дійсно з нею проживає, що раніше заперечувала. Більше по суті суду нічого не повідомила. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що перебувала у шлюбі з сином відповідача, розірвала шлюб через те, що останній вживав наркотичні засоби. Він проживає на даний час з позивачем, разом з ними проживає ще його співмешканка - [PERSON]. [PERSON] та його співмешканка [PERSON] вживають наркотичні засоби, у тому числі шляхом внутрішньовенної ін'єкції. ЇЇ малолітній син [PERSON] неодноразово говорив їй, що батько з [PERSON] за його присутності робили такі ін'єкції. Про вказане відповідач повідомила [PERSON] та вказала, що надаватиме дитину тільки у відсутність батька та його співмешканки. Проте, позивач все рівно забирала дитину, після чого на весь день йшла працювати, а дитину залишала з батьком та його співмешканкою. Дізнавшись про такі дії позивача, вона перестала відпускати дитину до місця проживання позивача. Позивач знає, де проживає відповідач, проте жодного разу не прийшла навідати дитину. Крім того, нещодавно вони зустрілися у місті, проте знову ж позивач навіть не підійшла до онука, а просто помахала рукою. Вважає, що спілкування дитини з батьком та його співмешканкою несе загрозу для розвитку дитини. Оскільки останні проживають разом з позивачем, а тому безперешкодно спілкуються з дитиною, та вживають при ній наркотичні засоби, відповідач вирішила суттєво обмежити перебування дитини у бабусі. На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити частково, пояснила, що раніше [PERSON] безперешкодно спілкувалася з онуком [PERSON]. Третьою особою були перевірені умови проживання позивача, про що остання завчасно повідомлялася. Умови проживання задовільні, сина відповідача [PERSON] вдома не було. В липні 2018 року малолітній [PERSON] повідомив службу у справах дітей Пирятинської РДА, що не бажає спілкуватися та перебувати вдома у бабусі. [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, проте не можна не враховувати, що відповідач та й сама дитина бачили, як він робить внутрішньовенні ін'єкції наркотичних речовин. Також доволі часто трапляються випадки, що особи, які вживають наркотичні речовини, не перебувають на обліку в лікаря-нарколога. У відділенні поліції представника третьої особи повідомили, що [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності, проте письмову довідку надати не можуть, оскільки справа стосується не його самого, а його матері. Щодо притягнення його до адміністративної відповідальності відповіді надати не можуть, оскільки мають інформацію лише за останній рік. Державною виконавчою службою стягуються примусово з [PERSON] аліменти, проте останній їх не сплачує, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В інтересах дитини вважає за доцільне встановити такий порядок спілкування позивача з онуком: 1 раз на місяць у вихідний день з 13.00 по 15.00 години в присутності матері на спільно визначеній території, не за місцем проживання позивача. Суд, вислухавши сторони та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 січня 2013 року до 20 квітня 2018 року, хоча шлюбні відносини не підтримували з січня 2014 року (а.с. 19). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], народження [INFO] (а.с. 8). Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON] та бабою [PERSON] (а.с. 8-31). З січня 2018 року відповідач перешкоджає у спілкуванні позивача із внуком, що проявляється в повному обмеженні перебуванні малолітньої дитини за місцем проживання відповідача. Причини такої поведінки відповідач неодноразово повідомляла позивачу, а саме те, що разом з останньою проживає її син із співмешканкою, які на очах у дитини вживають наркотичні речовини. Згідно зі ст.151СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Права баби та діда, прабаби та прадіда на виховання внуків, правнуків визначені ст.257 СК України, зокрема баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Статтею 263СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ст.159СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів визначена статтею 19 СК України. На підставі ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно довідки центру надання адміністративних послуг Пирятинської міської ради Полтавської області № 5612 від 16.05.2018, разом з позивачем по [ADDRESS] зареєстровані: син [PERSON], народження [INFO], син [PERSON], народження [INFO], онук [PERSON], народження [INFO] (а.с.9). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON], складеного 19 червня 2018 року службою у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації в Полтавській області, позивач проживає у цегляному трьохкімнатному будинку, з усіма комунальними зручностями, умови проживання задовільні. В будинку наявні необхідні меблі, побутова техніка та речі повсякденного вжитку. У будинку є окрема кімната, яка відведена під дитячу, та в якій розташовані ліжко та письмовий стіл (а.с. 39). Відповідно до довідки Пирятинської ЦРЛ № 769 від 29.06.2018 [PERSON] та [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають (а.с. 33). [PERSON] працює на посаді прибиральниці службових приміщень з 2011 року і по даний час, що підтверджується довідкою № 01-18/35, виданою школою естетичного виховання Пирятинської міської ради Полтавської області 17.05.2017 (а.с. 12). Службові інструкції та доручення виконує сумлінно. Дисциплінована, адекватно реагує на зауваження. Оскільки судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виник конфлікт щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні, позовні вимоги щодо самого усунення перешкод в спілкуванні та у вихованні дитини підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо способів участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей, суд бере до уваги наступне. Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також відповідно до ст.ст. 11,15Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.1 ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до ч.2 ст.6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Суду надано висновок Пирятинської районної державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні [PERSON] своїх прав щодо виховання онука № 01-44/366 від 16.07.2018, де зазначено, що Пирятинська РДА вважає за доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON], [INFO], за наступним графіком: один раз на місяць у вихідний день з 13-00 до 15-00 години в присутності матері дитини [PERSON] на спільно визначеній території (а.с. 35-37). При цьому Пирятинською районною державною адміністрацією враховано обставини, що призвели до виникнення спору між матір'ю [PERSON] та бабою [PERSON] щодо участі у вихованні дитини, що дитина не бажає перебувати за місцем проживання бабусі. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Судом встановлено, що відповідач не надавала дитину позивачу за її помешканням через те, що за цією ж адресою проживає її колишній чоловік зі своєю співмешканкою, які можуть погано вплинути на розвиток дитини. Дитина неодноразово зазначала, що бачила, як батько зі своєю співмешканкою робили внутрішньовенні ін'єкції. Прохання відповідача не залишати дитину з його батьком через такі аморальні вчинки позивач ігнорувала та продовжувала залишати дитину з ним та його співмешканкою. Вказані обставини не дають можливості визнати, що дитина перебуває у помешканні бабусі в умовах турботи. Навпаки, у діях як у батька дитини, який поводить себе не належним чином поруч із сином, так і у баби, яка залишає дитину без власного нагляду у такій обстановці, вбачаються ознаки недбалості щодо виховання дитини. Ні позивач, ні її син не перебувають на обліку у лікаря-нарколога, проте суд не може не брати до уваги позицію самої малолітньої дитини, яка повідомляла як відповідачу - своїй матері, так і працівникам служби у справах дітей, що особисто бачила, як батько зі своєю співмешканкою вживають наркотичні речовини через ін'єкції. Крім того, дитина не бажає перебувати у помешканні свої баби. Враховуючи викладене, суд вважає, що спілкування бабусі з дитиною має відбуватися в присутності матері на спільно визначеній сторонами території, а не обов'язково за місцем проживання баби, як того просить позивач. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON], народження [INFO], визначивши наступний графік спілкування: один раз на місяць у вихідний день з 13-00 до 15-00 години та у день народження внука ([INFO]) в присутності матері дитини на спільно визначеній території; необмежене особисте спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншими засобами зв'язку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку із частковим задоволенням позову, витрати по справі покладаються на сторони пропорційно, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 352,40 грн у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: partial