Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права на квартиру [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона проживає у вищезазначеній квартирі понад девятнадцяти років, оскільки її власник [PERSON] майже двадцять років не проживає в зазначеній квартирі, жодних послуг за комунальні та інші послуги не сплачувала, житлом не цікавилася, витрати по його утриманню не несла. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до довідки комунального закладу «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 01.02.2018 року №237, право власності на квартиру № 168 будинку № 3 А по вулиці Казарського в місті зареєстровано за: [PERSON] на підставі договору міни від 26.05.1998 року, посвідченого на Універсальній товарно-сировинній біржі та зареєстрованому в БТІ 11.06.1998 року. На підставі довідки від 28.08.2017 року за вих. № 2169 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] року, а відповідачка є власником особового рахунку [PERSON], яка не проживає. Відповідно до акту про не проживання підписаного сусідами та працівниками житлово-комунальної контори № 19 від 20.05.2015 року, за адресою: [ADDRESS] [PERSON]Є, фактично не проживає з 1998 року. Відповідно до ч. ч. 1, 4\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду \~\~\~\~ Як роз'яснено у п. п. 9, 11, 13, 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав»,при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3ст. 344\~ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2ст. 344\~ЦК України). Враховуючи положення ст. ст.\~335\~і\~344ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344\~ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Позивач зазначає, що вона не знала хто є власником квартири, користується квартирою понад двадцять років, несе всі витрати по її утриманню, сплаті комунальних платежів, робить поточний ремонт та вільно й безперешкодно володіє нерухомим майном. Зазначене не спростовано у судовому засіданні. Враховуючі викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved