Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовною заявою, яку мотивує тим, що між нею та відповідачем, [PERSON] , було зареєстровано шлюб, від котрого мають сина - [PERSON] , [INFO] . 16.01.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції у місті Суми шлюб було розірвано. Відповідно до довідки МЄІРЦ № 348/10032020-30121899, син зареєстрований разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.02.2014 року у справі № 591/11330/13-ц стягнуто з Відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500,00 грн., щомісячно, на період навчання, тобто до 30.06.2015 року. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 04.12.2018 року [PERSON] є непрацездатним, інвалідом з дитинства II групи, і повністю знаходиться на її утриманні. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.12.2019 року у справі № 592/14203/19 [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним. Встановлено опіку над недієздатною особою, призначивши опікуном його мати - [PERSON] , [INFO] . Матеріальне становище позивача є вкрай нужденним, адже працюючи в КНП «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради, отримує мінімальну заробітну плату і не має змоги додатково працювати, адже син [PERSON] потребує постійного догляду та піклування. В свою чергу, син [PERSON] , позбавлений можливості одержати будь-які джерела доходу в силу свого стану. Тому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Ухвалою суду від 15.06.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та відзиву на позов, до суду не надав. Про дату та судового засідання сповіщався судовими викликами, проте конверти повернулися до суду з відповідною відміткою пошти. Згідно з вимогами ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи належним чином та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, а також за наявності згоди сторони позивача, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано 16.01.2002, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.01.2002 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції у місті Суми, актовий запис №31. (а.с.9). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.12.1995, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічного райвиконкому м. Суми, актовий запис №1198, [PERSON] народився [INFO] у м. Суми та його батьками зазначені батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.8) Згідно заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.02.2014, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання задоволено. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно на період навчання, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 23.12.2013, аліменти стягувати на користь матері дитини [PERSON] (а.с.13) Відповідно до довідки МЄІРЦ № 348/10032020-30121899, [PERSON] зареєстрований разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10) [PERSON] , [INFO] є повнолітнім. Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії підтверджується та обставина, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом другої групи з дитинства, інвалідність встановлена на строк до 01.12.2020. (а.с.11). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.12.2019 цивільну справу за заявою [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] недієздатним. Встановлено опіку над недієздатним [PERSON] , [INFO] , призначивши опікуном його мати - [PERSON] . Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною - два роки. (а.с.14) Згідно Довідки про доходи №15 від 10.03.2020, виданої КНП «Клінічна лікарня №4» Сумської міської ради, [PERSON] працює на посаді медична сестра кабінету ФД (Загальний (МСЧ)), загальна сума доходу за період з 01.03.2019 по 29.02.2020 становить 58988,00 грн. (а.с.12) З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. У ст. 141 СК України закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд вважає, що зазначений принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини відноситься в повній мірі і щодо рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином відповідача - [PERSON] , має інвалідність другої групи з дитинства, інвалідність встановлена на строк до 01.12.2020. Враховуючи те, що матеріальне утримання непрацездатної дитини є обов`язком обох сторін, суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи стягнення з 03.06.2020 року на весь період непрацездатності сина. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених уст. 7 СК України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved