Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та неустойки. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачкою та відповідачем 22.11.2004р. укладено договір на утримання дітей. Відповідно до п.1 договору, відповідач взяв на себе обов'язок утримувати свою неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], та сплачувати аліменти в розмірі 2700 грн., що в еквіваленті на день укладення договору становить 500 доларів США щомісячно, не пізніше п'ятого числа кожного місяця шляхом перерахування коштів на особовий банківський рахунок позивачки у гривнях в сумі еквівалентній на день сплати 500 доларів США. Відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе обов'язки щодо сплати аліментів. Позивачка вказує, що за період з 2007р. до липня 2011р. та з травня 2015р. до грудня 2015р. розмір заборгованості складає 728\~830,80 грн. Відповідно до п.8 договору, при виникненні у відповідача заборгованості по аліментах з його вини або в разі несвоєчасного виконання умов цього договору, він сплачує позивачу неустойку в розмірі 0,1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки становить 117 526,85 грн. Просить такий позов задоволити. В подальшому представник позивача 23.06.2016р. подав на адресу суду заяву про збільшення розміру позовних вимог шляхом включення до них суми несплачених аліментів за січень 2016р. - квітень 2016р. Просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 767007,65 грн. та неустойку у розмірі 117526,85 гривень. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з урахування заяви про збільшення позовних вимог, зазначаючи, що дочка проживає разом з нею та її чоловіком в Англії, де навчається в коледжі в м. Ексетер. Її доньку на даний час утримує виключно позивачка та її чоловік, хоча це не є його обов'язком. Після розлучення відповідач декілька місяців надавав їй кошти по договору на утримання дітей від 22.11.2004р., про що позивачка розписувалась у зошиті відповідача. За період, що є предметом позову, відповідач не надавав жодних коштів позивачці на утримання доньки. Просить позов з урахування заяви про збільшення позовних вимог задоволити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з урахування заяви про збільшення позовних вимог підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просив такий позов задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого і не заперечив позивач та його представник. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п.1 Договору, Відповідач взяв на себе обовязок утримувати свою неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], та сплачувати аліменти в розмірі 2\~700,00 (дві тисячі сімсот) грн., що в еквіваленті на день укладення цього Договору становить 500 (пятсот) доларів США. Аліменти повинні були сплачуватися Відповідачем щомісячно, не пізніше пятого числа кожного місяця шляхом перерахування коштів на мій особовий банківський рахунок у гривнях в сумі еквівалентній на день сплати 500 (пятсот) доларам США. Відповідно до п. 4 Договору, кожна сторона зобовязалась виконувати обовязки, покладені на неї цим Договором та сприяти другій стороні у виконанні її обовязків. Проте Відповідач, з 2007 року не виконує взяті на себе обовязки щодо сплати аліментів у строки та у розміри передбачені Договором, чим порушує вимоги чинного законодавства з огляду на викладене нижче. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Відповідно до\~ст.189 Сімейного Кодексу України\~батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до\~ст.190 СК України\~той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування, можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується і підлягає державній реєстрації. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.526 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з\~ст.549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог стю.652\~ЦК України\~у разі зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду з підстав, зазначених у п.1-4 ч.2\~ст.653 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Укладений між ними договір не суперечить вимогам Сімейного кодексу України та не порушує прав дитини. Таким чином, розмір заборгованості з січня 2007р. до липня 2011р. та з травня 2015р. до 9 квітня 2016 р. становить 33 150 доларів США. Станом на 28.12.2015 р. офіційний курс 100 доларів США становить 2313,7486 грн., згідно довідки ЛД-1545/15 від 28.12.2015р. Таким чином, заборгованість із сплати аліментів становить 767\~007,65грн. Відповідно до п. 8 Договору, при виникненні у Відповідача заборгованості по аліментах з його вини або в разі несвоєчасного виконання умов цього Договору, він сплачує Позивачу неустойку в розмірі 0,1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, обовязок Відповідача сплатити пеню за несвоєчасну сплату аліментів базується на умовах укладеного Договору, підписаного нами та посвідченого нотаріально. Розмір неустойки, що виникла через несплату аліментів з травня 2015р. до грудня 2015р р. становить 547,0 дол. США, що є еквівалентом 12\~656,20 грн. Оскільки заборгованість з аліментів з серпня 2011р. по квітень 2015р., що стягуються на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/4497/14-ц від 14.05.2015р., на даний момент не сплачена, пеня з квітня 2015 року становить 4532.5 дол. США, що є еквівалентом 104\~870,65грн. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд знаходить, що позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із сплати аліментів у розмірі 767\~007,65 грн. та неустойку у розмірі 117 526,85 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 1176 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved