Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм нерухомим майном. Вказала, що 14 грудня 2010 року вона набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вулиці по [ADDRESS]. Позивач мала намір зробити капітальний ремонт у вказаному вище будинку, і їй вирішив допомогти її рідний брат [PERSON], який тимчасово перейшов проживати до будинку. Однак, замість того, щоб надавати їй допомогу у здійсненні ремонту, без її дозволу привів до цього будинку [PERSON]. Вказала, що неодноразово пропонувала добровільно залишити будинок, але всі зусилля марні. У вказаному будинку відповідачі створили антисанітарні умови. Фактично вона не має доступу до свого будинку. У зв'язку із вищевикладеними обставинами вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд з метою захисту свого порушеного права ухвалити рішення, яким зобов'язати усунути перешкоди у користуванні житловим будинком та надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], шляхом виселення з будинку, який належить їй на праві власності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою з рекомендованим повідомленням. На адресу Ямпільського районного суду Вінницької області повернулося рекомендоване повідомлення №2450004004046 від 14.05.2014 року, яке підтверджує отримання відповідачем повістки 17 травня 2014 року. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень не подав, клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином - судовою повісткою з рекомендованим повідомлення. У матеріалах справи присутній витяг із журналу вихідної кореспонденції по Ямпільському районному суду Вінницької області від 14 травня 2014 року, з якого вбачається, що відповідачеві було направлено повістка з рекомендованим повідомлення. Про причини неявки суд не повідомила, заперечень не подала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - ксерокопії посвідчення серії [NUMBER] виданого 12 липня 2005 року встановлено, що позивачка перебуває на пенсії по ІІ групі інвалідності (а.с.3). Із копії розписки від 11 грудня 2013 року встановлено, що відповідач [PERSON] зобов'язалася покинути житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], і ніколи в ньому не проживати, до 20 грудня 2013 року (а.с.6). Із ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2013 року, яка вступила у законну силу 16 грудня 2013 року встановлено, що цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм нерухомим майном залишено без розгляду, так як позивач подала письмову заяву про залишення її позову без розгляду (а.с.7). Із договору купівлі-продажу від 14 грудня 2010 року встановлено, що позивач набула у власність тобто придбала житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] у [PERSON].(а.с.8). Із реєстраційного посвідчення №1385 від 16 грудня 2010 року встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Ямпільською держнотконторою 14.12.2010 року №4423 за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] (а.с.9). Із витягу про державну реєстрацію прав №28387670 від 16.12.2010 року встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу №4423 від 14.12.2010 року (а.с.10). За повідомленням відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 05.04.2014 року (а.с.13) встановлено, що [PERSON] зареєстрований [ADDRESS]. За повідомленням відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 05.04.2014 року (а.с.14) встановлено, що [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] Із висновку №5176 від 25.11.2013 року винесеного ДІМ СДІМ Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області встановлено, що розгляд повідомлення [PERSON] про те, що її брат [PERSON] та [PERSON] ображають її нецензурними словами - припинено. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини з приводу користування та розпорядження належним позивачеві житловим будинком [ADDRESS]. Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє будинком, і дійсно в належному їй будинку без відповідних правових підстав проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 ч.4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не су перечень закону. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у п.17 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст..116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не бажають добровільно виселитися із будинку. Суд вважає, що єдиним власником будинку є позивач, даний факт встановлений у судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами. Відповідачі, проживаючи в будинку, чинять перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні її майном. Із аналізу норм цивільного законодавства, закріплених у ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ст..391, ч.1 ст.16 ЦК України слідує висновок про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у випадку існування для власника будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, він вправі вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Права позивача, як власника житлового будинку, порушені і відновлення порушеного права можливе шляхом усунення перешкод в користуванні та розпорядженні належним позивачу житловим будинком, а саме - шляхом виселення відповідачів із вказаного житлового будинку. З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] частково. Що стосується вимоги позивача про стягнення із відповідачів на її користь понесених нею витрат на правову допомогу адвоката, суд вважає, що у цій частині вимог необхідно відмовити, так як у матеріалах справи присутня тільки квитанція №84 від 31 березня 2014 року (а.с.5), з якої вбачається, що позивач сплатила адвокату шістсот гривень за надання правової допомоги, однак не надано доказів того, що [PERSON] витратила саме 600 гривень на надання їй правової допомоги, у матеріалах справи відсутній розрахунок погодинного виконання робіт, відсутній акт виконаних робіт. Тому, суд приходить до висновку, що дана вимога позивача не підтверджується матеріалами справи і не встановлена судом. Тому у цій частині вимог необхідно відмовити По скільки позовні вимоги задоволено, а позивач на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від оплати судових витрат, тому, суд на підставі ч.2 ст.88 ЦПК України має підстави стягнути судовий збір із відповідачів на користь держави. Спірні правовідносини врегульовані ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод, ст.41 ч. 4 Конституції України ст.ст.317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, п.17 постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України».

Outcome: partial