Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернулася через суд з даним позовом до відповідача. У позові зазначає, що [INFO], помер її батько - [PERSON]. [INFO] померла мати -[PERSON]. За життя батьки проживали в [ADDRESS]. Земельна ділянка під індивідуальне будівництво, площею 600 кв.м по вул.. Інтернаціональна, 275-а в м. Павлограді, була надана батьку позивача - [PERSON] рішенням виконкому Павлоградської міської ради №14/172 від 21 квітня 1960року. Рішенням виконкому Павлоградської міської ради №729 від 20.11.1987року, був затверджений акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального будинку №275-а по вул. Інтернаціональній в м. Павлограді Дніпропетровської області. За період з 1960 року по 1980 рік, на зазначеній земельній ділянці, батьком був збудований житловий будинок, загальною площею 53,0 кв.м житловою площею 25,1 кв.м. з господарськими спорудами: сіни-а, убиральня Ж, душ З, огорожа. Будівництво житлового будинку [PERSON] здійснював згідно договору на право будівництва за №14/172 від 21.04.1960 року за дозволом виконавчого комітету Павлоградської міської ради, узгодження проекту та дозволу на початок будівельних робіт. Право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вказаному адресу, в установленому законом порядку в КП «Павлоградське МБТІ» за життя [PERSON], не зареєстрував. Відповідно технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS], виготовленому КП «Павлоградським МБТІ», 29 вересня 2014року та звіту про незалежну оцінку, інвентаризаційна вартість будівель, складає 172 157 грн.Спадкоємцем після смерті батьків - [PERSON] та [PERSON], є позивач [PERSON]. Після смерті батьків, вона звернулася до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з проханням видати мені свідоцтво про право на спадщину, що залишилась після померлого батька. 02 червня 2011 року, державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Ю.А. Шкицькою, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності правовстановлюючих документів на будинок і інше нерухоме майно. З дня народження позивач мешкає та зареєстрована у будинку, який розташований по [ADDRESS] Дніпропетровської області. Позивач вказує, що вона володіє вказаним житловим будинком з 1983 року, тобто на час звернення до суду пройшло більше 30років, зі впливом десяти років, вона набула право звернутись до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до 344 ЦК України. Тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований на земельній ділянки за адресою:[ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якої просіть суд справу заслухати в її відсутність. Позов підтримує . Відповідач - Виконавчий комітет Павлоградської міської ради також просить слухати справу за відсутності представника, покладаються у вирішенні справи на розсуд суду. Від представника третьої особи - Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшла заява, в якої просять розглянути справу без присутності представника , покладаються на рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає , що позов підлягає задоволенню. Згідно довідок квартального комітету №11 що позивач, тобто [PERSON]( [PERSON]) зареєстрована та проживає за [ADDRESS].(а.с.18-20).Факт проживання [PERSON] також підтверджується поясненнями пісьмовими сусідів [PERSON] та [PERSON] та наданими квитанціями про сплату за послугі за газ та електропостачання(а.с.30-33). Згідно витягу з рішення № 14/172 Виконавчого комітету Павлоградської Ради депутатів працюючих під індивідуальне будівництво виділено земельну ділянку [PERSON] розміром 600 кв.м. за адресою [ADDRESS]. (а.с.10). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть( а.с.8). [INFO] померла мати позивача -[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.8). Згідно довідок квартального комітету №11 що позивач, тобто [PERSON]( [PERSON]) зареєстрована та проживає за [ADDRESS].(а.с.18-20). Земельна ділянка під індивідуальне будівництво, площею 600 кв.м по [ADDRESS], була надана батьку позивача - [PERSON], згідно виписки із рішення виконкому Павлоградської міської ради №14/172 від 21 квітня 1960року(а.с.10). За період з 1960 року по 1980 рік, на зазначеній земельній ділянці, був збудований житловий будинок, загальною площею 53,0 кв.м житловою площею 25,1 кв.м. з господарськими спорудами: сіни-а, убиральня Ж, душ З, огорожа. Будівництво житлового будинку, батько здійснював згідно договору на право будівництва за №14/172 від 21.04.1960року за дозволом виконавчого комітету Павлоградської міської ради, узгодження проекту та дозволу на початок будівельних робіт. Відповідно акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального будинку, який затверджено рішенням міської Ради народних депутатів № 729 від 20.11.1987 року був прийнятий будинок, розташований за адресою вул.. Інтернаціональна, 275-а в м. Павлограді Дніпропетровської області.(а.с.13). Як вбачається з довідки КП «Павлоградське МБТІ» право власності, на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], за життя [PERSON] не зареєстрував (а.с.21). Відповідно технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], виготовленому КП «Павлоградським МБТІ», 29 вересня 2014року та звіту про незалежну оцінку, інвентаризаційна вартість будівель, складає 172 157 грн.(а.с.16-17, 22-23). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : п.1 - визнання права. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння спірного домоволодіння підтверджується вищезазначеними доказами. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 (десяти) років, набуває право власності на це майно. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надав достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтував свій позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved