Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, в зв.язку з її навчанням у ГТУ «Харківський політехнічний інститут» , у розмірі ј частини від всіх видів заробітку , але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму , починаючи з дня подачі позову до суду , і до закінчення навчання , але не більше як до досягнення нею 23 років. . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є донькою відповідача . На даний час позивач навчається у Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» з терміном навчання з 01.09. 2017 року по 30.06.2021 року , на заочній формі навчання , контрактна основа . Позивач проживає разом з матір,ю та перебуває на її утриманні , мати позивача працює , але отримує невеликий дохід . Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на оплату навчання позивача не надає. \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді від 04 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження . 19 листопада 2020 року до суду надійшов відзив від представника відповідача , в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог , посилаючись на те, що позивач не надала жодних доказів потреби у матеріальній допомозі , саме у зв,язку з її навчанням , на даний час вона не працює та не займається підприємницькою діяльністю , в центрі зайнятості на обліку не перебуває , проживає разом з відповідачем, навчається на заочній формі навчання. Тож потреба у матеріальній допомозі у зв.язку з навчанням у позивача відсутня. В судове засідання представник позивач не з.явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з,явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності , проти задоволення позову заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , є : батько- [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру , щодо реєстрації місця проживання повнолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №66-01-16/296 від 23.10.2020 року виданої Харківським технічним університетом «Харківський політехнічний інститут» [PERSON] є студенткою заочного відділення 4 курсу групи ХТ -317з НТУ «ХПІ» .Дата закінчення навчання за освітнім ступенем бакалавра 30.06.2021 року. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено: якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з копії довідки Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради з місця роботи відповідач працює вчителем , його дохід за період з вересня 2019 року по червень 2020 року склав 82841,28 грн. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву , щодо проживання позивача за місцем реєстрації відповідача та знаходження повнолітньої доньки на його утриманні суд до уваги не приймає, оскільки на підтвердження цих фактів до суду відповідачем не надано відповідних доказів . Отже, враховуючи ті обставини, що [PERSON] досягла 18 років, на даний час є студенткою заочної форми навчання , а відповідач знаходиться у працездатному віці, тому відповідач має змогу утримувати свою повнолітню доньку до закінчення нею навчання, оскільки він потребує матеріальної допомоги, а батько має змогу її надавати. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має можливість утримувати матеріально свою доньку , що продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти до закінчення донькою навчання до досягнення нею 23 років у розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2020 року , до закінчення навчання повнолітньої доньки але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved