Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. \~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідач, який є батьком її дитини, матеріально належним чином її не забезпечує, що є підставою для стягнення вищевказаних аліментів. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 09 квітня 2019 року (серія [NUMBER] ). Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач матеріально належним чином її не забезпечує, що є підставою для стягнення аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, повністю визнав позов, відсутність на його утриманні інших осіб, суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог ч.1 ст.191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 30 квітня 2021 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню лише 50 відсотків судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.182 - 201 СК України,

Outcome: approved