Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист авторських майнових прав, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 23.05.2016 в магазині «галантереї, пряжі та вишивок», що знаходиться за адресою: вул. Донецьке шосе, 4 у м. Дніпро, господарську діяльність в якому здійснює фізична особа підприємець [PERSON], зафіксовано факти публічного показу та розповсюдження (реалізація, продаж) товару, а саме вишивка Art-W252, на якому незаконно (без дозволу) відтворено один з творів образотворчого мистецтва позивача під назвою - «Ти мое!». Реалізація вказаного Товару підтверджує Товарний чек від 23.05.2016 та документи на здійснення підприємницької діяльності, а саме Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та Свідоцтво платника єдиного внеску. У 2009 році позивач своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «Ти мое!», що підтверджується підписом позивача у лівому нижньому куті Твору, рік створення зазначений у нижньому правому куті Твору. також права позивача на вказаний твір підтверджується Свідоцтвом №54868 від 20.05.2014. оскільки відповідачем було здійснено розповсюдження Товару з обєктом інтелектуальної власності, права на який належить позивачу, остання просить стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожний факт (вид) порушення та обєкт інтелектуальної власності. На підставі зазначеного позивач просить, захистити її авторські права, порушені фізичною особою [PERSON] шляхом піратства розповсюдження контрафактного Товару (вишивки) в якому без дозволу втілено твір образотворчого мистецтва позивача, а саме реалізації 23.05.2016 вишивки, в якому було використано твір позивача під назвою «Ти мое!» 2009 рік шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму компенсації у розмірі 14\~500 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши до суду заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надавала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється\~\~на\~\~всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 23.05.2016 в магазині «галантереї, пряжі та вишивок», що знаходиться за адресою: вул. Донецьке шосе, 4 у м. Дніпро, господарську діяльність в якому здійснює фізична особа підприємець [PERSON], зафіксовано факти публічного показу та розповсюдження (реалізація, продаж) товару, а саме вишивка Art-W252, на якому незаконно (без дозволу) відтворено один з творів образотворчого мистецтва позивача під назвою - «Ти мое!». На підтвердження даного факту стороною позивача було надано: копію з її твору образотворчого мистецтва «Ти мое!», придбаний у магазині відповідача ; товарний чек, виданий фізичною особою підприємець [PERSON], з зазначенням найменування товару за ціною 29 грн., а також диск з відеозаписом придбання вказаного товару. Вищевказаний твір образотворчого мистецтва належать [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір № 54873 від 20 травня 2014 року. Авторство позивача підтверджується підписом на оригінальних примірниках творів, а саме у нижньому лівому куті кожної з робіт зазначено: «Gapchinska Е». Згідно ч.1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦК України об'єктами авторського права є твори, а саме: 1)літературні та художні твори, … . А ч.2 цієї ж статті визначено, що твори є об'єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження. Вказані положення також закріплені в ст. 8 Закон України «Про авторське право і суміжні права». Згідно з ч.1 ст. 437 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору. Відповідно до ч.1 ст. 445 ЦК України автор має право на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч.2 ст. 11 Закон України «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Відповідно до абз.2 п. 44 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК). В судовому засіданні представник позивача довів наявність у позивача авторського права на твір «Я твоя», а також факт його порушення, оскільки позивач не надавала згоди на використання цього твору на сувенірному магніті та його реалізацію (продаж). Разом з тим, сторона відповідача не довела дотримання нею авторських прав позивача. Відповідно до п.1 пп. г) ст. 52 Закон України «Про авторське право і суміжні права» суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звернутись в установленому порядку до суду з позовом про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права або (і) суміжних прав, або виплату компенсації. Пунктом 2 пп. г цієї ж статті передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що відповідач здійснював продаж товару із зображеннями твору образотворчого мистецтва, а саме малюнку, автором якого являється позивач, письмового договору про передачу прав на використання малюнку між сторонами укладено не було, суд вважає, що у відповідача не було законного права на використання зображень цих творів. Враховуючи, що встановити розмір збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або розмір доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права позивачки, із зібраних судом доказів встановити не виявляється можливим, суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом стягнення на її користь з відповідача передбачену закономкомпенсацію в розмірі 10 мінімальних розмірів заробітних плат. За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved