Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини, [PERSON], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 вересня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 102 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від цього шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. З квітня 2014 року сімейні стосунки фактично перестали існувати. Не зважаючи на те, що проживають в одному будинку, практично ведуть різне господарство. Фінансові можливості не дають змоги позивачу утримувати та виховувати доньку на достатньому рівні, а тому вона потребує постійної та достатньої матеріальної допомоги. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає не можливим, оскільки суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 102 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від цього шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. З квітня 2014 року сімейні стосунки фактично перестали існувати. Не зважаючи на те, що проживають в одному будинку, практично ведуть різне господарство. Фінансові можливості не дають змоги позивачу утримувати та виховувати доньку на достатньому рівні, а тому вона потребує постійної та достатньої матеріальної допомоги. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає не можливим, оскільки суперечить її інтересам та інтересам дитини. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила, що у разі розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на дитину є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не надано суду докази, щодо ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, прихильність дитини до кожного з них. Тому вказана вимога задоволенню не підлягає. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114, 161, 180, 182-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial