Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом 13.05.2019 та просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позову вказувала, що їй на праві спільної приватної частково власності належить будинок за вищевказаною адресою. Іншими співвласниками цього ж домоволодіння є її діти, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У вказаному житловому будинку зареєстроване місце проживання її колишнього чоловіка, [PERSON] . На даний час шлюб між ними розірвано, відповідач з січня 2018 року за вказаною адресою не проживає, участі у сплаті комунальних послуг не бере, на її прохання знятися з реєстрації відмовляється. Між нею та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо збереження за остаім житлової площі на час його відсутності за вказаною адресою. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаній квартирі порушує її право власності, а саме право на вільне володіння та розпорядження власністю. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.22,36). Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с.21,29,31,), до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, відзиву не подано. Третя особа: Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області участь свого представника у судовому засіданні не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с.23). Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судове засіданні не з`явилися, повідомлені належним чином (а.с.32-35), пояснення по суті позовних вимог не надавали. Від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували щодо задоволення позовних вимог (а.с.37-38). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами від 17.03.2008 (а.с.11), витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.12), витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.03.2008 (а.с.13). Як слідує з довідки виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 822 від 17.05.2019, у будинку [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] (а.с.21). У період з 30.12.2016 по 14.03.2019 [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 про розірвання шлюбу (а.с.14-15). Отже, [PERSON] є одним із співвласників житлового будинку з господарчими спорудами, що за адресою: [ADDRESS] . Відповідач набув право на проживання у вказаному житловому будинку, як член сім`ї власника, оскільки на день вселення та реєстрації місця проживання у вказаній квартирі перебував з нею у шлюбі, що узгоджується з положеннями ст. 64, 156 ЖК України. Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вказувала позивач, з січня 2018 року [PERSON] у належному їй житловому будинку не проживає, участі у сплаті комунальних платежів не бере, при цьому добровільно знятися з реєстрації не бажає. Будь-яких домовленостей щодо збереження за відповідачем права на користування житловим приміщенням на час його відсутності між ними не досягнуто. Факт не проживання відповідача за адресою реєстрації місця проживання підтверджується довідкою Новопільської сільської ради, а також актом про не проживання від 08.05.2019 (а.с.16-17). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. За ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки в судовому засіданні доведено факт не проживання [PERSON] у житловому будинку, який належить на праві власності його колишній дружині, більше 1 року без поважних причин, доказів протилежного суду не надано, тому з метою захисту прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєювласністю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, серед іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв`язку з цим, вимоги позивача про зобов`язання зняти відповідача з реєстрації за вище вказаною адресою, є безпідставними та надлишковими, оскільки зняття з реєстрації відповідача може бути проведено на підставі судового рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., рішенням суду позовні вимоги задоволено, тому

Outcome: partial