Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, у якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 9. Від шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюб та сімю. На даний час із відповідачем шлюбних відносин не підтримують, шлюб носить формальний характер. Наміру зберігати сімю вона не має, а тому просила розірвати укладений шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Надаючи пояснення, послалася на обставини, викладені у поданій до суду заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, свої заперечення обґрунтовував наміром зберегти шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 092804, виданим 06 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 9. Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: серії 1-ОК № 155105, виданим 30 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 61, серії І-ОК № 259964, виданим 21 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 11. Між позивачем та відповідачем, внаслідок різних характерів, поглядів на життя, шлюб та сімю виникають сварки, які закінчуються вчиненням насильства в сімї, про що свідчать лист Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області від 27 січня 2017 року № 547/109/1011/01-17 (а.с. 23), та пояснення позивача, надані в судовому засіданні. Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у звязку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є те, що між сторонами фактично не існує сімейних стосунків. Сімейні відносини розладились через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюб та сімю, вчинення відповідачем відносно позивача насильства в сімї. Шлюб сторін носить формальний характер. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачені підстави припинення шлюбу. Однією з таких підстав є його розірвання. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, проживання сторін окремо одна від одної понад чотири місяці, а також те, що малолітні діти проживають з позивачем окремо від відповідача, неодноразове вчинення відповідачем відносно позивача насильства в сімї, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 640 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 39 від 13 січня 2017 року. Понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110 - 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved