Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 6.3006 га, розташовану на території Пісківської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 035613 належала її померлій 09.01.2016 року тітці [PERSON]; позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, але не має можливості належним чином зареєструвати своє право власності на вищевказану земельну ділянку, оскільки оригінал державного акту серії ІІІ-ЧН № 035613 втрачений, що позбавляє [PERSON] можливості в повній мірі реалізувати свої права на успадковану нею землю після смерті тітки, тому за захистом своїх прав вона змушена звернутися до суду. Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15.08.2016 року, до участі у справі в якості третьої особи був залучений [PERSON] В судове засідання учасники провадження не з»явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; заперечень проти позову не надійшло. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 09.01.2016 року померла тітка позивача [PERSON], яка була зареєстрована та проживала разом з позивачем в м.Бахмач Чернігівської області, по вул. Єсеніна,4 (а.с.8-12,35). За життя [PERSON], згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 035613, виданого Пісківською сільською радою 06.03.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Пісківської сільської ради № 10 від 27.02.2001 року належала земельна ділянка загальною площею 6.3006 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.13,16). Згідно з заповітом від 12.06.2009 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], який в установленому законом порядку відмовився від спадщини після смерті [PERSON], подавши нотаріусу відповідну заяву (а.с.33,37). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач є племінницею померлої [PERSON] по лінії батька, тому відповідно до положень ч. 3 ст.1266 ЦК України, спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові ( братові спадкодавця), якби він був живим на час відкриття спадщини. Отже, позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Відповідно до положень п. г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори № 1939/01-16 від 08.08.2016 року, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] була відкрита за заявою про прийняття спадщини [PERSON] та заяви [PERSON] про відмову від вказаної спадщини; свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.29-30). Листом №1833/02-14 від 26.07.2016 року нотаріус повідомив [PERSON] про відсутність можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки нею не був наданий документ, що посвідчує право власності померлої на спадкове майно у виді земельної ділянки (а.с.18). Отже, у встановленому законом порядку, позивач звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки по причині втрати оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку. Згідно з повідомленням відділу Держземагенства у Бахмацькому районі № 29-28-04-2135/2-15 від 08.05.2015 року, на даний час державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються (а.с.17). Згідно з п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Порадник» №28 (533) від 15.07.2016 року позивачем було повідомлено про втрату державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 035613, з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.13). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за законом на земельну ділянку загальною площею 6.3006 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Тому за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно у виді земельної ділянки, оскільки, виходячи з вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved