Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про повернення безпідставно набутих грошових коштів, мотивуючи тим, в березні 2018 року вона разом зі своєю сестрою [PERSON] вирішили поїхати на відпочинок за межі України. 26.03.2018 року вони звернулися до туристичного агента [PERSON] Відповідач зробив копії закордонних паспортів та повідомив, що необхідно сплатити 13500,00 грн. щоб швидко забронювати подорож. Позивач передала [PERSON] 13500,00 грн., а він у відповідь видав квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26.03.2018 року, як доказ сплати грошових коштів. Також сторони домовилися про те, що після погодження одного з варіантів подорожі, між ними буде укладено договір і тільки після цього він буде бронювати подорож. 27.03.2018 року [PERSON] повідомив про те, що є подорож до Кіпру, однак, позивач повідомила, що вони хотіли побувати в якійсь іншій країні, оскільки сестра позивача раніше досить тривалий час проживала з родиною на Кіпрі. Відповідачем було повідомлено, що він вже забронював дану подорож. На прохання позивача скасувати дану подорож, [PERSON] повідомив, що скасувати подорож він не може, оскільки він погодився на видалення страховки від невиїзду. Враховуючи той факт, що позивач не підписувала ніяких договорів та не погоджувалася на запропонований відповідачем туристичний тур до Кіпру, а також враховуючи те, що відповідач забронював туристичну подорож без погодження, позивач звернулася до [PERSON] про повернення безпідставно сплачених нею коштів, на що отримала відмову, оскільки подорож до Кіпру стала неможливою у звязку з відмовою у видачі візи посольством Республіки Кіпр в Україні. У звязку з викладеним просить суд стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 13500 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 553,32 грн. та судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2018 року відкрито провадження та розгляд справи здійснюється за в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні. В обґрунтування зазначив, що він здійснює посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших субєктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг, тобто є туристичним агентом. 26.03.2018 року до нього звернулася позивач разом зі своєю сестрою з проханням підібрати туристичну подорож до Кіпру. В присутності позивача [PERSON] почав шукати необхідний туристичний пакет. Поміж декілька варіантів вони особисто обрали один туристичну подорож до Кіпру з 31.03.2018 року по 07.04.2018 року з проживанням у готелі Lobelia Park Beach Annex (Limassol). Вартість туру складала 13438,09 грн., а його організацію здійснював туроператор ТОВ «Джоін АП». Позивачем було сплачено кошти за вказаний тур в сумі 13500,00 грн. На виконання замовлення позивача відповідачем було перераховано на рахунок туроператора ТОВ «Джоін АП» вартість туру з вирахуванням агентської винагороди, яка складала 14,5 відсотків від загальної вартості туру, тобто 11489,68 грн. Після перерахування коштів було видано чартерні пасажирські квитки, сертифікат застрахованої особи та ваучер на імя позивача та [PERSON], який в розумінні ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про туризм» є письмовим договором на туристичне обслуговування. Відтак, сплачені позивачем грошові кошти не є безпідставно набутими, а є платою за надання послуг з реалізації туристичного продукту за договором оформлення у формі ваучеру. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Судом встановлено, що 26.03.2018 року [PERSON] було сплачено Фізичній особі-підприємцю [PERSON] за надання туристичної послуги 13500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 26.03.2018 року. 27.03.2018 року [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] з заявою про повернення їй безпідставно сплачених коштів в розмірі 13500,00 грн. З відповіді ФОП [PERSON] від 05.04.2018 року вбачається, що сплачені [PERSON] грошові кошти не є безпідставно набутими, а є платою за надання послуг з реалізації туристичного продукту за договором оформлення у формі ваучеру. Неможливість відправлення [PERSON] в туристичну подорож зумовлена лише відмовою у видачі візи посольством Республіки Кіпр в Україні, в чому відсутня вина туроператора ТОВ «Джоін АП» та турагента ФОП [PERSON] Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 5 ЗУ «Про туризм» від 15.09.1995 року субєктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є: туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Згідно зі ст. 19-1 ЗУ «Про туризм» будь-яка\~\~ інформація,\~\~ надана\~ туроператором\~ (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Інформація про умови надання туристичних послуг, яку туроператор (турагент) поширює до укладення договору на туристичне обслуговування, має доводитися у доступній, наочній формі, бути розбірливою, зрозумілою та містити відомості про: 1) місце надання туристичних послуг, програму туристичного обслуговування; 2) характеристику транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорію; 3) характеристику готелів та інших об'єктів, призначених для надання послуг з тимчасового розміщення, у тому числі місце їх розташування, категорію, строки і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування під час туристичної подорожі; 5) мінімальну кількість туристів у групі, а також інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи, не пізніше ніж за три дні до початку туристичної подорожі; 6) ціну туристичних послуг. Туроператор (турагент) зобов'язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. Статтею 20 ЗУ «Про туризм» передбачено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобовязується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру від 26.03.2018 року [PERSON] було сплачено за надання туристичних послуг 13500,00 грн., однак договір на туристичне обслуговування між сторонами не був укладений. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула Майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2018 року витребувано від ТОВ «Джоін АП» відомості про причини неможливості відправлення [PERSON] та [PERSON] у туристичну подорож до Республіки Кіпр з 31.03.2018 року по 07.04.2018 року та витребувано від Посольства Республіки Кіпр в Україні відомості про підстави відмови [PERSON] та [PERSON] в отриманні візи до Республіки Кіпр для туристичної подорожі з 31.03.2018 року по 07.04.2018 року. Однак, відповідь щодо витребування зазначених доказів до суду не надійшла. Крім того, вказані докази не можуть ні спростувати, ні підтвердити підстави зазначені в позові. Враховуючи той факт, що позивач не підписувала ніяких договорів та не погоджувалася на запропонований відповідачем туристичний тур до Кіпру, а також враховуючи те, що відповідач забронював туристичну подорож без погодження з позивачем [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 13500,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір процентів визначається на рівні ставки НБУ. Згідно наданого позивачем розрахунку, враховуючи положення статей 536, 1048 ЦК України, розмір процентів за користування коштами складає 553,32 грн. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є законним, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.\~\~\~

Outcome: approved