Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд зобовязати Чан Тхі Тхуі, До [PERSON] за рахунок власних коштів демонтувати паркувальні барєри у дворі будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 65; зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON], До [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Чан Тхі Тхуі, не чинити перешкоди [PERSON] у встановлені металевого гаражу, на земельній ділянці площею 24,0 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська,65; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача солідарно компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 грн.; стягнути з Чан Тхі Тхуі та До [PERSON] на користь позивача солідарно компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн.; стягнути з [PERSON], [PERSON]М та [PERSON] на користь позивача компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 30\~ 000,00 грн.; стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 10\~ 000,00 грн. з кожного; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені у справі судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач на підставі свідоцтва про право власності є власником кв.№ 67 у будинку № 65 по вул. Колонтаївській в м. Одесі, у якій проживає разом із дітьми. Розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР від 17.10.2005 року позивачу було надано дозвіл на улаштування металевого гаражу за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська,28. У зв'язку із помилковим зазначенням адреси місця розташування гаражу розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР від 26.03.2013 року № 174 було внесено зміни до розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР від 17.10.2005 року № 2975 в частині адреси улаштування металевого гаражду, а саме було вирішено вважати адресою улаштування: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 65, замість в п.1 зазначеного розпорядження: вул. Колонтаївської, 28. Позивач зазначає, що через протиправні дії відповідачів гараж встановлений не був та чинять перешкоди у його встановлені, а розпорядження райадміністрації виконано не було. Позивач вважає,що діями відповідачів порушуються її права, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Також позивач вважає, що діями відповідачів їй було завдано моральну шкоду. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідачі по справі до судовго засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Надали до суду письмові заперечення проти позову. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов не підлягаючим задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 27.09.2002 року № 919/02 виданого Управлінням з питань розподілу та реалізації житла виконкому Одеської міської ради, є власником [ADDRESS]. З довідки- виписки з домової книги про склад сімї та реєстрації вбачається, що в зазначеній квартирі вона проживає разом з донькою [PERSON], [INFO] та сином - [PERSON], [INFO]. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 2975 від 17.10.2005 р. зі змінами відповідно до розпорядження № 174 від 26.03.2013 р. [PERSON] було видано дозвіл на улаштування металевого гаражу за адресою: м.Одеса, вул. Колонтаївська, 65. Підставою звернення до суду із позовом стало посилання позивача на те, що відповідачі перешкоджають їй у встановленні гаражу, дозвіл на встановлення якого надано розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці факти. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 року, яка набрала законної сили встановлено, що розпорядження голови Приморської районної адміністрації ОМР № 2975 від 17.10.2005 року та № 174 від 26.03.2013 року про надання дозволу на улаштування металевого гаражу на момент його винесення не суперечили жодним актам цивільного законодавства і не порушували ні чиї цивільні права або інтереси. З наведеного вище вбачається, що станом на теперішній час розпорядження, яким позивачу надано дозвіл на улаштування металевого гаражу є чинним, позивач має право встановити гараж за адресою, вказаною в розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмету доказування. Позивач звернулась до суду із вимогою зобовязати відповідачів не чинити їй перешкоди в улаштуванні металевого гаражу, однак позивачем не зазначено яким саме чином відповідачі перешкоджають їй у реалізації свого права на улаштування гаражу, наданого розпорядженням субєктом владних повноважень, та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту на підставу своїх вимог. Фотофіксація, надана позивачем не містить відомостей про те, хто на ній зафіксований, та не вбачається, що люди, які там зображені чинять перешкоди позивачу у встановлені гаражу ( а.с. 162). Також не підтверджує протиправність дій відповідачів зява відповідача - [PERSON], на яку посилається позивач ( а.с.26), вона тільки констатує обставини незаконних, як вважає заявник, дій позивачки щодо встановлення гаражу. Позивач також просить суд стягнути на її користь моральну шкоду. Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надали ніяких доказів причино- наслідкового звязку між поведінкою відповідачів та її моральними стражданнями. Таким чином, позивач не надала доказів на підтвердження факту заподіяння їй відповідачами моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтувала, з чого вона виходила, визначаючи розмір заподіяної їй шкоди. Оскільки в задоволенні вимоги про зобовязання відповідачів не чинити перешкоди в улаштуванні гаражу та вчинення певних дій - відмовлено, в задоволенні стягнення моральної шкоди на користь позивача слід також відмовити. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими, тому вважає за можливе в їх задоволенні відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed