Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на її користь у розмірі 30% частки від заробітку (доходу) щомісяця, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] починаючи із дня звернення з позовом до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є її чоловіком та батьком її дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від матеріального забезпечення дитини, хоча є працездатним та працює. Позивач здійснює догляд за дитиною, однак розмір доходу, який вона отримує не дозволяє їй в повній мірі забезпечити потреби дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі. Вказала на те, що станом на день розгляду справи шлюб між сторонами не розірвано в судовому порядку. Відповідач мобілізований до лав ЗС України. Матеріальної допомоги не надає. Всі кошти, які вона отримала від відповідача за період до звернення з позовом спрямовані на погашення боргових зобов`язань подружжя. Дитина знаходиться на обліку у гастроентеролога, дерматолога та педіатра. Була обстежена у кардіолога. Хворіє. Визнала факт передачі відповідачем грошових коштів, отриманих ним в якості заробітної плати за серпень 2016 року в розмірі 1836,45 грн. Відповідач позов не визнав. Вказав, що надає допомогу в утримання доньки в розмірі всієї його заробітної плати, яку він отримує на ТОВ «УкрСпецТорг». В даний час є мобілізованим до лав Збройних Сил України, внаслідок чого не проживає із сім`єю. Розмір допомоги, яку він надає на утримання дитини є достатнім для належного матеріального забезпечення дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані частково з наступних підстав. Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка, як визнано сторонами, проживає разом із позивачем. Сторонами визнано, що станом на день розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Відповідач працює та отримує дохід, мобілізований до лав Збройних Сил України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Оскільки сторонами в судовому засіданні належних та допустимих доказів наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визнаної кожним із батьків суду не надано, суд вважає за можливе присудити з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. При цьому посилання відповідача про відсутність підстав для призначення аліментів через фактичну їх сплату відповідачем та відсутність підстав для звернення з означеним позовом суд не приймає до уваги, як безпідставне. Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі та з урахуванням позовних вимог і визнання відповідачем факту офіційного працевлаштування, сталого заробітку, відсутності доказів на підтвердження інших джерел доходу, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів саме в частині від заробітку (доходу). Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з наступного. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що малолітня дитина, проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку, на підставі довіреності, виданої позивачу з липня 2015 року по серпень 2016 року сплатив на користь відповідача грошові кошти у вигляді отриманої ним заробітної плати. В тому числі і за серпень 2016 року в розмірі 1836,45 грн. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності хронічних захворювань дитини, які-б свідчили про необхідність збільшеного розміру видатків на утримання дитини. Сторони визнали, платник аліментів є фізично та психічно здоровим. Інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні у платника аліментів немає, доказів протилежного суду не надано. Відповідач працює та отримує дохід. Нерухомого майна платник аліментів у власності не має. Позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Має боргові зобов`язання за кредитними договорами, кошти від укладення яких, як визнано сторонами, використано в інтересах сім`ї. Інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Внаслідок викладеного суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі саме 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши позовні вимоги частково. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позов предявлено 04 серпня 2016 року. Водночас, як вбачається з наявних в справі доказів та зазначено вище, відповідач в добровільному порядку сплатив на користь відповідача грошові кошти в розмірі 1836,45 грн. отриманої ним заробітної плати за місцем роботи та які сторонами визнані, як аліменти за серпень 2016 року на утримання дитини, що, на думку суду має бути враховано під час стягнення з відповідача аліментів, внаслідок чого суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнення аліментів 01 вересня 2016 року. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial