Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи втратившою право на користування кімнатою № 14 у гуртожитку по вул. Героїв Сталінграда 13, що у м. Кіровограді. В обгрунтування вимог зазначено , що [PERSON], 08 лютого 1994 року адміністрацією власника було видано ордер на право зайняття кімнати № 14 у гуртожитку за адресою м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда, 13, на підставі якого він заселився і зареєструвався за вказаною адресою у грудні 1994 року, відповідно до картки прописки . З 24.06.2003 р. самостійно виселився та не проживає, що підтверджується актом обстеження приміщень комісією ПАТ «НВП «Радій». Відповідно до вказаного акту від 12.01.2015 року [PERSON]. більше 11 років не користується та не проживає у житловому приміщенні, де він зареєстрований. Заяву про зняття з реєстрації [PERSON]. адміністрації підприємства не подавав. Будь-яка інша фактична адреса проживання або перебування громадянина [PERSON] позивачу невідома. На запит власника гуртожитку до Управління державної міграційної служби від 13.02.2015 р. №71/338 отримана відповідь від 02.03. 2015p. № 1/3-2356 пpo неможливість надання інформації щодо їх реєстрації. До судового засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 32 ). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом (а. с. 31), направленим за адресою реєстрації особи та повернувся до суду з відміткою , за закінченням терміну зберігання. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. ПАТ « Науково - виробниче підприємство « Радій» є власником гуртожитку, який знаходиться за адресою м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда 13, що підтверджується свідоцтвом про право власності та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4260775 від 27.07.2004 (а. с. 4). [PERSON], 08 лютого 1994 року адміністрацією власника було видано ордер на право зайняття кімнати у гуртожитку за адресою м. Кіровоград, вул. Г. Сталінграда 13, на підставі якого він заселився і зареєструвався за вказаною адресою у грудні 1994року, відповідно до картки прописки (а. с. 5). Відповідно до акту від 12.01.2015 року (а. с. 6) [PERSON] більше 11 років не користується та не проживає у житловому приміщенні, де він зареєстрований. Заяву про зняття з реєстрації [PERSON]адміністрації підприємства не подавав. Будь-яка інша фактична адреса проживання або перебування громадянина [PERSON] позивачу невідома. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.І ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст.8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст.30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до ст.. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки відповідач більше, ніж шість місяців без поважних причин не проживає у гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграду 13. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved