Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, в якому просить позбавити її колишнього чоловіка батьківських прав відносно їх спільної дитини [PERSON]. В позові зазначила, що [INFO] року під час перебуванні в шлюбі у них з відповідачем народився син [PERSON]. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 12.11.2012 року з відповідача на користь позивачки булл стягнуто аліменти на утримання їх сина в розмірі 1/4 частки заробітку, а в 2013 року їх шлюб був розірваний. З моменту розлучення і по цей час [PERSON] всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не сплачує аліментів, не піклується про фізичний та духовний розвиток їх сина, не цікавиться його життям, навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною, що в сукупності свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов просила задовольнити з тих підстав, що відповідач ніколи не приймав участі у вихованні свого сина. Він має борг по сплаті аліментів. Здоров'я їх сина погіршилось, він потребує постійного догляду, відповідач не цікавиться самопочуттям дитини, не допомагає в купівлі ліків. Представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав з підстав викладених у ньому. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ніжинської міської ради в судовому засіданні не заперечував задоволення позову, зазначивши, що питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] тричі розглядалося на засіданні комісії, але жодного разу батько, будучи належним чином повідомленим, не з'явився, щоб висловити свою думку з приводу даного питання. У нього існує заборгованість по сплаті аліментів, комісією не було здобуто доказів, що [PERSON] намагається приймати участь у вихованні сина, але йому в цьому перешкоджають. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, суд розглянув справу в його відсутність з винесенням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, врахувавши думку третьої особи, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Копією свідоцтва про народження [PERSON], підтверджується, що його батьком є [PERSON] (а.с.10) Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 12 листопада 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів(а.с.23) Згідно копії рішення Ніжинського міськрайонного суду від 22 травня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11). Відповідно до довідок відділу державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області про неотримання аліментів № 1884/3-32 від 01.04.2015 року та № 26-01 від 01.04.2016 року за період з 01.10.2014 року по 31.03.2015 року та з 01.10.2015 року по 31.03.2016 рік [PERSON] не сплачував аліменти на утримання свого сина [PERSON] (а.с. 21, 24). Листом Управління ДВС Головного управління юстиції у Житомирські області від 16.03.2016 року підтверджується, що станом на 01.03 2016 рік у [PERSON] мається заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 12 566,10 гривень(а.с.22). Висновком № 02-14/30 від 04.02.2016 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради, надання якого затверджено рішенням Ніжинського міськвиконкому від 04.02.2016 р. № 30, з урахуванням акту обстеження умов проживання від 22.03.2016 року, складеного фахівцями із соціальної роботи Ніжинського міського центру соціальних служб для дітей та сім'ї підтверджується, що [PERSON] проживає разом з матір'ю у трьокімнатній квартирі [ADDRESS], крім того з ними проживають його бабуся та дідусь. Для дитини створені належні умови для проживання(а.с. 14). Висновком зокрема встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, участі у вихованні не приймає. Дитина втратила родинний зв'язок з батьком. Фактично процесом виховання займається мати дитини [PERSON] На засіданнях комісії з питань захисту прав дитини тричі розглядались питання щодо надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] на засідання жодного разу не з'явився. З огляду на вищевикладене орган опіки та піклування Ніжинської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його сина [PERSON] Довідками № 36 від 31 березня 2015 року та № 255 від 03 березня 2016 року підтверджується, що [PERSON] потребує домашнього догляду, оскільки перебуває на диспансерному обліку(а.с 16-15). Відповідно до довідки, наданої завідуючою ДНЗ №25 [PERSON] знаходиться в ДНЗ № 25 на короткотривалому перебуванні, участі у вихованні дитини батько не бере, жодного разу не з'являвся до садочку (а.с. 17). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його участі у вихованні дитини [PERSON] [PERSON] не відвідував і не відвідує виховний заклад, де навчається його син, він тривалий час не спілкується з ним, має борг зі сплати аліментів. Ці обставини є елементами протиправного невиконання відповідачем, передбачених ст. 150 СК України, обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено судом відповідач не прагне нормалізувати стосунки з сином. Їх спілкування не відбувається, батько не докладає до цього жодних зусиль і не прагне налагодити родинний зв'язок. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, як і на судові засідання [PERSON] не з'являється. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] буде суперечити його інтересам. На думку суду поведінка відповідача є такою, що свідчить про ухилення від виконання ним обов'язку по вихованню дитини, який не цікавиться сином, не його займається вихованням та утриманням. Такий акт свідомої поведінки [PERSON] розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов'язок по відношенню до малолітнього сина [PERSON]. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як викладені в ньому доводи знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, яка в якості підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачає ухилення матері та батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, наявність чого суд встановив в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551, 20 гривень, сплачений при подачі позову.

Outcome: approved