Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], [INFO]. В позові зазначила, що сторони, які є батьками дівчат, не проживають однією сім'єю з 9 серпня 2012 року, а шлюб між ними розірваний на підставі рішення суду від 09.10.2013 року. До і після розірвання шлюбу доньки проживають з позивачем, яка повністю утримує їх, піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, створює необхідні для їхньої гідної життєдіяльності умови. Батько повністю усунувся від виховання дітей, не відвідує їх. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням брати участь в утриманні дітей шляхом сплати встановлених судовим рішенням аліментів, відвідувати дівчаток, які потребують батьківського тепла і уваги, проте відповідач у грубій формі відповів відмовою, заявивши, що лише позивачу належить виконувати обов'язки з виховання і утримання дітей, а він не має наміру надавати їй будь-яку допомогу в цьому. В теперішній час у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. Відповідач навіть пропонував позивачці відмовитися від права на отримання аліментів, взамін чого обіцяв відмовитися від права на батьківство. На підставі викладеного просить про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей. В судовому засіданні 20 березня 2017 року позивач підтримала вимоги позову, пояснивши, що відповідач з моменту запліднення не проживав з позивачем, не відвідував її в пологовому будинку, не відвідує доньок в дошкільному закладі, за весь період їхнього життя приїжджав до позивача не більше чотирьох разів. У зв'язку з безтурботним ставленням відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків і цілковитою байдужістю до життя дівчаток просить позбавити його батьківських прав. Представник позивача просить про ухвалення рішення на користь своєї довірительки. В судове засідання 18 травня 2017 року належним чином повідомлені про час та місце вирішення спору позивач і її представник не з'явилися, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у їхню відсутність, задоволення позову, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою звернувся відповідач. Зазначені обставини в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення спору без участі сторін. Представник третьої особи надав суду заяву про вирішення справи без його участі. Наведені судом обставини в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність представника органу з захисту прав дитини. Письмові заперечення відповідача містять посилання про те, що він не може реалізувати своє право на спілкування з дітьми через перешкоджання з боку позивача, і саме цими причинами зумовлена його обмежена участь в їхньому вихованні. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вислухавши показання свідка [PERSON], суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань В силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов'язок вчинення цих дій. Навмисне невиконання цього обов'язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України. Як випливає з роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов'язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 48-49), який містить посилання на повну відсутність проявів батьківського піклування щодо доньок з боку відповідача, а також висновок про доцільність позбавлення відповідач батьківських прав, позитивні характеристики позивача і дітей, заява позивача приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф. з пропозицією позивачеві відмовитися від права на аліменти взамін його відмови від права на батьківство щодо дітей позивача (а. с. 13), довідка про стан заборгованості відповідача зі сплати аліментів у сумі 45101 грн. 32 коп. (а. с. 15), довідка з місця помешкання позивача про проживання дітей разом з нею (а. с. 17), довідка про міру участі батьків у вихованні дитини з місця її навчання (а. с. 7-8), довідка про стан здоров'я дітей і міру участі батька у піклування та догляді за дітьми (а. с. 21), довідка з місця перебування дітей в дошкільному навчальному закладі про здійснення виключно матір'ю опіки над доньками (а. с. 22), показання свідка [PERSON] про те, що батька дітей вона бачила один раз, хоча майже щодня відвідує позивача і її дочок, а також про висловлювання ним категоричного небажання брати участь в утриманні доньок, підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьком своїх обов'язків з виховання дітей. На зазначений висновок суду не впливають твердження відповідача в письмових запереченнях про те, що він позбавлений можливості спілкуватися з дітьми через категоричну відмову позивача в наданні йому цієї можливості, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених судом фактичних даних, а саме: поясненнями позивача і свідка, зміст яких наведений судом, висновками органу опіки та піклування про фактичну відсутність батьківського піклування з боку відповідача. Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідач не вчиняє жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду з вимогами про визначення способу участі у вихованні дітей, що не дає підстав для врахування цих доводів, які не підкріплені ніякими доказами. Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим на його користь з відповідача.

Outcome: approved