Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що сторони в даній справі є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дружини та сина, через що у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 800,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися; позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд повністю задовольнити поданий позов, відповідач к окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову. Суд, врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом, сторони в даній справі перебували у фактичних шлюбних відносинах; [PERSON] народився [INFO], про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зроблено актовий запис та видано свідоцтво, відповідно до якого сторони в даній справі є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу (ч. 3 ст. 91 СК України). . Відповідно до ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України дружи на, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини - [PERSON], дитина мешкає разом із матір'ю та домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання позивача, між сторонами у справі, яка розглядалася, досягнуто не було. Разом з тим, при розв'язанні питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з того, що відповідач позов не визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, тому вимоги позивача підлягають задоволенню та ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК). Питання про розподіл судового збору вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved