Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеним позовом до відповідача, з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати за нею право на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельні ділянки на її ім'я, посилаючись на те, що [INFO] року помер її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок площею 1,5 га, розташованої в масиві [NUMBER], в межах території Арцизької міської ради Одеської області. Позивач зазначає, що її мати [PERSON] за життя не набула права власності на вказані земельні ділянки, а лише розпочала процедуру приватизації на підставі розпорядження Арцизької районної державної адміністрації Одеської області № 499 від 03.11.2005 року та розпорядження Арцизької районної державної адміністрації Одеської області № 168 від 22.03.2006 року, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 10.10.2018 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, згідно якій вони позов підтримали повністю та просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Арцизької міської ради Одеської області у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з питань, пов'язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися положеннями Цивільного кодексу України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 квітня 2005 року (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Арцизьким райбюро ЗАГС Одеської області від 30.09.1956р., [PERSON], позивач по справі, народилася [INFO] року, її матір'ю зазначена померла [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я., спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO] року, є її дочка [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з простих іменних акцій ВАТ «Комсомолець», в кількості 42648 штук (а.с. 9). Право [PERSON] на земельні ділянки виникло на підставі розпорядження Арцизької районної державної адміністрації від 03.11.2005 р. № 499 (а.с. 10) та списку громадян, яким надаються ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель ВАТ «Комсомолець» на території Арцизької міської ради, в якому зазначена мати позивача [PERSON] № ділянки [NUMBER], площею 1,57 га (а.с. 11) та на підставі розпорядження Арцизької районної державної адміністрації від 22.03.2006 р. № 168 та списку громадян, яким надаються ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель ВАТ «Комсомолець» на території Арцизької міської ради, в якому зазначена мати позивача [PERSON] № ділянки [NUMBER], площею 1,50 га. Як вбачається з копії довідки, виданої Відділом в Арцизькому районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 15.02.2018 року № 0-15-0.260-167/102-18, нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Одеській області становить 31 167,66 грн./га (а.с. 12). Відповідно до копій довідок, виданих ВАТ «Комсомолець» № 63 від 20.02.2006р., № 174 від 03.07.2017 р., [PERSON] потрапила в списки пайщиків з розпаювання земель ВАТ «Комсомолець», масив [NUMBER] - 1,5 га та масив № [NUMBER] - 1,57 га (а.с. 13, 14). Постановою державного нотаріуса Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. № 1122/02-14 від 21.06.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 15). Згідно повідомлення державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. від 16.10.2018 року № 1807/01-16, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадкоємцем за законом, є донька померлої [PERSON], яка подала заяву на прийняття спадщини - 19.10.2005 року за № 364 та додана до спадкової справи № 304/2005. Свідоцтва про право на спадщину станом на 16.10.2018 року не видавалось (а.с. 25 - 27). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працювала в ТДВ «Комсомолець» та потрапила в списки пайщиків з розпаювання земель ВАТ «Комсомолець». Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Як на підставу своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що її мати [PERSON] потрапила в списки на одержання земельних ділянок у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель ВАТ «Комсомолець» на території Арцизької міської ради, тобто позивач посилалася саме на ці підстави, які передбачені п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулась до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини на вищевказані земельні ділянки, однак, постановою державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. від 21.06.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 15). В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. ст. 1218, 1223 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість згідно ст. 18 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що життя спадкодавця [PERSON], остання розпочала процедуру приватизації відносно вищезазначених земельних ділянок, однак у зв'язку зі своєї смертю не встигла її завершити, отримавши при цьому на своє ім'я всі необхідні вищевказані документи, зокрема, погодження та висновки стосовно земельних ділянок, однак не зареєструвала право власності на них належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується вищенаведеними доказами по справі. Таким чином, суд вважає, що у позивача, виникло законне право в порядку спадкування за законом на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки на своє ім`я, як спадкоємця за законом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] року, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1225, 1268 ЦК України,

Outcome: approved