Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, в якому з уточненням просить усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право її користуванням. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі договору міни квартири 28.08.2004 р. вона та її чоловік [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS]. Однак відповідач до цього часу зареєстрований у вказаній квартирі, що позбавляє її можливості повноцінно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном. У судове засідання позивачка не з'явилася; подала суду заяву, в якій позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином в порядку ст.ст.74-76 ЦПК України викликався до суду, а тому згідно із вимогами ст.ст.224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з*явився, хоча третя особа викликалася до суду, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відстуності. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке. Відповідач [PERSON] з 1998 р. зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Згідно з нотаріально посвідченим договором міни квартири від 28.08.2004 р. позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] (помер [INFO]) отримали у власність квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з акта житлового органу, відповідач з вересня 2004 р. (10 років) не проживає у спірній квартирі. Відповідно до положень ч.1 ст.156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Права власника жилого будинку, квартири, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Аналізуючи наведені вище норми закону та обставини справи, суд прийшов висновку, що відповідно з положеннями ст. 64 ЖК України відповідач не є членом сім'ї позивачки та після зміни власника спірної квартири не набув самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо (ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги позивачки про усунення перешкод у користуванні власністю - квартирою та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням є підставними та обґрунтованими, і суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Також, згідно зі ст.88 ЦПК України, на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.150, 156 ЖК України, ст.ст.15, 16, 328, 383, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved