Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просить зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] , який накладено державною виконавчою службою Червоноградського міського управління юстиції згідно постанови №1118-7 від 02.06.2005 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 985186 від 02.06.2005 року. На обґрунтування позову послалася на те, що у січні 2020 року їй стало відомо, що на вказану квартиру, накладено арешт постановою державного виконавця Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області №1118-7 від 02.06.2005 року серія АА №985186.Вказана постанова винесена при примусовому виконанні постанови №2-5190 від 10.01.2005 року.Згідно довідки КП «Червоноградтеплокомуненерго» від 14.01.2020 року №100 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у цій квартирі відсутня. На її звернення листом від 11.03.2020 року повідомлено, що відносно неї відсутні будь-які дані щодо перебування на примусовому виконанні виконавчих проваджень, запропоновано звернутися у суд. 15.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Позивач подала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Позивач є власником квартири 1/2 частки квартири, що за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією реєстраційного посвідчення на квартиру від 21.03.2001 року. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №1118-7 від 02.06.2005 року виданою державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Червоноградського МУЮ при примусовому виконанні постанови №2-5190, виданої 10.01.2005 року Червоноградським міським судом, про стягнення із [PERSON] на користь КП «ЧТКЕ» та на користь держави 2740, 34 грн. заборгованості, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме: 1/2 частку квартири, що за адресою: [ADDRESS] . Зазначене також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктавід 10.06.2020 року №211877607. Згідно із довідкою КП «ЧТКЕ» від 14.01.2020 року №100 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , станом на 14.01.2020 року, відсутня. Відповідно до листа відповідача від 11.03.2020 року №4437/15.11-13/3938, адресованого позивачу, відсутні дані щодо перебування на примусовому виконанні виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] , а питання про зняття арешту з майна може бути вирішено за рішенням суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Згідно із ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи наведене, беручи до уваги недоведеність відповідачем перебування на виконанні відповідного виконавчого провадження (його не закінчення), відсутність у позивача заборгованості перед стягувачем, наявність вказаного арешту належного позивачу майна обмежує право власності останньої, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840, 80 грн. судового збору.

Outcome: approved