overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 19 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 168. Дітей сторони по справі не мають. Позивач вказує, що спільне життя сторін не склалося у звязку із взаємними непорозуміннями один одного, у звязку з чим з липня 2017 року шлюбні стосунки сторін припинені. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем , судові витрати покласти на неї. Позивач у підготовче засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у підготовче засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 19 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 168. Дітей сторони по справі не мають. У звязку з різними поглядами на життя, непорозумінням один одного подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх з липня 2017 року, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Позивач неухильно наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 21 квітня 1986 року у відділі ЗАГС Костянтинівського міськваконкому, за актовим записом № 270. Вказує, що спільне життя сторін не склалося, тому з березня 1994 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Спільних дітей сторони не мають. Спір про поділ майна відсутній. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити за нею прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання також не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, вказав, що заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 квітня 1986 року у відділі ЗАГС Костянтинівського міськваконкому, за актовим записом № 270. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх з березня 1994 року, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе, сторони прийшли до категоричного та безумовного переконання про необхідність розірвання шлюбу. Спільних дітей сторони не мають. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення суми судового збору з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 22 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції в Донецькій області, за актовим записом № 183. Під час спільного шлюбу у сторін народилася дитина син [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося у звязку із взаємними непорозуміннями, причиною яких є різний погляд на побутові справи. Шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами по справі повністю втрачене почуття поваги один до одного, що суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог, зазначає, що згода щодо утримання дитини між ними досягнута. Позивач у підготовче судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 22 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції в Донецькій області, за актовим записом № 183. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе, сторони прийшли до категоричного та безумовного переконання про необхідність розірвання шлюбу. Домовленість щодо утримання дитини між сторонами досягнута. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення суми судового збору з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 25 червня 2005 року у виконкомі Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 32. Під час спільного проживання у сторін народилися діти [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя сторін не склалося у звязку із взаємними непорозуміннями один одного, різними поглядами на шлюб та сімю, у звязку з чим шлюбні стосунки сторін припинені. Спільне господарство не ведеться. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги повністю підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги повністю визнав не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 25 червня 2005 року у виконкомі Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 32. Під час спільного проживання у сторін народилися діти [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. У звязку з різними поглядами на життя, непорозумінням один одного подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Позивач неухильно наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд доходить висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування уточненої позовної заяви вказала, що приблизно з 2002 року мала відносини з відповідачем, фактично проживали разом, вели спільний побут та були сім'єю. Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалося, у зв'язку із тим, що у них різні характери і різні погляди на життя. В теперіш-ній час мешкаємо окремо. Донька проживає разом із позивачкою за адресою : м. Кривий Ріг, пр. 200-річчя [PERSON][ADDRESS] та перебуває у неї на утриманні. Відповідач офіційно працює працівником міліції у Широківському РВ УМВС України у Дніпропетровській області та має постійний заробіток. Інших дітей не має. з 2013 року сторони не мешкають разом, матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини їй не надає. На сьогоднішній день утримати дитину стає неможливим у зв'язку із відсутністю грошових коштів. Відповідач у добровільному порядку допомогу надавати відмовляється, створити для дитини на-лежні умови для життя вона не має можливості. Відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, але від свого обов`язку ухиляється, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частин від усіх видів доходу відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він згоден сплачувати аліменти у розмірі передбачену законом, а саме у розмірі 1/4 від усіх ви-дів його доходів. Заслухавши показання сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню,з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони з 2002 року сторони мали відносини, фактично проживали разом, вели спільний побут та були сім'єю. Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.2) та не заперечується відповідачем. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням наведеного, та матеріального положення сторін, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів 1/4 частину від всіх видів доходу відповідача щомісяця до досягнення дитиною 18-літнього віку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач проживає в [INFO] та користується послугами по теплопостачанню. Посилаючись на те, що з 01.08.2012 року по 31.07.2015 року включно відповідачем не проводилися розрахунки за комунальні послуги, позивач просив стягнути з останньої заборгованість у сумі 10 403 грн. 69 коп., та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, заперечень проти позову не надала, про причини відносно неможливості розгляду справи за її відсутністю не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи. При таких обставинах, враховуючи наявність достатніх матеріалів справи про права та взаємовідносини сторін, а також зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, оцінивши останні у сукупності зі всіма обставинами справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими з наступних причин. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що відповідач проживає у квартирі № 98, яка знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, квартал Ленінського Комсомолу, буд. 7 (а.с.5). Плату за користування комунальними послугами, відповідач не вносить, заборгованість за період з 01.08.2012 року по 31.07.2015 року включно складає 10 403 грн. 69 коп., що підтверджується наданою позивачем довідкою. (а. с. 5 ). Відповідно до Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання і водовідведення, затверджених Постановою КМУ 30 грудня 1997 року № 1497, які діяли на час виникнення правовідносин, а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ 21.07.2005 року № 630, споживач зобовязаний щомісячно оплачувати послуги, які надаються йому. Оскільки відповідач порушила права позивача на відшкодування послуг з обслуговування будинку теплопостачанням, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач проживає в [INFO] та користується послугами по теплопостачанню. Посилаючись на те, що з 01.08.2012 року по 31.07.2015 року включно відповідачем не проводилися розрахунки за комунальні послуги, позивач просив стягнути з останньої заборгованість у сумі 11 656 грн. 53 коп., та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, заперечень проти позову не надала, про причини відносно неможливості розгляду справи за її відсутністю не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи. При таких обставинах, враховуючи наявність достатніх матеріалів справи про права та взаємовідносини сторін, а також зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, оцінивши останні у сукупності зі всіма обставинами справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими з наступних причин. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що відповідач проживає у квартирі № 4, яка знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, квартал Жовтневої Революції, буд. 26 (а.с.5). Плату за користування комунальними послугами, відповідач не вносить, заборгованість за період з 01.08.2012 року по 31.07.2015 року включно складає 11 656 грн. 53 коп., що підтверджується наданою позивачем довідкою. (а. с. 5 ). Відповідно до Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання і водовідведення, затверджених Постановою КМУ 30 грудня 1997 року № 1497, які діяли на час виникнення правовідносин, а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ 21.07.2005 року № 630, споживач зобовязаний щомісячно оплачувати послуги, які надаються йому. Оскільки відповідач порушила права позивача на відшкодування послуг з обслуговування будинку теплопостачанням, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач проживає в [INFO] та користується послугами по теплопостачанню. Посилаючись на те, що з 01.08.2012 року по 31.07.2015 року включно відповідачем не проводилися розрахунки за комунальні послуги, позивач просив стягнути з останньої заборгованість у сумі 8 270 грн. 49 коп., та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача не був присутнім, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, заперечень проти позову не надала, про причини відносно неможливості розгляду справи за її відсутністю не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи. При таких обставинах, враховуючи наявність достатніх матеріалів справи про права та взаємовідносини сторін, а також зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, оцінивши останні у сукупності зі всіма обставинами справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими з наступних причин. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що відповідач проживає у квартирі № 52, яка знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, квартал Жовтневої Революції, буд. 15 (а.с.5). Плату за користування комунальними послугами, відповідач не вносить, заборгованість за період з 01.08.2012 року по 31.07.2015 року включно складає 8 270 грн. 49 коп., що підтверджується наданою позивачем довідкою. (а. с. 5 ). Відповідно до Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання і водовідведення, затверджених Постановою КМУ 30 грудня 1997 року № 1497, які діяли на час виникнення правовідносин, а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ 21.07.2005 року № 630, споживач зобовязаний щомісячно оплачувати послуги, які надаються йому. Оскільки відповідач порушила права позивача на відшкодування послуг з обслуговування будинку теплопостачанням, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом в обґрунтування якого зазначила, що з 08.09.1990 року перебуває у зареєстрованому Комінтернівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова шлюбі із відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки погіршилися 3 роки тому, що в результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин, тому просила суд розірвати шлюб, у звязку з тим, що кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникають сварки, свідками яких нерідко стають рідні, що спричиняє позивачу душевні страждання. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання не припинено, та на переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, її представник [PERSON] подав заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, шлюб між сторонами був зареєстрований 08 вересня 1990 року у Комінтернівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 884. Таким чином, судом встановлено, що шлюбні стосунки сторони не підтримують, примирення між ними неможливе, у звязку із тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. При таких обставинах, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і не є доцільним, сторони на примирення не згодні, тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved