Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, покликаючись на те, що її діти - [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], відповідач зареєстрований у даній квартирі, однак з понад 5 років не проживає у квартирі та не сплачує комунальні послуги. Просить визнати відповідача таким, що втратив право проживання та користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS], оскільки понад 10 років працює за межами міста Львова та крім того, позивач проживає у квартирі з іншим чоловіком, що унеможливлює його проживання у такій квартирі. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 серпня 2010 року, будинковою книгою квартири [ADDRESS], довідкою ЛКП «Богданівка» №1880 від 12 червня 2017 року. /а.с. 8-13/ Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який не проживає у даній квартирі понад 5 років, що стверджується актами ЛКП «Богданівка» від 15 травня 2017 року, 14 червня 2017 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що її син [PERSON] більше 10 років працював за межами м. Львова, в квартирі [ADDRESS] він не проживає, оскільки з позивачем вони розлучились, [PERSON] виставила його речі та близько 5 років проживає з іншим чоловіком у даній квартирі, внаслідок чого [PERSON] не може проживати у квартирі та орендує інше житло. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що [PERSON] є його батьком та не проживає у квартирі [ADDRESS]. Його матір [PERSON] близько 5 років проживає з іншим чоловіком у даній квартирі. Оцінюючи покази свідків, суд надає їм віри оскільки вони знаходяться у об'єктивному взаємозв'язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами. Отже, враховуючи наведене, а також те, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] понад 5 років, однак з поважних причин, оскільки працює за межами м. Львова понад 10 років та [PERSON] проживає у спірній квартирі з іншим чоловіком, що не заперечила та не спростувала сама позивач [PERSON] у судовому засіданні, що унеможливлює проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та не може вважатись відсутності члена сім'ї без поважних за місцем реєстрації. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак позивачем у судовому засіданні не надано суду жодних належним і допустимих доказів, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин. А також, згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з наведеного, лише власник має право вимагати усунення порушень свого права власності, однак позивач [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS], а відтак не є належним позивачем, оскільки не може розпоряджатись даною квартирою та вимагати усунення порушень права власності інших осіб (власників вказаної квартири). Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Крім того, суд не бере до уваги рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2011 року, наявне у матеріалах справи, оскільки таке не відноситься до предмету спору та не може ствердити чи спростувати будь-які обставини щодо відсутності відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та щодо причин його відсутності за даною адресою. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed