Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що 13.11.2015 року [PERSON] було обрано на посаду сільського голови Терешківської сільської ради. 15.05.2018 року, після об`єднання сіл в одну громаду [PERSON] знову було обрано головою вже об`єднаної громади Терешківської сільської ради. Рішенням десятої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 18 червня 2019 року «Про недовіру сільському голові [PERSON] та дострокове припинення повноважень сільського голови» ініціативною групою, інтереси якої не співпадали з інтересами громади, було висловлено недовіру Терешківському сільському голові [PERSON] , достроково припинено повноваження [PERSON] з моменту ухвалення рішення та припинено повноваження [PERSON] на посаді сільського голови Терешківської сільської ради з 19 червня 2019 року. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 року по справі №440/2276/19 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року по справі №440/2276/19 скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення десятої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 18.06.2019 року «Про недовіру сільському голові [PERSON] та дострокове припинення повноважень сільського голови». Поновлено [PERSON] на посаді голови Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області з 19.06.2019 року. Стягнуто з Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.06.2019 року по 02.03.2020 року в сумі 118660 грн. 14 коп. з відрахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів, а також фактично виплачених сум. Згідно рішення апеляційної інстанції Розпорядженням сільського голови Терешківської сільської ради від 30.03.2020 року, [PERSON] , приступила до виконання своїх обов`язків - сільського голови Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, але незаконними діями представників органу місцевого самоврядування, що випливає з рішення апеляційної інстанції, позивачці було завдану значних душевних страждань, емоційних хвилювань та принижено честь і гідність на очах у всієї територіальної громади. Обираючи позивачку 13.11.2015 року на посаду сільського голови Терешківської сільської ради, люди повірили її обіцянкам, довірили їй не лише здійснення управлінських функцій, а й долю свої рідних сіл, свою долю, висловили мені глибоку довіру та сподівалися на покращення, які мали відбутися завдяки моїй сумлінній праці на даній посаді, оскільки вона була впевнена в своїх силах, можливостях, а головне - в бажанні діяти на користь територіальної громади. Перебуваючи на даній посаді, позивачка дійсно максимально докладала усіх зусиль, щоб виконати свої передвиборчі обіцянки, покращити умови проживання в селах, покращити інфраструктуру та благоустрій населених пунктів і разом з тим, покращити життя людей, які їй довірили вказану посаду. Після об`єднання сіл в одну громаду 15.05.2018 року позивачку знову було обрано головою вже об`єднаної територіальної громади, оскільки люди з інших сіл, бачачи її успіхи та цілком і повністю довіряючи їй, віддали свої голоси за її кандидатуру, сподіваючись на краще майбутнє для себе, для своїх дітей та онуків та для своїх рідних сіл і повірили їй, що вона зможе це зробити та не підвести їхніх сподівань і їх довіри до неї. Разом з тим, внаслідок тиску та змови опозиційних політичних сил, неправомірним та протиправним рішенням десятої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 18 червня 2019 року «Про недовіру сільському голові [PERSON] та дострокове припинення повноважень сільського голови» висловлено недовіру Терешківському сільському голові [PERSON] , достроково та протиправно було припинено її повноваження на посаді сільського голови Терешківської сільської ради з 19 червня 2019 року. Вказаним рішенням позивачу було завдано неабияких душевних страждань та моральних переживань, оскільки вона розуміла, що втративши дану посаду не зможе втілити в життя тих надій та сподівань, які покладали на неї люди, обираючи її головою громади, не зможе до кінця виконати своїх передвиборчих обіцянок та значним чином підвести тих людей які довірили їй цю посаду, сподівались на неї, вірили в неї, надіялись на те, що вона зможе здійснити зміни на краще. Ці думки не давали їй спокою ні вдень ні вночі, вона постійно знаходилась в засмученому та пригніченому стані, не могла більше ні про що думати, постійно зазнавала значних душевних страждань та переживань з цього приводу і все це було значною моральною шкодою для позивачки. Підсилював її душевні страждання також той факт, що її було позбавлено даної посади незаконно та безпідставно (що в подальшому було встановлено рішенням суду) і це також дуже її пригнічувало, оскільки живучи в правовій державі вона не думала, що взагалі можлива така ситуація, коли наплювавши на долю народу, на думку людей на їх волевиявлення, певні особи, для яких інтереси людей нічого не значать, мене можуть абсолютно незаконно, безпідставно та протиправно позбавити посади прийнявши таке незаконне рішення. Від такої несправедливості її моральні страждання та душевні переживання тільки збільшувались, оскільки вона сама завжди жила, працювала і думала лише через призму справедливості та законності і їй було морально тяжко усвідомлювати, що незаконність, безпідставність та несправедливість отримають перемогу над її чесністю та добропорядністю, над її діями в інтересах територіальної громади. Також їй було дуже прикро і душевно боляче розуміти те, що наслідком її чесної і сумлінної праці може стати незаконне та протиправне рішення про висловлення недовіри, що це позбавить її поваги людей, які не все знали і розуміли в такій ситуації, а це, в свою чергу, також завдавало їй неабияких душевних страждань та моральних переживань, принижувало її честь і гідність. Крім того, її душевні страждання і моральні переживання внаслідок вище вказаного протиправного рішення відповідача тривають і досі, навіть після поновлення позивача на посаді, оскільки в останню неділлю жовтня 2020 року мають відбутись чергові вибори до сільської ради, в яких вона знову бажає взяти участь, однак даним протиправним рішенням відповідача було принижено її ділову репутацію, як сільського голови та майбутнього кандидата на цю посаду у нових перегонах, що може негативно вплинути на результати майбутніх виборів. Значно збільшували її душевні страждання та моральні переживання також ті факти, що після прийняття вище вказаного незаконного рішення вона, маючи статус багатодітної матері, а також її численна родина майже залишились без матеріальних засобів існування. Так, позивачка має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, на час винесення протиправного рішення відповідача, також перебував на утриманні до закінчення навчання старший син [PERSON] , [INFO] . Втративши роботу позивачка не розуміла чим і як буде годувати та утримувати своїх дітей, вона вимушена була звернутись в службу зайнятості, щоб знайти собі хоч якусь роботу і щоб її дітям було що їсти та було за що жити, однак довгий час і там їй не було запропоновано належної роботи. Дані обставини та розуміння того, що її було звільнено незаконно і безпідставно і що тепер невідомо коли вона знайде роботу і невідомо як буде утримувати свою родину змушували її переживати значні моральні страждання та душевні хвилювання із-за невизначеності подальшої долі дітей, які впливали на її звичний спосіб життя та не давали їй спокою довготривалий час. Вище вказане протиправне рішення про дострокове припинення її повноважень, також досить негативно вплинуло на її старшого сина [PERSON] , який на той час ще продовжував навчання в Харківському Авіаційному Інституті ім. М.Жуковського і внаслідок власних переживань за долю своєї матері він не міг в достатній мірі сконцентруватись на засвоєнні учбового матеріалу в результаті чого погіршились його успіхи у навчанні, що в свою чергу також завдало їй значних душевних страждань і моральних переживань, як його матері за свою дитину. Враховуючи те, що всі вище вказані обставини відбулися внаслідок винесення незаконного рішення відповідача та завдали їй значних душевних страждань та моральних переживань, які виразились в її тривалому перебуванні в стресовому, пригніченому та безпорадному стані, а також враховуючи глибину та значний проміжок часу її душевних страждань, а саме починаючи з дня прийняття протиправного рішення 18 червня 2019 року по день прийняття рішення апеляційним судом, яким було відновлено її порушені права та поновлено позивачку на посаді 02.03.2020 року, вона оцінює завдану їй відповідачем моральну шкоду в грошовому виразі в сумі 300000 грн. і впевнена, що для стягнення вказаної суми з відповідача на її користь є всі праві підстави. В судовому засіданні позивачка надала пояснення аналогічні позовним вимогам також надала відповідь на відзив в якому послалась на те, що нею не пропущено строк позовної давності. Так згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України, - працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Тож як вбачається з вище вказаної норми права, вона стосується працівників та їх заяв про вирішення трудових спорів та строків звернення працівників з заявами про вирішення трудових спорів. З цього приводу слід звернути увагу на визначення теоретичних понять, що використовуються в трудовому праві України. Так, трудові спори - це неврегульовані внаслідок безпосередніх переговорів розбіжності між працівником (колективом працівників) і роботодавцем з приводу застосування норм трудового законодавства, а також; встановлення нових або зміни існуючих умов праці. Трудові відносини врегульовані нормами трудового права суспільні відносини, що виникають як результат впливу норм трудового права па поведінку суб`єктів трудової діяльності в результаті укладення трудового договору, внаслідок якого між ними виникають правові зв`язки, а також; відносини з приводу встановлення умов праці па підприємстві, навчання й перекваліфікації за місцем роботи та відносини, пов`язані з наглядом і контролем за додержанням трудового законодавства, вирішенням трудових спорів та працевлаштуванням громадян. Працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Сторонами трудового договору є працівник та власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа. Разом з тим , згідно зі ст. 12 ЗУ « Про місцеве самоврядування», сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях. Сільський, селищний, міський голова не може бути депутатом будь-якої ради, суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, в тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю. На сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, як вбачається з вище вказаних норм права та фактичних обставин справи, позивач [PERSON] не являється працівником Терешківської сільської ради, оскільки вона не виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону, вона не укладала з відповідачем трудового договору, а була обрана на посаду сільського голови відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі як головна посадова особа територіальної громади, та відповідно не перебуває з відповідачем в трудових відносинах. Крім того, позов [PERSON] до Терешківської сільської ради про стягнення моральної шкоди - не являється трудовим спором, оскільки він жодним чином не стосується розбіжностей між працівником і роботодавцем з приводу застосування норм трудового законодавства, або встановлення нових чи зміни існуючих умов праці, а стосується відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, органу місцевого самоврядування. Окрім цього, слід звергнути увагу суду на те, що предметом даного спору є не трудові відносини чи порушення норм трудового законодавства, а моральна шкода яка була завдана позивачу не її звільненням з роботи, а незаконним рішенням відповідача, яким було висловлено недовіру Терешківському сільському голові, що завдало позивачу неабияких душевних страждань та моральних переживань і негативно вплинуло на її ділову репутацію як сільського голови. Таким чином, спеціальний строк позовної давності встановлений ст.233 КЗпП України про застосування якого заявляє відповідач - не підлягає до застування в даному випадку оскільки позов [PERSON] до Терешківської сільської ради про стягнення моральної шкоди - не являється трудовим спором. Разом з тим, в даному випадку та до даних правовідносин підлягає до застосування загальний строк позовної давності тривалістю в три роки , який встановлений ст.257 ЦК України. Крім того, в даному випадку строк позовної давності слід відраховувати не з 18.06.2019 року коли було прийнято незаконне рішення відповідачем по справі, а з 02.03.2020 року, тобто з часу коли Постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі №440/2276/19 було визнано протиправним та скасовано рішення відповідача, оскільки саме з цього моменту було встановлено протиправність рішення та з цього моменту з`явились правові підстави для звернення до суду з вказаним позовом, тобто саме з рішення суду від 02.03.2020 року позивачка дізналась та остаточно переконалась в порушенні своїх прав відповідачем по справі. Також позивачка зазначає, що вимога про стягнення моральної шкоди заподіяної протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень розглядається адміністративним судом, лише в тому випадку якщо вона заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимога про відшкодування моральної шкоди вирішуються судом за правилами цивільного судочинства. Вина відповідача у спричинені моральної шкоди встановлена постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 року по справі №440/2276/19, якою рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року по справі №440/2276/19 яким визнано протиправним та скасовано рішення десятої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 18.06.2019 «Про недовіру сільському голові [PERSON] та дострокове припинення повноважень сільського голови». Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, прохав задовольнити звернувши увагу суду на те, що позивачка будучи незаконно звільнена з посади та маючи на утриманні трьох дітей двоє з яких неповнолітні втратила можливість тривалий час утримувати належним чином дітей отримуючи по 600грн. щомісячно, в центрі зайнятості також дана обставина негативно вплинула на її авторитет як сільського голови, оскільки остання була обрана шляхом голосування мешканцями територіальної громади а тому вимоги позивача є законні цілком спів мірні з понесеними моральними стражданнями. Представник відповідача в судовому засіданні повністю заперечила позовні вимоги щодо стягнення коштів з відповідача з підстав викладених у відзиві. Зокрема вказала на те, що прохають відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області про стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що позивачка дізналася про порушення свого права (про припинення повноважень сільського голови та звільнення) 19 червня 2019 року, та звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом 27 червня 2019 року. Враховуючи те, що позивач дізналася про порушення її права 19 червня 2019 року після звільнення, яке вона від початку вважала незаконним, а з позовом до суду звернулася лише 04.05.2020 року, тобто після спливу трьохмісячного строку, визначеного статтею 233 КЗпП України, вважає що позивачкою [PERSON] пропущено позовну давність в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, а тому у задоволенні її позову слід відмовити. Також відповідач вказує, що вирішення даного спору належить до юрисдикції адміністративного суду, а також те, що стягнення моральної шкоди з Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області негативно вплине на територіальну громаду. Зазначила, що позивачці за рішенням апеляційного суду вже було компенсовано кошти за час вимушеного прогулу. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, 13.11.2015 року [PERSON] було обрано на посаду сільського голови Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області. 15.05.2018 року, після об`єднання сіл в одну громаду [PERSON] знову було обрано головою об`єднаної громади Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Рішенням десятої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 18 червня 2019 року «Про недовіру сільському голові [PERSON] та дострокове припинення повноважень сільського голови» ініціативною групою, інтереси якої не співпадали з інтересами громади, було висловлено недовіру Терешківському сільському голові [PERSON] , достроково припинено повноваження [PERSON] з моменту ухвалення рішення та припинено повноваження [PERSON] на посаді сільського голови Терешківської сільської ради з 19 червня 2019 року. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 року по справі №440/2276/19 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року по справі №440/2276/19 скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення десятої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 18.06.2019 року «Про недовіру сільському голові [PERSON] та дострокове припинення повноважень сільського голови». Поновлено [PERSON] на посаді голови Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області з 19.06.2019 року. Стягнуто з Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.06.2019 року по 02.03.2020 року в сумі 118 660 грн. 14 коп. з відрахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів, а також фактично виплачених сум. Згідно рішення апеляційної інстанції Розпорядженням сільського голови Терешківської сільської ради від 30.03.2020 року, [PERSON] , приступила до виконання своїх обов`язків - сільського голови Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Вказаним незаконним рішенням десятої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради від 18.06.2019 року позивачу було завдано значних душевних страждань та моральних переживань, оскільки вона розуміла, що втративши дану посаду не зможе втілити в життя тих надій та сподівань, які покладали на неї люди, обираючи її головою громади, не зможе до кінця виконати своїх передвиборчих обіцянок та значним чином підвести тих людей які довірили їй цю посаду, сподівались на неї, вірили в неї, надіялись на те, що вона зможе здійснити зміни на краще. Ці думки не давали їй спокою, вона постійно знаходилась в засмученому та пригніченому стані, не могла більше ні про що думати, постійно зазнавала значних душевних страждань та переживань з цього приводу і все це було значною моральною шкодою для позивачки. Підсилював її душевні страждання також той факт, що її було позбавлено даної посади незаконно та безпідставно (що в подальшому було встановлено рішенням суду) і це також дуже її пригнічувало, оскільки живучи в правовій державі вона не думала, що взагалі можлива така ситуація, коли знехтувавши думку людей на їх волевиявлення, певні особи, для яких інтереси людей нічого не значать, її можуть абсолютно незаконно, безпідставно та протиправно позбавити посади прийнявши таке незаконне рішення. Від такої несправедливості моральні страждання та душевні переживання у позивачки тільки збільшувались, оскільки їй було морально тяжко усвідомлювати, що незаконність, безпідставність та несправедливість отримають перемогу над її діями в інтересах територіальної громади. Також позивачці було душевно боляче розуміти те, що наслідком сумлінної праці може стати незаконне та протиправне рішення про висловлення недовіри, що це позбавить її поваги людей, які не все знали і розуміли в такій ситуації, а це, в свою чергу, також завдавало їй неабияких душевних страждань та моральних переживань, принижувало її честь і гідність. Крім того, її душевні страждання і моральні переживання внаслідок вище вказаного протиправного рішення відповідача тривають на даний час, оскільки в останню неділлю жовтня 2020 року мають відбутись чергові вибори до сільської ради, в яких позивачка знову бажає взяти участь, однак протиправним рішенням відповідача було принижено її ділову репутацію, як сільського голови та майбутнього кандидата на цю посаду у нових перегонах, що може негативно вплинути на результати майбутніх виборів. Значно збільшували душевні страждання та моральні переживання позивачки також ті факти, що після прийняття вище вказаного незаконного рішення вона, маючи статус багатодітної матері, а також її численна родина майже залишились без матеріальних засобів існування. Так, позивачка має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, на час винесення протиправного рішення відповідачем, також перебував на утриманні позивачки до закінчення навчання старший син [PERSON] , [INFO] . Втративши роботу позивачка не розуміла чим і як буде годувати та утримувати своїх дітей, вона вимушена була звернутись в службу зайнятості, щоб знайти собі хоч якусь роботу і щоб її дітям було що їсти та було за що жити, однак довгий час і там їй не було запропоновано належної роботи. Дані обставини та розуміння того, що її було звільнено незаконно і безпідставно і що тепер невідомо коли вона знайде роботу і невідомо як буде утримувати свою родину змушували її переживати значні моральні страждання та душевні хвилювання із-за невизначеності подальшої долі дітей, які впливали на її звичний спосіб життя та не давали їй спокою довготривалий час. Вище вказане протиправне рішення про дострокове припинення повноважень позивачки, також досить негативно вплинуло на її старшого сина [PERSON] , який на той час ще продовжував навчання в Харківському Авіаційному Інституті ім. М.Жуковського і внаслідок власних переживань за долю своєї матері він не міг в достатній мірі сконцентруватись на засвоєнні учбового матеріалу в результаті чого погіршились його успіхи у навчанні, що в свою чергу також завдало їй значних душевних страждань і моральних переживань, як його матері за свою дитину. Допитана в судовому засіданні в якості свідка мати позивачки - [PERSON] зазначила, що в свій час в наслідок хвороби вона втратила сина і тому коли в червні 2019 року незаконно звільнили з посади сільського голови її доньку у останньої дуже погіршився стан здоров`я, вона мати бачучи це дуже переживала побоюючись за те , що донька в наслідок переживань захворіє на якусь невиліковну хворобу. Також вказала, що ходила також на засідання сесій сільської ради і бачила як тривалий час перед звільненням на її доньку здійснювався психологічний тиск з боку інших депутатів з метою її звільнення. Після звільнення доньки вона втратила засоби до існування і неодноразово її діти жалілись свідку- як бабусі про те, що їм тяжко живеться. Її донька позивачка по справі за час коли була звільнена дуже схудла та мала блідий вираз обличчя . Вказала, що донька дуже тривалий час працює в сільській раді на різних посадах і завжди характеризувалась позитивно в наслідок чого люди довіряли їй та обирали неодноразово на посаду сільського голови. Також вона особисто чула від жителів громади розмови про те, що оскільки її доньку звільнили то значить вона вчинила якісь неправомірні вчинки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що позивачка доводиться їй невісткою. Дала аналогічні покази, що і свідок [PERSON] вказавши , що після звільнення з посади позивачка проживала в їх будинку. Остання була в дуже пригніченому стані оскільки дуже переживала із-за того, що вона маючи великий авторитет серед жителів громади будучи обраною голосуванням була незаконно звільнена в наслідок чого почали серед жителів ходити різні негативні розмови. Також позивачка втратила зарплату та стояла в центрі зайнятості як безробітня отримуючи по 600грн. щомісячно і цю обставину вона дуже болісно сприймала оскільки потрібно було утримувати трьох дітей двоє неповнолітніх і один повнолітній , який навчається в м.Харків. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Відповідно до приписів ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової )шкоди. (далі - Постанова №4), встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є ваоїсливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із Конституцією та законами України, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Відповідно до п.3 Постанови № 4 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.4 Постанови № 4 - у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 5 Постанови № 4 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови №4 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 10 Постанови № 4 - при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до п.10-1 Постанови № 4 - при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Суд вважає неспроможними доводи відповідача щодо пропуску позивачкою строку позовної давності, оскільки його перебіг почався з дати прийняття рішення Другим апеляційним адміністративним судом від 02.03.2020 року. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачка є публічною особою органу місцевого самоврядування, займає виборну посаду сільського голови, внаслідок прийняття незаконного рішення десятої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 18 червня 2019 року «Про недовіру сільському голові [PERSON] та дострокове припинення повноважень сільського голови», в її житті настали вимушені зміни пов`язані з необхідністю поновлення на роботі, відновлення своєї ділової репутації, позивачка втративши роботу втратила засоби до існування, враховуючи тривалість вимушених змін з 18.06.2019 року по 02.03.2020 року ( протягом майже дев`яти місяців), що в сукупності спричинило їй моральні страждання внаслідок протиправних дій відповідача. Протиправність дій відповідача встановлена постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 року в справі №440/2276/19. Між протиправними, винними діями відповідача та вимушеними змінами в житті позивачки, які спричинили їй моральну шкоду є прямий причинний зв`язок. За наявності порушення прав позивача, тобто незаконного звільнення, що доведено преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі, що згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди здійснюється в обраний позивачкою спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Враховуючи те, що всі вище зазначені обставини відбулися внаслідок винесення незаконного рішення відповідачем та завдали позивачці значних душевних страждань та моральних переживань, які виразились в її тривалому перебуванні в стресовому, пригніченому та безпорадному стані, а також враховуючи глибину та значний проміжок часу її душевних страждань, суд оцінює завдану відповідачем моральну шкоду позивачці в грошовому виразі в сумі 200000 грн. вважаючи таку суму співмірною з понесеними моральними стражданнями позивачкою а тому позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачкою в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано угоду № 975 від 15.04.2020 року, ордер /а.с. 32/, акт приймання-передачі наданих правничих (юридичних) послуг № 1, у зв`язку з чим ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: partial