Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 07.05.2010 вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має сина [PERSON] , [INFO] У 2012 р. шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач не лише не приділяв ніякої уваги до сина, але навіть не знає, як його здоров`я, чим він цікавиться, де і як вчиться і потребує якоїсь допомоги, відповідач покинув позивача з дитиною, коли дитині було близько 4-х місяців та пішов проживати до своїх батьків. Згідно з позовом забагато років після цього відповідач, знаючи її з сином місце проживання та її телефонний номер, якого вона не змінювала, не цікавився дитиною жодним чином, не привозив дитині подарунки, в позивача склалось враження про байдужість долі дитини для відповідача; позивач ніколи не чинила перешкод у його праві на участь у вихованні та побаченнях з дитиною. Що стосується аліментів на утримання дитини, то відповідач має сплачувати на користь позивача аліменти в розмірі ј частини зі всіх видів доходів, але фактично він сплатив лише один раз грошову суму в розмірі, меншому 100 грн., більше позивач нічого не отримувала. З приводу несплати ним аліментів позивач тричі зверталася до АНД відділення поліції ДВП і отримувала з 2016 по 2018 три однакові за змістом висновки про відсутність у діях [PERSON] складу злочину щодо злісного ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дитини. У позовній заяві вказується, що дитина відвідує 2-й «в» клас КЗ освіти Навчально-виховний комплекс № 138 - гімназію на території Індустріального району міста Дніпра, вчиться добре, не хворіє. Він проживає та зареєстрований з позивачем та її батьками, має належні умови для навчання та проживання. Позивач має постійну роботу та заробітну плату в банку «Кредит Дніпро», має позитивну характеристику з місця роботи. На переконання позивача, відповідач просто навмисно ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо їхньої з ними дитини, і причому, це він робить цілком свідомо, без якогось тиску чи надзвичайних обставин. Доказом цього є такі факти, що неодноразово відповідач, випадково зустрівши позивача чи її маму з сином, демонстративно робив вигляд, що він нікого з них не знає і навіть не підходив поцікавитись життям рідного сина. Позовна заява містить вимогу про позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи не скористався правом брати участь у судових засіданнях, в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності. Процесуальні дії у справі: -судом задоволено клопотання позивача про виклик і допити свідків [PERSON] та [PERSON] Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] надали майже аналогічні пояснення та пояснили, що являються хрещеними батьками [PERSON] (сина позивача та відповідача); свідкам відомо, що відповідач взагалі не приймає ніякої участі в житті своєї дитини, має велику заборгованість по аліментам, дитина не знає, хто її батько. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 77-80 ЦПК України, з 07.05.2010 сторони перебували у шлюбі, про що було видане відповідно свідоцтво про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.10). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2012, яке набрало законної сили, 17.02.2019, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.23). Факт несплати відповідачем аліментів на утримання дитини підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП 31213462, відповідно до якого заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , 2010 р.н., станом на 01.08.2019 становить 125403,77 грн. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 08.07.2019 року за № 18/5-345 «Про доцільність позбавлення батьківських прав батька [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] », зробленого за результатом розгляду документів, що підтверджують обставини, внаслідок яких [PERSON] , [INFO] , залишився без піклування з боку батька у зв`язку із невиконанням ним батьківських обов`язків, та дослідження обставин з приводу того, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] та в телефонному режимі повідомив, що не має заперечень проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.43-45). Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з невиконання батьком дитини батьківських обов`язків. Суд, дослідив докази, надані у порядку ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно ч. 7 ст.\~7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст.\~155\~СК України\~здійснення батьками\~своїх прав\~та виконання\~обов`язків\~мають ґрунтуватися\~на повазі\~до прав\~дитини та\~її людської\~гідності. Батьківські права\~не можуть\~здійснюватися всупереч\~інтересам дитини. Відмова батьків\~від дитини\~є неправозгідною,\~суперечить моральним\~засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч.ч. 1-4\~ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно п. 2 ч. 1\~ст.\~164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини її батьком знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, тому суд, враховуючи наявні докази поведінки відповідача, які беззаперечно свідчать про ухилення батька від виконання своїх обов`язків, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved