Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що27.10.2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO] Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе і враховуючи те, що малолітня донька сторін [PERSON], [INFO], знаходяться на її вихованні та утриманні просила розірвати шлюб, визначити місце проживання малолітньої доньки разом з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив справу розглядати без його участі. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Врахувавши заяву позивача, думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON] 27.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького РУЮ зареєстровано шлюб за актовим записом №204. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сімя сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Також встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.05.2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] Позивач також просила визначити місце проживання [PERSON], [INFO] за місцем проживання матері - [PERSON], [INFO], на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім'ї або без адекватних засобів підтримки. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27.10.2007 року. 20.04.2008 року у сторін народилась донька [PERSON]. Позивач, разом з неповнолітньою донькою сторін [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивач самостійно займається вихованням доньки і вона повністю перебуває на її утриманні. Позивач забезпечена житлом, в квартирі створені належні умови для проживання малолітньої доньки сторін [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач забезпечена житлом, в квартирі створені належні умови для проживання дитини. Позивач належним чином виконує свої обов'язки, створила всі умови для повноцінного розвитку малолітньої доньки. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], відповідає інтересам дитини. Крім того, враховуючи ту обставину, що донька сторін є малолітньою, вона потребує більше материнської турботи, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої доньки сторін [PERSON], [INFO], разом з матір'ю позивачем [PERSON] Позивач також просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на що слід зазначити наступне. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини на кожного з них, з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved