Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 16.05.2009 року, актовий запис №93. Крім цього, просить стягувати з відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. 00 коп. і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя між сторонами не склалося. Після одруження їхні відносини поступово погіршувалися, між ними виникали постійні суперечки через різні погляди на життя та побут, що призвело до припинення подружніх відносин, втрати між ними почуттів та поваги. Протягом тривалого часу вони разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, а тому просить розірвати шлюб. Крім цього, оскільки дитина проживає із нею та перебуває не її утриманні, а рівень її доходів не дає можливості забезпечувати дитину матеріально на належному рівні, а тому просить стягувати із відповідача аліменти. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, доповнила, що після одруження, біля року часу вони проживали у відповідача, однак в 2010 році через постійні сварки, що виникали внаслідок зловживання відповідачем алкоголем та не надання матеріальної допомоги сім'ї, вона разом із дитиною переїхала проживати у Чернівецьку область, де орендує житло. На даний час дитина ходить в дитячий садочок, здійснює підготовку до школи, потребує чималих фінансових затрат. В той же час, їй відомо, що відповідач ніде не працює, стабільних доходів не отримує, а тому просить стягнути із нього аліменти в твердій грошовій сумі. Крім цього просить розірвати шлюб, оскільки на даний час вони із чоловіком стали різними людьми, і примирення між ними не можливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Визнав, що дійсно на даний час їхня сім'я остаточно розпалася, вони являються байдужими один до одного, разом не живуть протягом тривалого часу, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Для відновлення подружніх відносин перспективи не вбачає, а тому не заперечує проти розірвання шлюбу. В частині стягнення із нього аліментів, зазначив, що визнає за собою обов'язок сплачувати дитині аліменти, однак на даний час являється безробітним, і йому буде важко у визначеному позивачем розмірі нести аліментні зобов'язання. Просить стягувати із нього аліменти у зменшеному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд задовольняє позов частково з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.05.2009р. (а.с. 5), шлюб між сторонами укладено 16.05.2009 року, про що Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції вчинено актовий запис №93. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. З 2010 року сторони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Обоє сторін в судовому засіданні визнали, що їхня сім'я остаточно розпалася через несумісність характерів та різні погляди на життя та побут, на даний час між ними існує глибокий конфлікт внаслідок якого вони стали чужими людьми, втратили почуття один до одного, а тому примирення між ними не можливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін та дитини, а тому шлюб слід розірвати. Крім цього, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі слід задоволити частково виходячи з наступного. Як вбачається із свідоцтва про народження (а.с.9), батьками [PERSON], [INFO] являються [PERSON] та [PERSON] У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що на даний час малолітній [PERSON] проживає із матір'ю [PERSON], перебуває на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні. Крім цього судом встановлено, і даний факт не заперечується відповідачем, що він проживає окремо від дитини, участі в матеріальному забезпеченні сина не приймає, коштів на його утримання не надає. Крім цього, на даний час відповідач ніде не працює, його дохід є нерегулярним та носить мінливий характер. А тому враховуючи матеріальний стан відповідача, потреби дитини, його стан здоров'я та вік, суд приходить до висновку, про те що слід стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини і до досягнення нею повноліття в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є здоровий працездатний чоловік, несе рівний із позивачем обов'язок забезпечити належне утримання дитини, погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, однак через скрутне матеріальне становище просить стягувати із нього аліменти в меншому розмірі, ніж заявила позивач, а тому суд приходить до переконання, що розмір аліментів в сумі 450 грн. щомісячно, з врахуванням також наданої допомоги матір'ю дитини, здатний забезпечити дитині, належні умови для існування. У зв'язку із наведеним позовні вимоги в цій частині слід задоволити частково. Судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому слід роз'яснити сторонам, що як за позивачем, так і за відповідачем залишається право на звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів у випадку зміни матеріального становища відповідача.

Outcome: approved