Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати між нею та приватним підприємцем [PERSON] договір від 09.02.2016 на придбання вікон, стягнути з нього на її користь передоплату по договору в сумі 1500 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн., мотивуючи тим, що 09.02.2016 між нею та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу вікон та установку їх в квартирі [ADDRESS]. Згідно умов договору вона внесла передоплату в сумі 1500 грн., а відповідач зобовязувався в термін 14 днів доставити вікна. Однак, до даного часу зобовязання не виконав. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виконати умови договору. Він обіцяв постійно, що привезе вікна та їх установить, але так і не виконав обіцянок. Гроші також не повернув. В Овруцькому ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, куди вона звернулася за допомогою, їй рекомендували звернутися до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка та дослідивши і перевіривши в судовому засіданні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 09.02.2016 між сторонами було укладено договір, згідно умов якого відповідач зобовязувався доставити позивачу вікна в термін 14 днів та установити їх; позивач - у момент оформлення договору зробити передоплату в розмірі не менше 80%, що становить 1500 грн., а остаточний розрахунок виконати в місці прийому замовлення - доставки та встановлення. (а.с.3). В судовому засіданні позивач пояснила, що вона внесла відповідачу передоплату в сумі 1500 грн., що становить 80% вартості замовленого вікна. Він приходив до квартири, зробив заміри та в березні обіцяв встановити вікно в спальній кімнаті. Однак, у встановлений строк не прийшов. Вона неодноразово зверталася до нього: телефонувала, ходила до офісу, а потім і додому, але результату це не дало. Він казав, що то хворіє, то не в Овручі. Потім став казати, що вікно не може встановити, але віддасть гроші, однак до даного часу гроші не повернув і вікно не встановив. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є членом сімї позивача. Лист Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області №10820/211/01-2017 від 06.12.2017 (а.с.54) в свою чергу підтверджує звернення позивача за захистом своїх прав до останнього по причині не доставки їй вікон та не повернення коштів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В ст. 611 ЦК України законодавець визначив правові наслідки порушення зобов'язання. Зокрема, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зважаючи, що [PERSON] не виконав умови договору в строк, встановлений договором, він, відповідно до умов ст. 612 ЦК України, є таким, що прострочив виконання зобовязання; ним не доведено, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання умов договору, тобто не доведено відсутність його вини; порушення ним договору є істотним, оскільки позивач повністю позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору: доставку та установку вікна, а тому наявні правові підстави для розірвання договору між сторонами. Правові норми, які містяться в ч.ч.2,3 ст. 693 ЦК України, передбачають, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. В ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавець закріпив, що гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві в день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші в день розірвання договору в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Враховуючи, що позивачеві гроші не повернуті до даного часу, тобто більше року, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині розірвання договору купівлі-продажу і надання послуг від 09.02.2016 між сторонами та стягнення з відповідача 1500 грн. попередньої оплати товару. Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Частиною 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено стягнення моральної шкоди лише в разі заподіяння споживачеві шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Тобто, споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом. Положення ст.1167 ЦК України на відносини, які виникли із договору, не поширюються, оскільки регулюють позадоговірні (деліктні) відносини, що закріплено і у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-1575цс16, який відповідно до ст. 417 ЦПК України є обовязковим для суду першої та апеляційної інстанції. За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.10 ст.5 Закону України «По судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в доход держави.

Outcome: partial