Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., за минулий час, але не більше як за три роки з листопада 2014 року до 08 листопада 2017 року. Обґрунтовує позов тим, що з 25.11.2007 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON]. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19.11.2014 шлюб між ними розірвано. Їхній спільний син проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач жодної допомоги на утримання сина не надає, не виконує своїх батьківських обовязків по піклуванню, не цікавиться і не бере участі у розвитку та вихованні дитини, не цікавиться його успіхами у навчанні. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свого сина. Аліменти на утримання інших осіб він не платить, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей чи інших осіб в нього на утриманні немає. Тому просить позов задовольнити і ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі на дитину та стягнути аліменти за минулий час. Ухвалою від 10.11.2017 відкрито провадження у справі і призначено судовий розгляд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє згідно довіреності від 29.11.2017, позов підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві. Просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON], діючи згідно договору про надання правової допомоги №04/01-18/(1), в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що відповідач на даний час є безробітнім, не отримує жодних соціальних виплат. Відповідач розуміє свій обовязок як батька утримувати малолітнього сина і погоджується оплачувати аліменти у встановленому законом розмірі у твердій грошовій сумі половині прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, а саме 930 грн. Вважає, що батько усвідомлює свій обов 'язок нести додаткові витрати, повязані з вихованням сина. Разом з тим, відповідач не погоджується з вимогою позивача щодо стягнення аліментів за минулий час, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами не виникало будь-яких суперечок щодо утримання неповнолітнього сина. Син з моменту розірвання шлюбу проживав з відповідачем, який виконував свій обовязок по утриманню дитини. Просить в цій частині позовних вимог відмовити, визначити розмір аліментів 930 грн.. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 25 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Із ксерокопії свідоцтва про народження вбачається, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що дитина сторін [PERSON] перебуває на утриманні матері, позивачки по справі, проживає за адресою [INFO]. У статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи потреби дитини, її стан здоров'я та вік, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, проте немає постійної роботи, те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачем, інші обставини, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Тому суд погоджується із доводами позивача про те, що аліменти мають бути стягнуті на дитину у твердій грошовій сумі. Разом з тим, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, заявлений позивачем. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти в розмірі 3000 грн. у зв'язку з тим, що відповідач займається постачанням побутової хімії і отримує неофіційні доходи, є співвласником нерухомого майна не можуть бути підставою для визначення саме такого розміру аліментів, оскільки такі доводи є голослівними. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до переконання про те, що саме розмір аліментів на дитину в сумі 1200 грн., щомісячно, здатний забезпечити дитині належні умови для існування, \~з врахуванням також наданої допомоги матір'ю дитини, яка працевлаштована. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд присуджує аліменти на дитину від дня пред'явлення позову, а саме з 09.11.2017. Відповідно до\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, то в цій частині суд не вбачає підстав, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2\~ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Позивачем всупереч зазначених вимог не надано жодних доказів в підтвердження обставин щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача та свідоме ухилення останнього від їх сплати впродовж часу після розірвання шлюбу. Тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити за недоведеністю.\~ Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст.\~141,\~180,\~181,\~184,\~191 СК України, та

Outcome: partial