overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Обґрунтовуючи позов тим, що сторони мешкають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини 1-ЖС № 043432 виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 26 жовтня 2006 року та актовим записом №1011. На теперішній час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, донька знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Обґрунтовуючи позов тим, що сторони мешкають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач добровільно сплачувати аліменти відмовляється. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд розглядає справу на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 грудня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1366 та видано свідоцтво [NUMBER]. [INFO] року від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], яка зареєстрована Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 14 травня 2013 року, актовий запис про народження дитини №458, свідоцтво про народження дитини [NUMBER] На теперішній час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, донька знаходиться на повному утриманні позивача. Добровільно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки відповідач відмовляється. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення суми передплати за поставку меблів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що 26.06.2016р. уклала із відповідачем договір поставки меблів № 1/26, зокрема двох шаф. Згідно договору вартість продукції складала 19500 грн. На виконання умов договору вона здійснила часткову оплату у розмірі 13300 грн. Строк поставки був визначений до 16.07.2016р. Свої обов'язки відповідач у встановлений строк не виконав, меблі не поставив, кошти не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму передплати за поставку меблів у розмірі 13300 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26.06.2016р. позивач уклала з фізичною особою-підприємцем [PERSON], договір поставки двох вбудованих шаф та камори. Строк поставки був визначений до 16.07.2016р. При укладенні договору поставки позивач здійснив передплату в сумі 13300 грн. В судовому засіданні встановлено, що станом на 15.12.2016р. відповідач свої обов'язки з поставки вказаних меблів не виконав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Частиною 2 ст.693 ЦК України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Сума передплати за поставку меблів складає 13300 грн., що підтверджується договором поставки від 26.06.2016р. укладеним між сторонами. За таких обставин, суд вважає позовну заяву в цій частині обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн. задоволенню не підлягають у зв'язку з відсутністю передбачених ст.1167 ЦК України складових настання такої відповідальності, відсутністю в укладеному сторонами Договорі поставки №1/26 від 26.06.2016 року зазначення про відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди за порушення умов договору. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягненя аліментів з відповідача, зазначивши, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. В зв'язку з тим, що сторони проживають окремо, відповідач добровільно не надає допомоги по утриманню дитини, позивач просить стягнути з нього аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу встановленого законом. Позивач в судовому засіданні змінила позовні вимоги та прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу встановленого законом, оскільки дочка перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що він згідний платити аліменти на утримання дочки. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 18.03.2015 року, від якого вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO], де обидва записані її батьками, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як вбачається з довідки, виданої Чигиринською міською радою № 454 від 28.03.2016 року, малолітня дочка [PERSON] проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. А згідно ст. 180 СК України, обоє батьків рівною мірою зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою для стягнення аліментів з відповідача. Ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, суд виходить із принципу розумності та враховує загальноприйняту практику визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі, а також потреби дитини, майовий стан відповідача і позивача. Також, при прийнятті рішення про задоволення позову в повному обсязі суд виходить з того, що позивач на даний час не працює, перебуваючи по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому потребує додаткових коштів на утримання малолітньої дитини. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в сукупності, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини. На підставі викладеного, ст.180, 181-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягненя аліментів з відповідача, зазначивши, що вона проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. 19 грудня 2006 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбних відносин вони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. В зв'язку з тим, що сторони проживають окремо, відповідач добровільно не надає допомоги по утриманню дитини, позивач просить стягнути з нього аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу встановленого законом. Позивач в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 300 гривень щомісячно, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу встановленого законом, оскільки дочка перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 300 гривень щомісячно. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, однак 19 грудня 2006 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від цього шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO], де обидва записані її батьками, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як вбачається з довідки, виданої Чигиринською міською радою № 122-02-17/5 від 20.01.2014 року, неповнолітня дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. А згідно ст. 180 СК України, обоє батьків рівною мірою зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою для стягнення аліментів з відповідача. Ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, суд виходить із принципу розумності та враховує загальноприйняту практику визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу), а також потреби дитини, майовий стан відповідача і позивача. Також, при прийнятті рішення про задоволення позову в повному обсязі суд виходить з того, що позивач потребує додаткових коштів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в сукупності, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. На підставі викладеного, ст.180, 181-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягненя аліментів з відповідача, зазначивши, що вона проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі до 30 квітня 2013 року. Від цих шлюбних відносин вони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. В зв'язку з тим, що сторони проживають окремо з серпня 2010 року, відповідач добровільно не надає допомоги по утриманню дитини, позивач просить стягнути з нього аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу встановленого законом. Позивач в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500 гривень щомісячно, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу встановленого законом, оскільки дочка перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином, відповідно до чинного законодавства, викликаним в судове засідання, а тому суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, сторони проживали в зареєстрованому шлюбі до 30 квітня 2013 року, де рішенням Чигиринського районного суду їх шлюб розірвано. Від цього шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO], де обидва записані її батьками, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як вбачається з довідки № 77, виданої 23.01.2014 року Трушівською сільською радою, неповнолітня дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. А згідно ст. 180 СК України, обоє батьків рівною мірою зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою для стягнення аліментів з відповідача. Ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має неругулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, суд виходить із принципу розумності та враховує загальноприйняту практику визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу), а також потреби дитини, майовий стан відповідача і позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в сукупності, вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. На підставі викладеного, ст.180, 181-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою з боку [PERSON], посилаючись на те, що їй, відповідачу та третій особі належить по 1/3 частині двокімнатної квартири [ADDRESS], де проживає відповідач із сім'єю. Вона в квітні 2016 року хотіла вселитися у цю квартиру для проживання, однак він її не впустив, не допускає її до квартири, не дає можливості користуватися квартирою, чим чинить перешкоди у здійсненні її права користування і розпорядження належним їй майном. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що вона проживала в [ADDRESS] разом із бабцею, яка померла, після її смерті спадщину оформила дочка померлої, а її тітка, а зараз вона проживає [ADDRESS] з чоловіком в квартирі, яка належить його матері. Вона має намір проживати у цій квартирі, частина якої належить їй, однак відповідач її не допускає до квартири. Відповідач позов не визнав, оскільки позивач не висловлювала бажання проживати в цій квартирі, лише хотіла компенсацію її частки, однак він не заперечує її права проживання в цій квартирі, в той же час не згідний на мирову угоду щодо добровільного вирішення цього спору. Третя особа позов не визнав, посилаючись на ті ж обставини, що й відповідач, пояснивши, що позивач до нього особисто не зверталася, він особисто проживає в с.Сергіївка. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що позивачу, відповідачу та третій особі згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.03.2002 року належить на праві спільної сумісної власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS], де зареєстровані позивач, відповідач та його син. Таким чином, [PERSON] будучи співвласником цієї квартири згідно ч.1 ст.383 ЦК України має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї чи інших осіб. Судом встановлено, що відповідач проживає у вказаній квартирі, користується нею, перешкоджає позивачу в користуванні належною їй часткою житла шляхом не допущення до квартири, чим створює перешкоди співвласнику квартири - позивачу у здійснення її права власності, користування та розпорядження майном, порушуючи при цьому її права та законні інтереси, чим спростовуються його пояснення, що він не заперечує проти проживання позивача там, оскільки така його позиція суперечить його відмові у вирішенні спору в суді шляхом укладення мирової угоди, в зв'язку з цим, відповідно до ст.391 ЦК України позивач має право вимагати усунення перешкод в здійсненні її права користування і розпорядження своїм майном - часткою в житлі, тому вимоги позивача є обгрунтованим і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду ізпозовом та вказала що сторони є подружжямз 10 грудня 1982 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 389. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини остаточно припинені більше десяти років з причин не порозуміння в сім'ї. Позивач вважає, що сім'я не може бути відновлена та просить розірвати шлюб, прізвище просить залишити шлюбне. Позивач справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі, з постановленням заочного рішення. 29 квітня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає,що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню на підставі наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі з 10 грудня 1982 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 389, свідоцтво [NUMBER] (а.с. 4). [PERSON] є особою, що переміщена з окупованої території (а.с. 7). Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, втратили взаємну повагута довіруодин до одного, позивач категорично наполягаєна розірванні шлюбу, тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 110,112 СК України та

Outcome: approved