Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], приймати участь у вихованні дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; встановити наступний порядок участі [PERSON], [INFO] у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], визначивши час: з 16.00 до 20.00 години кожного понеділка, кожної середи, кожної п'ятниці, враховуючи стан здоров'я дітей; у святкові дні (Різдво Христове, Пасха, День Конституції України, День Незалежності України) за місцем проживання батька, з урахуванням стану здоров'я та бажання дітей. Якщо святкові дні припадають на день побачення батька, або передує йому, або є наступним після нього - такі дні доньки проводять із батьком; щорічно два тижні з виїздом [PERSON] із малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на море; спілкування [PERSON], [INFO] із малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], здійснює самостійно; дозволити [PERSON] у день спілкування забирати дітей із навчальних закладів, місця їх проживання особисто, попередивши [PERSON], не менше ніж за 6 годин до моменту зустрічі з дітьми. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 29 серпня 2016 року. Від даного шлюбу у них народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства, оскільки страждає на двобічну сенсоневральну хронічну глухоту. Після розлучення батьків діти мешкали з позивачем, але рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], не було встановлено місце проживання дітей. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року було зобов'язано [PERSON], [INFO], сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і стягнуто додаткові витрати на утримання [PERSON], [INFO]. Відповідач не приділяв належної уваги дітям, не надавав необхідного медичного лікування [PERSON] та не проводив її реабілітацію, а участь у вихованні старшої доньки - [PERSON], бачить у тому, що може у будь-який час силком відібрати її у позивача та повернути коли йому заманеться. При цьому не ставить позивача до відома куди відвозить [PERSON], нерідко повертає її в хворобливому стані. Оскільки, не є припустимим приділяти увагу тільки одній дитині та ігнорувати іншу, що негативно впливає на психологічний стан молодшої доньки - [PERSON], оскільки вона почувається непотрібною батькові, через що позивач була змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою до суду для захисту цивільних прав дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутністю та уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.59). Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої уточнені позовні вимоги визнає та просив справу розглядати за його відсутністю (а.с.61). Представник третьої особи Відділу опіки та піклування Немишлянської районної адміністрації м. Харковав судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника установи та проти задоволення уточнених позовних вимог Відділ опіки та піклування Немишлянської районної адміністрації м. Харковапозивача не заперечує (65). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]перебували у зареєстрованому, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року, було розірвано (а.с.9). Під час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження останніх (а.с.7, 8). Після розлучення батьків діти мешкали з позивачем, оскільки не було встановлено місце проживання дітей. Актом обстеження умов проживання від 20.06.2017р. виданого Службою у справах дітей по Немишлянському району, зазначено, що будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], обладнаний всім необхідним для проживання та розвитку дітей (а.с.60). Згідно до відомостей (довідки) про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні від 26.01.2017р. за № 225-01, за адресою: [ADDRESS], проживають: [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.13). [PERSON] є інвалідом з дитинства, оскільки страждає на двобічну сенсоневральну хронічну глухоту, що підтверджується Корінцем з медичного висновку № 3, 39 (а.с.25). Довідкою наданою відділом соціальних допомог управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 23.01.2017р. № 101, зазначається, що [PERSON], перебуває на обліку у відділі соціальних допомог управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради та отримує допомогу на дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], перебуває під наглядом закладу охорони здоров'я з народження по теперішній час, що підтверджується довідкою, відданою Харківською міською дитячою поліклінікою № 15 (а.с.19). Відповідач не приділяє належної уваги дітям, не надає необхідного медичного лікування [PERSON] та не проводить її реабілітацію, а участь у вихованні старшої доньки - [PERSON], бачить у тому, що може у будь-який час силком відібрати її у позивача та повернути коли йому заманеться, оскільки [PERSON] відвідує розвиваючі заняття, але при цьому відповідач може будь-який час без відома забрати [PERSON] із дитячого садка, дитина позбавлена можливості в повній мірі отримувати необхідні знання та розвиватися. Є неприпустимим приділяти увагу тільки одній дитині та ігнорувати іншу, що негативно впливає на психологічний стан молодшої доньки - [PERSON], оскільки вона почувається непотрібною батькові. Відносно [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. [PERSON] під час сварки з [PERSON], яка тримала на руках доньку умисно заподіяв позивачеві тілесні ушкодження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності, у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою (а.с.28). [PERSON], [INFO], неодноразово зверталася до Немишлянського відділення Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, а саме: за фактом нанесення тілесних ушкоджень громадянином [PERSON]; за фактом виникнення конфлікту з громадянином [PERSON]; за фактом того, що громадянин [PERSON] не виконує умов по догляду дитини (а.с.17, 26). Відповідач не усвідомлює, що насильством та неповагою до матері своїх дітей, а також до молодшої доньки, нехтуванням розпорядку дня старшої дитини, все це робить неможливим виховати в дітях позитивні риси характеру та правильне ставлення до життя та суспільства, а також те, що такі дії можуть розвити купу комплексів та неготовність до самостійного повноцінного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не надає дітям належного виховання та розвитку, а також не забезпечує матеріально дітей та не створює безпечні умови для їхнього проживання, через те що не має постійного місці роботи. Проте позивач не заперечує проти спілкування дітей з батьком та не чинитиме перешкод для цього і готова всіляко сприяти тому, щоб діти через розлучення з батьком не були позбавлені його піклування. Як передбачено ч. 3 ст. 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 за №789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 18 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 3статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з положеннями ст. 15 зазначеного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 2 ст. 161 СК України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що між тим із батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків із своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дітей. Проте, таке спілкування, використання батьківських прав не може здійснюватися всупереч інтересам дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], оскільки обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та встановити запропоновай позивачем порядок участі [PERSON], [INFO] у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на Відповідача.

Outcome: approved