Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Укрветсанзавод» про визнання наказів незаконними. Свої вимоги мотивувала тим, що 05 січня 2017 року наказом Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 2-к/17 «Про поновлення на роботі [PERSON] » на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року по справі № 755/1162/16-ц поновлено [PERSON] на посаді провідного бухгалтера. 10 січня 2017 року наказом Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 3-к/17 «Про припинення трудового договору (контракту)» звільнено позивача з посади провідного бухгалтера за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає накази про поновлення на роботі та звільнення її з роботи недійсними, оскільки спірні накази підписано неуповноваженою особою, а саме, виконуючим обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» [PERSON]., який звільнений наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 1238-к від 13 грудня 2016 року, а наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 1245-к від 14 грудня 2016 року призначено з 15 грудня 2016 року [PERSON] виконуючим обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод». У зв`язку з чим просить визнати наказ Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 2-к/17 від 05 січня 2017 року «Про поновлення на роботі [PERSON] » та наказ Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 3-к/17 від 10 січня 2017 року «Про припинення трудового договору (контракту)» незаконними. 19 листопада 2018 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Укрветсанзавод» про визнання наказів незаконними залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 29 січня 2019 року ухвалою суду постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18 березня 2019 року протокольною ухвалою суду залучено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 29 травня 2019 року ухвалою суду закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Укрветсанзавод» третя особа Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання документів підписаних не уповноваженою особою недійсними. 03 жовтня 2019 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 11 жовтня 2019 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Укрветсанзавод» за участі третьої особи Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання наказів незаконними, було передано в провадження судді Арапіної Н.Є. в порядку визначеному ст. 14 ЦПК України. 17 жовтня 2019 року ухвалою суду прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Укрветсанзавод» третя особа Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання документів підписаних не уповноваженою особою недійсними. 27 лютого 2020 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача Державного підприємства «Укрветсанзавод» Гребенченка Олексія Алімовича про закриття провадження по справі відмовлено. 10 квітня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги повністю з підстав, зазначених у позові. Додатково пояснила, що спірні накази підписано неуповноваженою особою, а саме, виконуючим обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» [PERSON]., звільненим наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 1238-к від 13 грудня 2016 року, а наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 1245-к від 14 грудня 2016 року призначено [PERSON] виконуючим обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» з 15 грудня 2016 року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, відповідно до якого зазначено, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, визначений ст. 233 Кодексу Законів про працю України. Щодо твердження позивача про підписання наказів Державного підприємства «Укрветсанзавод» неуповноваженою особою зазначив, що вони ґрунтуються на припущеннях, оскільки на підставі наказу № 1245-К від 14 грудня 2016 року [PERSON] приступив до виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» з 18 січня 2017 року, а тому підписання [PERSON] наказу про звільнення позивача є цілком правомірним. Наявність відомостей про керівника у Єдиному державному реєстрі - це підтвердження повноважень на представництво юридичної особи. Крім того, вказано, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки спірні накази не можуть бути предметом спору без вирішення питання щодо укладання та припинення трудового договору. Представник третьої особи позовні вимоги не визнав повністю. Підтримав пояснення представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 січня 2017 року наказом Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 2-к/17 «Про поновлення на роботі [PERSON] » на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року по справі № 755/1162/16-ц поновлено [PERSON] на посаді провідного бухгалтера (а.с. 17, том 1). 10 січня 2017 року позивачем подано до Державного підприємства «Укрветсанзавод» заяву про звільнення її з посади провідного бухгалтера за згодою сторін з 10 січня 2017 року (а.с. 6, том 1). 10 січня 2017 року наказом Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 3-к/17 «Про припинення трудового договору (контракту)» звільнено [PERSON] з посади провідного бухгалтера за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 18, том 1). Позивач просить визнати наказ Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 2-к/17 від 05 січня 2017 року «Про поновлення на роботі [PERSON] » та наказ Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 3-к/17 від 10 січня 2017 року «Про припинення трудового договору (контракту)» незаконними. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що спірні накази підписано неуповноваженою особою, а саме, виконуючим обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» [PERSON]., звільненим наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 1238-к від 13 грудня 2016 року, оскільки наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 1245-к від 14 грудня 2016 року призначено [PERSON] виконуючим обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» з 15 грудня 2016 року. На підтвердження заявлених вимог позивач надала суду витяг з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб (а.с. 7, том 1), наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 1238-к від 13 грудня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України (а.с. 9, том 1), лист Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 25 жовтня 2017 року, відповідно до якого у період з 05 по 10 січня 2017 року обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» виконував [PERSON] , який уповноважений підписувати накази про прийняття та звільнення працівників у зазначений період (а.с. 9 зв., том 1), наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 1245-к від 14 грудня 2016 року «Про виконуючого обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод», відповідно до якого призначено з 15 грудня 2016 року [PERSON] виконуючим обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» (а.с. 10, том 1), лист Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 26 грудня 2016 року про перешкоджання колишнім керівництвом Державного підприємства «Укрветсанзавод» новому керівнику [PERSON] до виконання його посадових обов`язків (а.с. 11, том 1), лист Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 29 грудня 2016 року про незаконність будь-яких наказів та розпоряджень за підписом [PERSON] (а.с. 12, том 1), наказ Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 28-п/15 від 31 березня 2015 року «Про затвердження Інструкції з діловодства Державного підприємства «Укрветсанзавод» (а.с. 14, том 1). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача Державного підприємства «Укрветсанзавод» скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем пропущено строк на звернення до суду, визначений ст. 233 Кодексу Законів про працю України. Щодо твердження позивача про підписання наказів Державного підприємства «Укрветсанзавод» неуповноваженою особою зазначив, що вони ґрунтуються на припущеннях, оскільки на підставі наказу № 1245-К від 14 грудня 2016 року [PERSON] приступив до виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» з 18 січня 2017 року, а тому підписання [PERSON] наказу про звільнення позивача є цілком правомірним. Наявність відомостей про керівника у Єдиному державному реєстрі - це підтвердження повноважень на представництво юридичної особи. Крім того, зазначено, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки спірні накази не можуть бути предметом спору без вирішення питання щодо укладання та припинення трудового договору. Представник третьої особи Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів не скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову. У статті 21 КЗпП України встановлено, що працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на кількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Згідно п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості, зокрема, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Розгляд документів, поданих для державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій, щодо юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців здійснюється - протягом 24 годин після надходження документів, поданих для державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій, крім вихідних та святкових днів (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»). Судом встановлено, що наказ Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 2-к/17 від 05 січня 2017 року «Про поновлення на роботі [PERSON] » та наказ Державного підприємства «Укрветсанзавод» № 3-к/17 від 10 січня 2017 року «Про припинення трудового договору (контракту)» підписані [PERSON] - виконуючим обов`язки генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод», який звільнений наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 1238-к від 13 грудня 2016 року. Між сторонами виникли трудові правовідносини, тому предметом доказування є встановлення порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом права чи інтересу позивача спірними наказами, оскільки саме із встановлення порушеного права обирається спосіб захисту цього права. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під захистом трудових прав і охоронюваних законом інтересів слід розуміти діяльність, спрямовану на відновлення порушених трудових прав, що реалізується сторонами трудових правовідносин і компетентними державними органами. Захист трудових прав реалізується через способи захисту. Спосіб захисту - це конкретне діяння, спрямоване на відновлення порушеного права, усунення перешкод для його реалізації, а також попередження дій, що можуть спричинити порушення права. Проте будь-яких позовних вимог про поновлення або припинення порушеного права спірними наказами позивачем не заявлено. Отже, позивачем неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права шляхом оскарження наказів, оскільки жодних її прав у даному випадку відповідачем порушено не було, сам по собі факт наявності спірних наказів не тягне за собою будь-яких правових наслідків до тих пір, поки позивач не заявить вимоги про відновлення порушених суб`єктивних прав, чим буде досягнутий ефект реалізації соціальної цінності трудового права як галузі права, покликаної забезпечувати трудові права, свободи та законні інтереси працівників. Крім того, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (ст. 234 КЗпП України). Позивач заперечувала проти пропуску строку позовної давності, оскільки загальний строк позовної давності становить три роки. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства «Укрветсанзавод» за участі третьої особи Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання наказів незаконними слід відмовити повністю за недоведеністю.

Outcome: dismissed