Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.03.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу з [PERSON] мають дитину [PERSON] , [INFO] . 24 січня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб з відповідачем було розірвано. Позивач вказує, що дитина весь час проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, оскільки з відповідачем вони разом не проживають. Також зазначає, що добровільно домовитися з відповідачем про сплату аліментів не вдається, а відповідач в свою чергу ухиляється від обов`язку утримувати дитину та не надає коштів на придбання одягу, продуктів харчування тощо. Крім цього вказує, що відповідач не працює, постійного доходу не має, аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам не має та також не має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 02.08.2019 року (а.с. 11-12). Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду подала заяву у якій просить провести судове засідання у її відсутності, вказала, що вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення на офіційному порталі судової влади України оголошення про виклик в судове засідання. Відзив на позов суду не подано. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 02 серпня 2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.03. 2012 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2014 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом з`ясовано, що дитина постійно мешкає з матір`ю [PERSON] Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина перебуває на утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги для забезпечення потреб доньки та її розвитку позивачу не надає. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на потреби дитини у розмірі по 3 000 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, її стан здоров`я, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», а також те, що відповідач є особою працездатного віку, з пояснень позивача, на утриманні [PERSON] неповнолітні діти та непрацездатні особи не перебувають, судом не встановлено щодо наявності існування медичних показань стосовно працевлаштування і заняття певними видами діяльності відповідачу, беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини та сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.06.2019 року до досягнення дитиною повноліття. У спростування викладеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Сторонами не заявлено відшкодування судових витрат, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між позивачем та відповідачем судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: approved