Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просила стягнути зі [PERSON] 79792,00 грн. матеріальної шкоди та 20208,00 грн. моральної шкоди, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що 30.09.2011 р. набрало законної сили рішення суду про її розлучення зі [PERSON]. 30.06.2011 р. набрало чинності рішення Апеляційного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини від їхнього спільного шлюбу - [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області, [PERSON] повинен виплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500,00 гривень щомісяця. [PERSON] був належним чином повідомлений про рішення суду та у липні 2011 року позивачем був поданий виконавчий лист та відповідну заяву до ВДВС Харківського РУЮ. У період з липня 2011 р. по січень 2014 р. з відповідача на користь позивача сумарно було стягнуто 5300,00 грн. аліментів. Заборгованість станом на 01.11.2011 р. становить 13000,00 грн. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розрахунок неустойки (пені) за аліментами позивачем додано до позову. Таким чином, пеня, згідно проведеного позивачем розрахунку, склала 54 092,00 грн. Сума заборгованості склала 25700,00 грн. Виходячи з наведених сум, відповідач на думку позивача зобов'язаний виплатити на її користь 79792,00 грн. матеріальної шкоди. Також, як зазначила [PERSON] в позовній заяві, невиплата відповідачем в порушення вимог чинного законодавства та набравшого законну силу рішення суду грошових коштів у великих розмірах призвела до виникнення значних ускладнень в її матеріальному становищі і в матеріальному становищі їхнього неповнолітнього сина та як наслідок, виникнення проблем у її і сина здоров'ї та в особистому житті позивача. Так, значно ускладнилися стосунки позивача з її роботодавцями та колегами, в результаті чого постраждали її престиж, професійні навички і ділова репутація, що заподіяло їй значні моральні страждання. Внаслідок неотримання аліментів на утримання дитини, позивач повинна була весь цей час утримувати сина одноосібно, в результаті чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі. Дана ситуація також завдає їй сильні моральні страждання. Внаслідок погіршення матеріального становища і моральних страждань позивача, що виникли через це, вона втратила здатність нормально спілкуватися з оточуючими. Відносини з родичами і друзями позивача стали напруженими. Через важке матеріальне становище, в яке потрапила позивач в результаті неправомірних дій з боку відповідача, що виразилися у невиплаті аліментів на утримання дитини, позивач постійно перебувала у нервовому напруженні, вона не спала ночами (думала як прогодувати сім'ю, повернути борги, оплатити квартиру щоб її та її дитину не вигнали на вулицю, оплатити лікування і школу дитині), зазнавала постійних душевних переживань і моральних страждань. Самопочуття та здоров'я позивача значно погіршилося. Позивач змушена була відмовляти собі в лікуванні та медичному догляді так як не мала грошей, оскільки всі гроші йдуть на прожиток, оплату комунальних послуг і утримання дитини. В результаті чого позивачу довелося змінити звичний спосіб життя і докладати значних зусиль щоб хоч якось виживати, утримувати, розвивати дитину в більш - менш придатних для людини умовах. За вищенаведеними підставами, позиває оцінюю моральну шкоду, заподіяну їй відповідачем у розмірі 20208,00 грн. В зв'язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх цивільних прав. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у відповідності до наданих до суду письмових заперечень, згідно яких заборгованість по аліментам та пеня не є збитками (матеріальною шкодою) та просив до вимоги про стягнення пені за період з 01.06.2011р. по 01.02.2013р. застосувати строк позовної давності. Також [PERSON] просив відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з нього і моральної шкоди, оскільки позивач просить стягнути її з нього за порушення зобов'язання, а саме зобов'язання по сплаті аліментів, яке не передбачено діючим законодавством та вимогами ст. 611 ЦК України. В судовому засіданні відповідач зазначив, що має мінливий дохід в зв'язку з чим не має змоги сплачувати по 500,00грн. щомісяця, в зв'язку з чим сплачував кошти різними сумами в більшості наприкінці кожного місяця. Суд вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі та доводи наведенні в позовній заяві і запереченні відповідача, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 вересня 2011 року на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області № 2034/2-3320/11 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 07 серпня 2004 року (а.с.8). Від вищевказаного шлюбу [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.3). Відповідно до рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області, [PERSON] повинен виплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500,00 гривень щомісяця (а.с.6). Позивачем надано до суду розрахунок щодо розміру заборгованості по аліментам з урахуванням пені, складений 04.02.2014р., згідно якого в ньому наведений період з 01.05.2011р. по 01.01.2014р. (а.с.10). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем надано до суду копії квитанцій, згідно яких останнім (судом взято до уваги період з 01.05.2011р.) було здійснено сплати позивачу по аліментам через ХА УДППЗ «УКРПОШТА» за наступні періоди в таких сумах: 05.08.2011р. - 819,20грн.; 05.10.2011р. - 819,20грн.; 13.12.2011р. - 1024,00грн.; 23.03.2012р. - 714,00грн.; 20.07.2012р. - 1922,80грн.; 29.08.2012р. - 816,00грн.; 13.12.2012р. - 1020,00грн.; 04.06.2013р. - 1022,20грн.; 23.10.2012р. - 816,00грн.; 20.11.2013р. - 3042,20грн.; 27.12.2013р. - 1018,00грн.; 14.04.2014р. - 2 000,00 грн.; 29.07.2014р. - 2 000 грн. Враховуючи той факт, що відповідачем не припинялися відрахування по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам з урахуванням пені та моральної (немайнової) шкоди в загальному розмірі 100000,00грн., оскільки наведені позивачем обставини не знайшли свого підтвердження при розгляді даної цивільної справи та надані відповідачем докази свідчать про зворотне. Також суд вважає, що позивачем не була доведена моральна (немайнова) шкода з урахуванням вимог ст. 60 ЦПК України, в зв'язку з чим підстави для задоволення позову в цілому відсутні. Оскільки позовні вимоги стосуються аліментних правовідносин, у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати залишаються за рахунок держави.

Outcome: dismissed