Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.06.2005 року був зареєстрований шлюб з відповідачем, а 03.06.2008 року шлюб з відповідачем був розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. З дати розірвання шлюбу вони проживали окремо, будь-яке спілкування між собою припинили. До 31.08.2013 року вона разом з донькою проживала в будинку по [ADDRESS], а з 31.08.2013 року постійно проживає в м. Полтаві. 27.10.2012 року вона вступила в шлюб з громадянином [PERSON] З моменту розлучення з відповідачем і до цього часу дочка перебуває на її утриманні та її теперішнього чоловіка [PERSON] Відповідач не цікавився дитиною і тоді коли перебував з нею в шлюбі, а після розлучення взагалі припинив будь-які контакти з дочкою. Жодного разу не зустрічався з нею, не спілкувався. Станом здоров»я, фізичного, духовного і морального розвитку, навчання дитини не цікавився, матеріально не допомагав ні з власної волі ні по рішенню суду. Будь-яким іншим чином батьківської любові та піклування до дочки не виявляв і не виявляє. Фактичні обставини й конкретні вчинки відповідача вказують на його негативне ставлення до дитини й своїх батьківських прав та обов'язків. У поясненні державному виконавцю Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ відповідач зазначив, що не сплачує аліменти на утримання доньки тому, що не був ознайомлений з рішенням суду від 12.01.2011 року, яким ці аліменти були призначені. Єдине, що з часу розлучення відповідач зробив для дитини так це подав наступного ж дня після зустрічі з працівниками Служби заяву про перегляд заочного рішення з вимогою про зменшення розміру стягнутих з нього на утримання дитини аліментів. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Посилаються на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом була постановлена ухвала про визнання обов'язковою явку відповідача для надання особистих пояснень. Проте, в судове засідання відповідач не з'явився. На адресу суду повернувся конверт із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Судом враховується, що при оголошенні ухвали суду про визнання обов'язковою явку відповідача був присутній представник відповідача, тому в силу ч.5 ст.76 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про час та день слухання справи. Таким чином, відповідач без поважних причин вимоги ухвали не виконав, до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, письмових пояснень та доказів в обґрунтування заперечень на позов суду не надав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти позбавлення батьківських прав [PERSON] Суть його заперечень зводиться до того, що підставою подачі позову стала відмова відповідача у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. Наведені у позові обґрунтування на його задоволення не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] є дбайливим та люблячим свою дитину батьком. На доводи позивача щодо уникнення спілкування відповідача із донькою вказав, що дитина мешкає у іншому місті - Поставі, що враховуючи значну відстань, унеможливлює їх зустрічі. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] та підтримує наданий службою висновок від 15.12.2015 р. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є хрещеною матір'ю його доньки. Тісно спілкуються з позивачем сім років. Позивач з донькою часто бувають в Кіровограді, 1-2 рази на місяць. Святкують разом дні народження. [PERSON] він ніколи не бачив. Рідний батько [PERSON] з донькою не спілкується, не прийшов на перший дзвоник до дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] знайома майже 15 років, є хрещеною матір'ю доньки [PERSON]. [PERSON] з часу як дитині виповнилось два роки участі в житті дитини не приймає. Зі слів позивача та Каті знає, що відповідач не дав дозвіл на виїзд дитини до Ізраїлю на обстеження. Взамін вимагав відмовиться позивача від аліментів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з сім'єю [PERSON]. Допомагала позивачу дивитись за дитиною, оскільки їй нікому було допомагати. Відповідача бачила один раз. Після їх розлучення, [PERSON] ніякої допомоги на утримання доньки та підтримки не надавав. Вважає, що донька [PERSON] не потрібна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] знайома на протязі 15 років. Допомагала їй доглядати дитину, оскільки після розлучення з відповідачем їй нікому було допомагати. [PERSON] ніяким чином не цікавився донькою, не надавав ні допомоги ні підтримки у її вихованні, не цікавився її здоров'ям. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебуває із [PERSON] в дружніх відносинах, батько [PERSON] з нею не спілкується, на дні народження не з'являється, допомоги не надає, участі у її вихованні не приймає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є хрещеною матір'ю сина позивача. [PERSON] відсутній в житті дитини як батько, не вітає доньку з днем народження, аліменти не сплачує, вихованням її не займається. Суд, в межах наданих доказів, за участю служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.2 ст.171 Сімейного кодексу України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року) суд надає дитині можливість висловити свою думку і приділяє цій думці належну увагу. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.14). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 03.06.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11 на звороті). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], якою після укладення шлюбу було взято прізвище [PERSON] (а.с.11). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.01.2011 р. з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття (а.с.22). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам Кіровського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції заборгованість [PERSON] станом на 27.08.2015 р. становить 32 260 грн. 22 коп. (а.с.100). Згідно довідки № 8 від 13.05.2013 р., виданої ДНЗ (ясла-садок) № 52 «Казковий» вбачається, що [PERSON] відвідувала заклад з 05.08.2008 р. по 16.08.2012 р. Вихованням иа утриманням дитини займалася мати. Батько дитиною не опікувався (а.с. 16). З довідки № 206 від 23.05.2013 року Загальноосвітньої школи І ступеня «Мрія» Кіровоградської міської ради вбачається, що батько учениці 1-А класу [PERSON], [PERSON] участі у вихованні дитини не бере. За час навчання у школі з 2012 року батько жодного разу до закладу не з»явився, навчанням та вихованням доньки не цікавився (а.с.15). З довідки № 207 від 28.05.2015 року Полтавського навчально-виховного комплексу № 16 Полтавської міської ради вбачається, що батько не приймає участі у вихованні дитини не цікавиться її навчанням, жодного разу не відвідував школу (а.с.17). Згідно характеристики на ученицю 4-Б класу Полтавського НВК (ЗНЗ-ДНЗ) № 16 м. Полтави [PERSON], 2005 р.н., що навчанням і вихованням дівчинки займається мама [PERSON], яка приділяє багато уваги дитині. Школу відвідує регулярно і постійно тримає тісний зв»язок з учителями (а.с. 65). Згідно соціально-психологічного висновку № 018 від 05.06.2015 року, складеного Кіровоградським міським комітетом захисту прав дітей [PERSON], [INFO], виховується матір'ю, батько участі в її житті не приймає: жодного разу не приходив на сімейні консультації, відсутній як ближній важливий дорослий, Не має захисту з його боку, підтримки для дівчинки. Відносини з батьком можуть негативно впливати на психіку дитини, травмування якої може викликати незворотні процеси. Дівчинка потребує створення для неї безпечного розвиваючого середовища, тісного взаємозв'язку з матір'ю (а.с. 18). В поясненнях від 04.06.2015 р., написаних [PERSON] у присутності головного спеціаліста Октябрського РВК, повідомляє, що свого батька [PERSON] вона не пам'ятає, бо не бачила його вже 8 років, не пам'ятає який він. Батько ніколи не вітав її з днем народження, не допомагає її утримувати, не розвиває, не цікавиться її життям, здоров'ям. Він ніколи не приїжджав на батьківські збори до школи, не водив її до дитячого садочка. Своїм батьком вона вважає [PERSON], який її любить, піклується, поважає, забезпечує всім необхідним (а.с. 14 на звороті). Згідно висновку Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради від 15.12.2015 р. № 7109/49-05-24 є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 77-78). В судовому засіданні встановлено, що вихованням та матеріальним забезпеченням [PERSON] займається одна позивач, яка створила всі умови для її всебічного розвитку, не перешкоджала та не перешкоджає спілкуванню батька з донькою. При розгляді даної цивільної справи було достовірно встановлено, що відповідач по справі [PERSON] протягом тривалого часу не займається вихованням своєї малолітньої доньки, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Також відповідач матеріально не утримує свою дитину. Має заборгованість по аліментам в сумі 32 796 грн. 02 коп. Відповідач не піклується про здоров'я та лікування дитини. Крім цього, при вирішенні даної справи, суд враховує думку малолітньої [PERSON] щодо позбавлення батька батьківських прав. Відповідач в судовому засіданні не надав ніяких доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, за час знаходження справи в суді, з серпня 2015 р., не зробив ніяких дій для налагодження відносин з донькою та врегулювання спірних питань. Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved