Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 200 гривень 00 копійок щомісячно. На обґрунтування позову посилається на те, що Широківським районним судом Дніпропетровської області 30 квітня 2014 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. У звязку з тим, що з жовтня 2015 року по лютий 2016 року відповідач не виконував обовязків по утриманню дитини, то виникла заборгованість по аліментам в розмірі 4 044 гривні 00 копійок, яку вона просить стягнути з відповідача. Позивач посилається на те, що відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконує, на виклики державного виконавця не зявляється, а державним виконавцем накладено арешт на його майно та оголошено боржника в розшук, що підтверджує факт ухилення відповідача від виконання обовязку зі сплати аліментів. З посиланням на ст. 196 СК України позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за період з 01 листопада 2015 року по 08 березня 2016 року. Позивач [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву (а.с.37), згідно якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судової повістки про виклик до суду (а.с.39), в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказам. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає\~частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 196 СК України,\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Судом встановлено, що 29 жовтня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області були відкриті виконавчі провадження ВП №45253627 та ВП №45253478 (а.с.12,14) з виконання виконавчих листів Широківського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 600 гривень щомісячно починаючи з 11 березня 2014 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років та про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно починаючи з 11 березня 2014 року і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Згідно матеріалів справи постанови про відкриття виконавчого провадження були надіслані відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, які він отримав 21 листопада 2015 року (а.с.9-11), що підтверджує факт обізнаності відповідача про відкриті виконавчі провадження та про його обовязок виконувати рішення суду. Оскільки ст. 196 СК України передбачає виникнення відповідальності у вигляді сплати пені за прострочення сплати аліментів лише за наявності вини платника аліментів, а позивачем доведено факт обізнаності відповідача про відкриття виконавчих проваджень з виконання виданих Широківським районним судом Дніпропетровської області виконавчих листів про стягнення аліментів, то позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом було встановлено, що за період з жовтня 2015 року по січень 2016 року включно відповідач [PERSON] не здійснював сплату аліментів на користь позивача, що підтверджується копіями довідок відділу ДВС Солонянського РУЮ від 28 січня 2016 року (а.с.28,29). В той же час позивачем не доведено існування заборгованості відповідача зі сплати аліментів за лютий 2016 року, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. З огляду на вказане, відповідно до вимог\~ст. 196 СК України\~наявні правові підстави для покладення на платника аліментів відповідальності за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) за період з жовтня 2015 року по січень 2016 року. У постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81-цс-13, Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція Верховного Суду України згідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обовязковою для судів. Тобто неустойка (пеня) за один місяць розраховується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % і помножена на кількість днів прострочення, які обчислюються виходячи з того, скільки днів прострочено від дня порушення боржником свого обов'язку щодо сплати щомісячного платежу до дня фактичної сплати цього платежу або на момент стягнення. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно наведеного в позовній заяві розрахунку пеня (неустойка) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення станом на 08 березня 2016 року за період з 01 листопада 2015 року по 08 березня 2016 року становить 4\~044 гривні 00 копійки. Судом було встановлено, що починаючи [PERSON] був обізнаний про відкриття виконавчих проваджень про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, що підтверджується матеріалами виконавчих проваджень, наданими до справи, проте не здійснював сплату таких аліментів, хоча зобовязаний був це робити. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що за період з 01 листопада 2015 року по 01 січня 2016 року заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини платника аліментів, а доказів протилежного суду не надано, тому наявні правові підстави для нарахування пені за вказаний період за прострочення сплати аліментів, відповідно до вимог ст. 196 СК України. Тому суд, враховуючи частково позицію позивача, що періодом прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] є період з 01 листопада 2015 року по 01 січня 2016 року, вважає обґрунтованими надані нею розрахунки пені, проведені наступним чином: з 01 листопада 2015 року по 08 березня 2016 року - несплачена сума аліментів 1200 грн. - пеня (1%)\~12 грн. х 129 днів = 1 548 грн. сума неустойки (пені); з 01 грудня 2015 року - несплачена сума аліментів 1 200 грн.; пеня (1%)\~12 грн. х 99 днів = 1188 грн. - сума неустойки (пені); з 01 січня 2016 року - несплачена сума аліментів 1200 грн.; пеня (1%)\~12 грн. х 68 днів = 816 грн. - сума неустойки (пені); з 01 лютого 2016 року - несплачена сума аліментів 1200 грн.; пеня (1%)\~12 грн. х 37 днів = 444 грн. - сума неустойки (пені). Всього неустойка (пеня) за період з 01 листопада 2015 року по 01 лютого 2016 року за прострочку сплати аліментів на утримання дитини становить 3 996 гривень, оскільки існування заборгованості по сплаті аліментів за лютий 2016 року позивачем не доведено, так як довідка про існування заборгованості видана станом на 28 січня 2016 року і не містить в собі посилань про снування заборгованості за лютий 2016 року. На підставі зазначеного, позовні вимоги про стягнення пені по аліментах підлягають частковому задоволенню на суму 3\~996 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у звязку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі наведеного та

Outcome: partial