Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона 06.01.2013 р. уклала з відповідачем договір на виготовлення та доставку меблів кухонної гарнітури; вартість замовлення становила 10\~306,00 грн., яку позивач оплатила у повному обсязі. Як зазначається позивачем при зверненні до суду 16.02.2013 р. комплектуючі кухні були доставлені не у повному обємі та не у тому розмірі (замість стільниці товщиною 38 мм, було виготовлено стільниця товщиною 28 мм; бокові простінки замість 18 мм були 16 мм; шафа під мийку, під витяжку, нижні та верхні шафи не відповідали замовленим розмірам). Через те, що шафа під мийку була мала, зявився зазор; шафа під витяжку не підійшла за розміром, в результаті чого лопнув кахель; ніжні та верхні шафи не підійшли за розміром як в ширину, так й в довжину. В результаті таких дій кухонний гарнітур позивачем не використовується та може бути повернутий відповідачу. З означеного питання позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням виправити зазначені недоліки, але відповідач не відреагував. Невиконання відповідачем своїх зобовязань спричинили позивачу моральні страждання, розмір яких позивачем визначений в сумі 8\~000,00 грн. Предмет позову становлять вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості неякісного виконання робіт та матеріалів за договором підряду від 06.01.2013 р. в сумі 10\~306,00 грн. з поверненням поставлених матеріалів, про відшкодування моральної шкоди в сумі 8\~000,00 грн. тощо. В окремо наданій суду заяві позивач просила також розірвати договір від 06.01.2013 р., який був укладений між нею та відповідачем. У судовому засіданні\~\~позивач вимоги заяви підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просила суд повністю задовольнити позов. Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, правом надання запереч проти позову, тому суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів (ст. 224 ЦПК). Заслухав пояснення позивача, допитав свідка та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, \~06.01.2013 р.\~\~між\~\~сторонами в даній справі був укладений\~\~договір, відповідно до якого відповідач за дорученням позивача взяв на себе зобовязання виконати роботи по виготовленню та доставці меблів за розцінками виконавця (відповідача), а замовник (позивач) зобовязався прийняти готовий виріб та роботу відповідно до умов даного договору. Укладаючи даний договір (а.с. 8), сторони за ним погодили, що якість виробів, що поставляються, повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробів (п. 1 договору). Сторони за цим договором погодили, що вартість виробів складає 10\~306,00 грн., завдаток дорівнює суму 500,00 грн., борг до доставки 9\~806,00 грн. (п. 3.1 договору). Як встановлено судом на підставі підпису на договорі, борг в розмірі 2\~806 грн. був сплачений замовником повністю. Відповідно до п. 3.2 договору після виконання п. 3.1 виконавець зобовязується виготовити та доставити вироби протягом 25 робочих днів. У випадку, якщо вироби мають нестандарту комплектацію, строк виготовлення та доставки збільшується до 49 робочих днів. Утім, відповідач не виконав умови договору: вироби не були поставлені в обумовлений договором строк, а та частина, що була поставлена, не відповідала розмірам приміщення кухні позивача, в якій вони мали бути встановлені, та була неякісною, що, окрім пояснень позивача, підтвердив свідок [PERSON], який пояснив що [PERSON] є його тещею, та йому відомо про те, що вона, укладаючи договір, погодилася на усі запропоновані відповідачем умови, оскільки мала намір покращити приміщення кухні, утім, відповідач не виконав договірного зобовязання: поставлені меблі не відповідали розмірам кухні [PERSON], були поставлені не у повному обсязі, відрізнялися кольором, шафи не містили фасадів, меблі були виготовлені неакуратно, частина їх не була проклеєна, на даний час деякі з виробів ще перебувають у картонних коробках невстановленими, оскільки установка меблів не була виконана повністю. Стан поставлених кухонних меблів підтверджується також наданими позивачем фотографіями. Суду не було надано доказів на підтвердження надання відповідачем відповідача на письмові заяви претензії позивача та доказів на спростування доводів позивача. Таким чином, суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо істотних недоліків в роботі за договором з боку відповідача та поставлення меблів не у повному обсязі (ст.ст. 10, 60 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Зміст зазначених у ст. 15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах статей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У тих випадках, коли спеціальною нормою закону встановлений інший, ніж визначений ст. 16 ЦК України, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК України і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках коли ці способи тотожні і на них поширюється дія ЦК. Як встановлено судом, між сторонами було укладено договір побутового підряду, тобто спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та §2 «Побутовий підряд» глави 61 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч. 3 ст. 865 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 870 ЦК України за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження факту відсутності істотних недоліків виробів у відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, оскільки\~\~обов'язок доказування у справах даної категорії лежить на продавцеві. Відповідно до ст. 651 ЦК України\~\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, позивач, отримавши вироби, на якість та розмір яких заздалегідь розраховувала, була значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору, у зв'язку з чим позивач не має можливості їх використати за призначенням, тому вказані недоліки виробів є істотними. Відтак, для суду вбачаються підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 10 306,00 грн., які були сплачені нею за договором. Разом з тим, виходячи з\~\~принципу справедливості та добросовісності, оскільки поставлені відповідачем вироби представляють собою певну цінність, для суду наявні також підстави повернення їх відповідачу після отримання позивачем стягнутих коштів. Розвязуючи вимогу позову про відшкодування моральної шкоди та відмовляючи в її задоволенні, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Законом визначені наступні підстави для відшкодування моральної шкоди: як вбачається із змісту ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів також є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, утім, підстави для її відшкодування, які визначені у ст. 23 ЦК України; разом з тим, за ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Утім, позивач не виконав обовязок доказування у частині спричинення моральної шкоди; посилаючись у позові на незручності у звязку з невиконанням з боку відповідача договірного зобовязання, поза увагою позивача залишилося те, що під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, тобто моральна шкода полягає насамперед у душевних стражданнях, утім, позивач не надав доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України на наявність цих душевних страждань, за яких суд мав би змогу встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача про спричинення моральної шкоди. Питання про розподіл судових\~\~витрат вирішено у відповідності до ст.ст.\~88\~та\~215 ЦПК України.

Outcome: partial