Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду в інтересах неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої [PERSON], вихованням доньки не займається, не цікавиться життям, навчанням та здоров'ям доньки, не піклується про неї, більш того, робить життя позивачки та їх спільної дитини нестерпним, внаслідок чого донька відмовляється підтримувати з відповідачем будь-які контакти, так як батькова негідна поведінка налаштувала дитину вороже до нього, враховуючи дані обставини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, мотивуючи це тим, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому підстав для позбавлення його батьківських прав, не має. Третя особа - Петрівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області подав заяву в якій просив розглядати справу за відсутності представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - Петрівської районної державної адміністрації Петрівського району Кіровоградської області, як органу опіки і піклування, в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог позивача, мотивуючи це тим, що на засіданні комісії з питань прав дитини, було прийняте рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.16). Позивач, яка являється матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], стверджує те, що відповідач, будучи батьком їх неповнолітньої доньки вихованням доньки не займається, не цікавиться життям, навчанням та здоров'ям доньки, не піклується про неї, більш того, робить життя позивачки та їх спільної дитини нестерпним, внаслідок чого донька відмовляється підтримувати з відповідачем будь-які контакти, так як батькова негідна поведінка налаштувала дитину вороже до нього. Відповідно до ч. 1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з копії розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації Петрівського району Кіровоградської області від 01.09.2015 року за №293-р, було визначено порядок зустрічей відповідача з донькою (а.с.13). Також з матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Батьки дитини проживали однією сімє'ю без реєстрації шлюбу з 1999 року по 2013 рік, в даний час проживають окремо, дитина проживає з матір'ю. Після припинення шлюбних стосунків відповідач виїхав для постійного місця проживання в інший населений пункт, де він проживає в нормальних умовах, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, яка дозволяє утримувати дитину, по місцю роботи характеризується позитивно, будь яких нарікань з боку органів влади та місцевого самоврядування не має, що підтверджується довідкою від 18.10.2017 року виданою Петрівським ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Згідно акту обстеження умов проживання відповідача від 06.10.2017 року, за місцем його проживання створені належні умови для проживання дитини та зазначено, що батько дитини - [PERSON] бажає виховувати дитину та бажає бачитися з донькою (а.с.77). Крім цього, на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24.12.2013 року, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 42-23). Як вбачається з довідки виданої з місця роботи відповідача від 08.12.2016 року, з заробітної плати [PERSON] за рішенням суду, щомісячно відраховуються аліменти на утримання доньки (а. с.47). Також в матеріалах справи мається довідка з Ганнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 16.06.2017 року про те, що за період навчання в школі [PERSON], її батько [PERSON] неодноразово приїздив до школи, цікавиться навчальними досягненнями доньки та її здоров'ям (а. с.49). Тобто, зазначене спростовує ствердження позивача про те, що відповідач вихованням доньки не займається, не цікавиться життям, навчанням та здоров'ям доньки, не піклується про неї. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], від 17.10.2017 року, наданого Петрівською районною державною адміністрацією Петрівського району Кіровоградської області, на засіданні комісії з питань прав дитини 12.10.2017 року, було прийняте рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача (а.с.76). Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суд вважає, що в ході судового розгляду справи не здобуто доказів, того що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволені позовних вимог, щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки та виключення з актового запису дитини відомостей про батька. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.150, 161, 164 Сімейного кодексу України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Outcome: dismissed