Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якому вказує, що 03.06.2013р. [PERSON] продав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожному в рівних частинах по 1/4, земельну ділянку площею 0,026га, яка розташована [ADDRESS]. Ця земельна ділянка належала продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Херсонським міським управлінням земельних ресурсів та додаткового рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.07.2012р., яке на даний час скасовано. На цій ділянці розташовані 43/100 частин домоволодіння, яких належить відповідачам і 40/100 частин домоволодіння, яких належить позивачу. Тому позивач просить договір купівлі-продажу земельної ділянки визнати недійсним. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримуючи в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 26.10.2009р. позов [PERSON] про виділ частки в натурі задоволено, виділено у її власність в натурі приміщення і частину з надвірних споруд та будівель, що складає 40/100 частин домоволодіння, яке ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 19.01.2010р. залишено без змін та зареєстровано 26.04.2010р. Відповідно до додаткового рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.07.2012р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: ХДБТІ, Перша Херсонська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми, визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 0,0260га, кадастровий №6510136300:31:002:0070, яка розташована за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12.12.2013р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, додаткове рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.07.2013р. скасовано. Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.06.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, [PERSON] [PERSON] продав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожному в рівних частинах по 1/4, земельну ділянку площею 0,036га, яка розташована [ADDRESS]. Ця земельна ділянка належала продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Херсонським міським управлінням земельних ресурсів та додаткового рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.07.2012р., яке на даний час скасовано. На цій ділянці розташовані 43/100 частин домоволодіння, яких належить відповідачам і 40/100 частин домоволодіння, яких належить позивачу. Відповідно до ст.203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст.236 ЦК України - Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; до ст.330 ЦК України - якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України - якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно ст.658 ЦК України - право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Ст.377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, встановлених для попереднього землекористувача. Взявши до уваги постанову Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зі змісту якої вбачається, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, суд приходить до висновку про наявність у [PERSON] законних підстав для звернення до суду за захистом своїх прав. Враховуючи вищенаведене, оскільки додаткове рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.07.2012р. про визнання за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки 0,0260га, кадастровий №6510136300:31:002:0070, яка розташована за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] скасовано. Крім того, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не можуть бути добросовісними набувачами за договором купівлі-продажу, оскільки земельна ділянка, яка було предметом договору купівлі-продажу, була придбана ними в особи, яка не мала права його відчужувати, тому суд вважає позов таким, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині скасування купівлі-продажу від 03.06.2013р., земельної ділянки, на яку має права [PERSON].

Outcome: partial