Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідачів. Свій позов мотивувала тим, позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] року у них народився син - [PERSON], однак у зв'язку з відмовою відповідача, запис про батька було внесено відповідно до ст.135 СК України. Позивач вважає, що батьком дитини є [PERSON], а тому на підставі наданих нею доказів просить визнати його батьком своєї дитини та зобов'язати внести зміни до актового запису. Крім того зазначає, що в середині 2014 року стосунки між сторонами припинено, дитина проживає з матір'ю. Відповідач батьківських обов'язків не виконує та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. При цьому не заперечували щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі про який зазначає відповідач. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Визнав себе батьком дитини та просить стягнути з нього аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав заяв, відповідно до якої просять розгляд справи провести у їх відсутність, при розгляді справи покладаються на думку суду. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо визнання батьківства, обов'язку батьків утримувати дітей та його виконання. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], матір'ю якого є [PERSON] - позивач по справі. Запис про батька дитини здійснено відповідно до ст.135 СК України за вказівкою матері та вказано «[PERSON]». Відповідач визнав себе батьком дитини в судовому засіданні. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо , зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, таким, що не суперечить закону, та не порушення при цьому прав інших осіб, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] батьком [PERSON]. Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, які визначені у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду органи державної реєстрації актів цивільного стану вносять відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видають нове свідоцтво про народження. Зважаючи на визнання відповідача батьком дитини, відповідно задоволенню підлягають вимоги і про внесення змін до актового запису щодо цього. Дитина проживає разом з матір'ю, яка і несе всі витрати по її утриманню. Відповідач проживає окремо та погоджується сплачувати аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач позов визнав частково та погоджується сплачувати аліменти в розмірі 700,00 грн., а дитина, проживаючи разом з матір'ю, потребує такого утримання. При цьому суд звертає увагу, що мати не заперечує щодо встановлення аліментів у розмірі, зазначеному відповідачем. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 700,00 грн. щомісячно. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 11.11.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору, а також на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial