Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила: - розірвати укладений між ними шлюб; - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; - визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що спільне сімейне життя у них з [PERSON] не склалося, після укладення шлюбу стосунки погіршувалися, відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, наносив їй тілесні ушкодження, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, тривалий час вони проживають окремо. Від спільного подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яку відповідач належним чином матеріально не забезпечує. 27 квітня 2021 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області, за заявою позивача, позовна вимога щодо визначення місця проживання дитини була залишена без розгляду. 30 вересня 2021 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області, за заявою позивача, позовна вимога щодо стягнення аліментів була залишена без розгляду. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій вказує на те, що позовну вимогу щодо розірвання шлюбу підтримує повністю, просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовну вимогу щодо розірвання шлюбу визнає в повному обсязі. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши докази подані сторонами приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Так, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають у шлюбі зареєстрованому 30 квітня 2020 року Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (актовий запис № 25), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 30 квітня 2020 року. Від спільного подружнього життя мають дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 22 липня 2020 року серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Частиною 2 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. В силу вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що спільне сімейне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося, шлюб носить формальний характер, відповідач допустив щодо дружини протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, а саме застосовував фізичне насильство, примирення, та подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню лише 50 відсотків судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved