Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» від 19.11.2018 року про державну реєстрацію, індексний номер: 44118932 та припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на будівлю, загальною площею 61,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право власності на будівлю, загальною площею 61,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , здійснений 16.11.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», номер запису про право власності 28986443 від 16.11.2018 року; відновити записи у Державному реєстрі речових прав на майно та у реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо власника [PERSON] на будівлю, загальною площею 61,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між нею та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено два договори про надання споживчого кредиту, а саме: 28.02.2008 року Договір №11306940000, відповідно до якого вона отримала кредит у сумі 122000 доларів США та 11.09.2008 року Договір №11393188000, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 49000 доларів США. Внаслідок зміни валютно-обмінного курсу у 2009-2011 роках вона допустила короткотермінові прострочення виконання зобов`язань. У зв`язку із чим Банк звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення усієї суми заборгованості за вказаними договорами у 2011 році. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.12.2011 року позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» частково задоволено, достроково стягнуто з позивача на користь Банку заборгованість за Договором №11306940000, у задоволенні вимоги Банку про дострокове стягнення коштів за Договором №11393188000 відмовлено. Дане рішення набрало законної сили та на підставі нього видано виконавчий лист. Також позивач покликається на те, що для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаними договорами були укладені договори іпотеки: Договір іпотеки від 28.02.2008 року нежитлового приміщення площею 62,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та Договір іпотеки від 11.09.2008 року двокімнатної квартири загальною площею 41,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.12.2011 року стягнуто заборгованість за кредитним договором. [PERSON] зазначає, що дане рішення набрало законної сили, проте не було пред`явлено до виконання. А 13.02.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2, за яким право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «Укрсиббанк» за кредитним договором №11306940000 від 28.08.2008 року відступлено ТОВ «Кей-Колект». 16.11.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р. внесено запис про право власності № [NUMBER] за ТОВ «Кей-Колект» на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності вказано: Договір факторинру, серія та номер:2, виданий 13.02.2012 року, видавник: ПАТ «Укрсиббанк»/ТзОВ «Кей-Колект»; вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 649-650, виданий 13.02.2012 року, видавник: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В.; вимога про усунення поршень основного зобов`язання, серія та номер: 735664 /ЛД85, виданий 04.08.2016 року, видавник: ТзОВ «Кей-Колект»; повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором або договором про відкриття та використання картрахунку, серія та номер: 12-22/7002, виданий 29.02.2012 року, видавник: АТ «Укрсиббанк»; рекомендоване повідомлення про вручення, серія та номер: 7900722309363, виданий 28.02.2008 року, видавник: Укрпошта; Договір іпотеки, серія та номер: 1105,1106, виданий 28.02.2008 року, видавник: приватний нотарус Львівського нотаріального округу Кулиняк І.Я. Позивач покликається на те, що вимоги про усунення порушень основного зобов`язання вона не отримувала. Крім того зазначає, що реєстратор не мав права здійснювати реєстрацію права власності, оскільки не було укладено окремого договору, як це передбачено п.5.2.1 Договору іпотеки. Більше того, вважає, що ТОВ «Кей-Колект» пропущено строк позовної давності щодо будь-яких вимог ТОВ «Кей-Колект», оскільки жодних звернень зі сторони Банку чи зі сторони ТОВ «Кей-Колект» на її адресу не поступали впродовж понад 7 років. У зв`язку із чим змушена звернутися до суду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із тим, що вважає, що наявність рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12.12.2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором не позбавляє права ТОВ «Кей-Колект» задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Також покликається на те, що ТОВ «Кей-Колект» надало державному реєстратору передбачені п.61 Постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 року документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки. Крім того, покликається на те, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно , яке є предметом іпотеки , є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на факти, викладені у позовні заяві, крім того, [PERSON] пояснила, що при здійсненні державної реєстрації права власності державним реєстратором не було перевірено іпотечних застережень. Крім того державним реєстратором не було перевірено п.5.2 Договору, яким передбачено укладення окремого договору, проте такий укладено не було. Відтак, позивач вважає, що державний реєстратор не мала права реєструвати право власності. Представник відповідача державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Лилик В.В. у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, зазначив, що державним реєстратором було дотримано порядок здійснення реєстраційних дій. Підстав для відмови у здійсненні реєстрації не було. Дійсно реєстратору не було надано окремого договору, проте, представник відповідача вважає, що це не було обов`язковою вимогою. В подальшому у судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснив, що державному реєстратору було надано всі необхідні документи, передбачені п.61 постанов КМУ №1127 для реєстрації права власності. Крім того, покликається на ч.4 ст.33 Закону України «Про іпотеку», з якої вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Вважає, що п.1 Розділу 5 Договору іпотеки від 28.02.2008 року між сторонами погоджено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши їх доказами суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Згідно з частиною другою ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободу та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Велика Палата Верховного Суду у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) дійшла висновку про те, що спір про скасування запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Ефективним способом захисту права власності позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права на нерухоме майно (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем і відповідачем. Відтак, позовна вимога про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення не може бути звернена до приватного нотаріуса, а звертається до особи, яка порушує право власності. Подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, провадження № 14-397цс19. По суті справи, судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено два договори про надання споживчого кредиту, а саме: 28.02.2008 року Договір №11306940000, відповідно до якого вона отримала кредит у сумі 122000 доларів США та 11.09.2008 року Договір №11393188000, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 49000 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаними договорами були укладені договори іпотеки: Договір іпотеки від 28.02.2008 року нежитлового приміщення площею 62,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та Договір іпотеки від 11.09.2008 року двокімнатної квартири загальною площею 41,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок зміни валютно-обмінного курсу у 2009-2011 роках вона допустила короткотермінові прострочення виконання зобов`язань. У зв`язку із чим Банк звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення усієї суми заборгованості за вказаними договорами у 2011 році. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.12.2011 року позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» частково задоволено, достроково стягнуто з позивача на користь Банку заборгованість за Договором №1, у задоволенні вимоги Банку про дострокове стягнення коштів за Договором №2 відмовлено. Дане рішення набрало законної сили та на підставі нього видано виконавчий лист. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.12.2011 року стягнуто заборгованість за кредитним договором. Дане рішення набрало законної сили, проте не було пред`явлено до виконання. 13.02.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2, за яким право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «Укрсиббанк» за кредитним договором №11306940000 від 28.08.2008 року відступлено ТОВ «Кей-Колект». 16.11.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р. внесено запис про право власності № [NUMBER] за ТОВ «Кей-Колект» на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності вказано: Договір факторингу, серія та номер:2, виданий 13.02.2012 року, видавник: ПАТ «Укрсиббанк»/ТзОВ «Кей-Колект»; вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 649-650, виданий 13.02.2012 року, видавник: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В.; вимога про усунення поршень основного зобов`язання, серія та номер: 735664 /ЛД85, виданий 04.08.2016 року, видавник: ТзОВ «Кей-Колект»; повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором або договором про відкриття та використання картрахунку, серія та номер: 12-22/7002, виданий 29.02.2012 року, видавник: АТ «Укрсиббанк»; рекомендоване повідомлення про вручення, серія та номер: 7900722309363, виданий 28.02.2008 року, видавник: Укрпошта; Договір іпотеки, серія та номер: 1105,1106, виданий 28.02.2008 року, видавник: приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Кулиняк І.Я. Статтею 19 Конституції України передбачено обов`язок органів державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 4 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 19.10.2016 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, п.5.2.1 Договору іпотеки (нерухомого майна) від 28.02.2008 року узгоджено між сторонами передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Проте, між сторонами окремого договору не було укладено. Державна реєстрація регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 61 постанови КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року в редакції, яка діяла на момент вчинення державної реєстрації для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Пунктом 12 вищевказаної постанови передбачено, що державний реєстратор здійснює розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. ТзОВ «Кей-Колект» було надано державному реєстратору Вимогу про усунення порушень основного зобов`язання за №735664/ЛД85 від 04.08.2016 року, яка була також надіслана [PERSON] . Проте, позивач стверджує, що вона Вимоги не отримувала. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 17.12.2014 року по справі №143цс14 під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Суд не розцінює повідомлення про вручення поштового відправлення 7900722309363 від 29.08.2016 року, як належне отримання [PERSON] . Вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, оскільки відправником зазначено ФОП [PERSON] . Крім того, в розпорядження суду не надано опису-вкладення відправленого листа. Відтак, дане повідомлення не може бути документом, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Крім того, відповідно до ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Проте, всупереч вимогам законодавства державному реєстратору не було представлено оцінки іпотечного майна. Враховуючи те, що подані державному реєстратору документи не відповідали вимогам Закону, згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] за ТзОВ «Кей-Колект» підлягала відмові. Пунктами 1 та 2 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено обов`язок державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; а також обов`язок перевірити документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відтак, з урахуванням того, що законодавцем визначено чіткі документи, на підставі яких проводиться державна реєстрація, суд приходить до висновку, що слід скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» від 19.11.2018 року про державну реєстрацію, індексний номер: 44118932 та припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на будівлю, загальною площею 61,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «кей-Колект» право власності на будівлю, загальною площею 61,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , здійснений 16.11.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», номер запису про право власності 28986443 від 16.11.2018 року. Відновити записи у Державному реєстрі речових прав на майно та у реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо власника [PERSON] на будівлю, загальною площею 61,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved