Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у сумі 250000 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та пояснили, що у 2008 році відповідачем були порушені її права щодо отримання житла. Вона звернулася до суду з позовом до цього ж відповідача за захистом порушених прав. 02.11.2012 року Дзержинським районним судом її позовні вимоги задоволено, дії відповідача щодо розподілу житла визнано неправомірними. Рішенням колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.06.2013 року апеляційну скаргу відповідача відхилено. Рішенням колегії суддів палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.09.2013 року касаційну скаргу відповідача відхилено. Таким чином, рішеннями судів встановлено протиправність дій відповідача. У зв'язку з викладеним, вона зазнала моральних та фізичних страждань від протиправних дій відповідача, переживань та хвилювань, порушення звичного способу життя, була змушена проходити лікування, порушення життєвих планів, тощо. У зв'язку з викладеним вважає, що неправомірними діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду. Шкоду оцінює у сумі 250000 гривень та просить стягнути її з відповідача. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та показали, що у позові відсутні розрахунки моральної шкоди, і, отже, її розмір є недоведеним, медичні довідки, надані позивачем, датовані до періоду, коли стався факт, що послужив причиною судового спору з позивачем. Крім того, вказана вимога уже розглядалася Дзержинським судом під час розгляду первинного позову. Крім того, відповідачем не порушувалися права позивача, оскільки УБЖП не виконувало рішення щодо надання житла, а просто отримало від Управління освіти та науки виконкому список з прізвищами осіб, яким повинно бути надано житло. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши документи та матеріали, що маються у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як видно з матеріалів справи, 02.11.2012 року Дзержинським районним судом позовні вимоги цього ж позивача до цього ж відповідача( з питань розподілу житла, що послужило підставою для подання даного позову) задоволено, дії відповідача щодо розподілу житла визнано неправомірними (а.с. 7-12). Рішенням колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.06.2013 року апеляційну скаргу відповідача відхилено (а.с. 13-17). Рішенням колегії суддів палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.09.2013 року касаційну скаргу відповідача відхилено (а.с.18-20). Таким чином, рішеннями судів, що вступили в законну силу, встановлено факт протиправних дій відповідача щодо позивача з приводу, що є предметом спору. Таким чином, враховуючи викладене та на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, суд доходить до висновку про те, що факт винних та протиправних дій відповідача у відношенні позивача мав місце і доказуванню не підлягає. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, суд доходить до висновку про те, що моральна шкода, спричинена винними протиправними діями відповідача позивачу (у випадку доведення такого заподіяння моральної шкоди) підлягає відшкодуванню. Розглядаючи питання щодо наявності самого факту спричинення моральної шкоди, суд виходить з того, що протиправними винними діями відповідача порушено права позивача на отримання житла. Враховуючи суспільну важливість вказаних правовідносин для життя громадян, суд доходить до висновку, що вказаними діями позивачу було спричинено суттєві моральні страждання та переживання, було порушено його життєві плани та сподівання, і, отже, вказаними винними та протиправними діями спричинено моральну шкоду. При цьому, суд доходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, заявлений у позові, в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України належним чином у повному обсязі не доведено, і, отже, позовні вимоги у повному обсязі задоволенню не підлягають. Оцінюючи характер правовідносин, що склалися між сторонами, їх тривалість та вплив на силу моральних страждань та переживань позивача, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди 5000 (п'яти тисяч) гривень, вважаючи, що такий розмір моральної шкоди буде відповідати ступеню та тяжкості заподіяних позивачу моральних страждань та переживань. При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що вимога про відшкодування моральної шкоди розглядалася раніше при розгляді судами вищевказаного позову [PERSON] до відповідача, оскільки вимоги про відшкодуванні моральної шкоди (згідно наведених вище рішень судів, а.с. 7-20) не розглядалися. На підставі викладеного , та

Outcome: partial