Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку, покликаючись на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23\~грудня 2016\~року стягнуто\~з відповідача на його користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 липня 2017 року стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по надбавках та доплатах. Просить стягнути з відповідача 171970,40 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 4000,00 грн. на професійну правничу допомогу. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечує, покликається на те, що між позивачем та відповідачем не було узгоджено суми недопаченої заробітної плати, а отже виплата зі сторони відповідача була можлива вмключно згідно рішення суду, однак з вини позивача судовий розгляд затягувався. Вважає розмір середнього заробітку неспівмірним. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2016 року стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь позивача заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 34530,33 грн. \~ \~ \~ \~Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2017 року стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь позивача заборгованість по надбавках та доплатах за роботу у нічний час, у шкідливих умовах праці у розмірі 17348,98 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, відповідно до ст. 117 КЗпП в разі\~невиплати з\~вини власника\~або уповноваженого\~ним органу\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 219,35 грн., а тому середній заробіток за час затримки розрахунку з 24 лютого 2016 року по 11 квітня 2019 року становить 171970,40 грн. (219,35 грн.*784 роб.дн.). Отже, оскільки відповідачем при звільненні позивача не проведено належним чином та у повному обсязі виплату заробітної плати, з відповідача слід стягнути 171970,40 грн. середнього заробітку за час затримки з 24 лютого 2016 року по 11 квітня 2019 року, крім того, відповідачем не надано жодних заперечень щодо розрахунків позивача, а також інших обґрунтованих розрахунків. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 1719,70 грн. судового збору, а також з відповідача слід стягнути на користь позивача 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що стверджується квитанцією №85 від 13 серпня 2019 року.

Outcome: approved