Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідачів, третьої особи про визначення додаткового строку тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя померла залишила заповіт на її ім`я, за яким заповіла їй все належне майно. Однак на даний час вона не може оформити спадщину після смерті спадкодавця, оскільки нею пропущений шестимісячний строк на прийняття спадщини. Вважає, що визначений законом строк для прийняття спадщини пропустила із поважних причин, оскільки вона не була обізнаною про існування заповіту вчиненого на її ім`я. Заповіт знайшла її мати, коли прибирала вдома. А тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 04.09.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження із стадії підготовчого засідання. Відповідачі та треті особи у встановлений судом строк відзивів на позов та пояснень не надавали. В підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з аналогічних підстав, додатково пояснила, що разом з бабусею проживав її брат, а вона з матір`ю та сім`єю проживала за іншою адресою. Дотримуючись традицій, вони після смерті бабусі півроку в будинку нічого не робили, а після того як пройшов цей час, мати прибираючи випадково серед документів знайшла заповіт, який складений бабусею на її ім`я. Просить позов задовольнити. Відповідачі в підготовчому засіданні позовні вимоги визнали, суду пояснили, що вони являються спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] додатково пояснила, що дійсно вона в червні 2019 прибираючи в будинку, де проживала покійна, знайшла заповіт посвідчений на ім`я позивачки. Позивач дійсно пропустила строк на прийняття спадщини за своїм заповітом, однак вони не заперечують щодо визначення їй додаткового строку, оскільки такий строк вона пропустила з поважних причин. Крім того, відповідачі подали заяви, згідно яких не заперечують проти завершення розгляду справи в підготовчому засіданні. Представники третіх осіб в підготовчому засіданні не заперечили щодо задоволення позовних вимог. У випадку визнання судом причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними, не заперечують щодо встановлення додаткового строку. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб дослідивши та перевіривши письмові докази у справі у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, суд позовні вимоги задовольняє з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.9), [PERSON] померла [INFO] , про що вчинено актовий запис №152 від 02.11.2018. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 23.12.2014, посвідченого державним нотаріусом Верховинської районної державної нотаріальної контори Павлюком І.І. (а.с.10), згідно якого [PERSON] заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, позивачу [PERSON] , 1987 року народження. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 Кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач із спадкодавцем не проживала, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк для прийняття спадщини не звернулася та пропустила шестимісячний строк після відкриття спадщини, мотивуючи це тим, що їй не було відомо про існування заповіту. В той же час, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правової позиції, що викладена Верховним Судом у постанові № 565/1145/17 від 26.06.2019 необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882, довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні об`єктивно встановлено, що [PERSON] була необізнаною про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й відповідно нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, що позбавило позивача можливості реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом строк. Отже, враховуючи ті обставини, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин внаслідок об`єктивних та істотних труднощів для вчинення цих дій, а інші спадкоємці не заперечують щодо визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважає, що позивачу слід визначити додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, який на думку суду буде достатнім для реалізації нею своїх спадкових прав. При цьому, з урахуванням положень ч.3 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки відповідачі визнали повністю позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні.

Outcome: partial