Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ПВСП СТО «Карлссон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що в провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №12016040030000880, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 27.04.2017 року [PERSON] вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Потерпілими у вищезазначеному кримінальному провадженні є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до обставин справи, 28.10.2016 року близько 08.30 год. водій [PERSON] керуючи технічно справним автобусом «Мерседес Бенц Спринтер», державний номер [NUMBER] , що знаходиться в оренді ПВСП СТО «Карссон», рухався в Самарському районі м. Дніпро по вул. Маршала Малиновського з боку вулиці [ADDRESS] в напрямку Самарського мосту. Під час руху [PERSON] порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед зміною напрямку руху праворуч, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в районі б.92 по [ADDRESS] , змінив напрям свого руху праворуч та зіткнувся зі стоячим попереду нього вантажним автомобілем «Мерседес Бенц Аксор», державний номер [NUMBER] , з напівпричепом «Шварцмюллер», д.н. [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автобуса «Мерседес Бенц Спринтер» [PERSON] , спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером згідно висновку судово-медичної експертизи №1215е від 26.04.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.І.З-б,м «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 7.01.1995 року №6. Пасажиру [PERSON] спричинено тілесні ушкодження які за своїм характером згідно висновку судово-медичної експертизи № 203е від 24.01.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день), згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Пасажиру [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером згідно висновку судово-медичної експертизи №1208е від 26.04.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3 - в, л «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6. Пасажиру [PERSON] , який є батьком позивача [PERSON] , спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером згідно висновку судово-медичної експертизи №23 03/547-Н від 29.11.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті. Відповідно до цивільно-правового договору №ЦЦ від 24.10.2016 року ПВСП СТО «Карлссон» укладеного між підприємством в особі директора [PERSON]. та фізичною особою [PERSON] останній виконував роботи водія транспортного засобу з перевезення пасажирів. Станом на 31.07.2017 року жодних виплат їм як потерпілим ПВСП СТО «Карссон» та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» здійснено не було. Оскільки цивільна відповідальність ПВСП СТО «Карлссон» була застрахована у страховій компанії ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», тому враховуючи вище перелічене [PERSON] оцінює заподіяну моральну та матеріальну шкоду у розмірі 300000 грн., що підлягає стягненню на його користь зі страхової компанії ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» матеріальну шкоду в сумі 49000 грн., з ПВСП СТО «Карссон» в сумі 251000 грн., з яких 51000 грн. матеріальна та 200000 грн. моральна шкода. [PERSON] оцінює заподіяну матеріальну та моральну шкоду у розмірі 300000 грн., що підлягає стягненню на її користь зі страхової компанії ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» матеріальну шкоду в сумі 49000 грн., з ПВСП СТО «Карссон» моральну шкоду в сумі 251000 грн. [PERSON] оцінює заподіяну матеріальну та моральну шкоду у розмірі 715631,56 грн., що підлягає стягненню на її користь зі страхової компанії ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» матеріальну шкоду в сумі 49000 грн., з ПВСП СТО «Карссон» моральну шкоду в сумі 249000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 466031,56 грн. [PERSON] оцінює заподіяну йому матеріальну та моральну шкоду в наслідок смерті батька, у розмірі 503000 грн., що підлягає стягненню на його користь зі страхової компанії ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» матеріальну шкоду в сумі 49000 грн., з ПВСП СТО «Карлссон» моральну шкоду в сумі 439000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 15000 грн. Позивачі просили ухвалити рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги та стягнути на їх користь вищезазначені суми заподіяної шкоди. 11.02.2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2018 року щодо [PERSON] в частині цивільного позову було скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції. 06.05.2019 року ухвалою суду позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» та Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином; позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» та Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином; позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» та Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином; позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» та Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином та прийнято до провадження та призначити до розгляду справи в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження на 06 червня 2019 року о 13 год. 00 хв. (а.с. 56-57). 06.06.2019 року від представника відповідача ПВСП СТО «Карлссон» надійшов відзив на позовні заяви відповідно до якого останній заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що підприємство не є належним відповідачем по справі, а суми заявлені в рахунок відшкодування моральної шкоди не підтверджуються будь-якими доказами. Крім того, [PERSON] здійснював свою професійну діяльність на підставі цивільно-правового договору а тому не перебував із підприємством у трудових відносинах в їх правовому розумінні. А тому відповідно до п.2.2. ПДР України, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. А тому, належним відповідачем по справі, має бути, безпосередньо [PERSON] (а.с.78-81). В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав їх необґрунтованості. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, та зазначив, що моторним бюро постраждалим в серпні 2018 року були здійснені виплати. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2016 року близько 08.30 год. водій [PERSON] керуючи технічно справним автобусом «Мерседес Бенц Спринтер» державний номер [NUMBER] , що знаходиться в оренді ПВСП СТО «Карссон» рухався в Самарському районі м. Дніпро по вул. Маршала Малиновського з боку вулиці [ADDRESS] в напрямку Самарського мосту. Під час руху [PERSON] порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед зміною напрямку руху праворуч, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в районі б.92 по [ADDRESS] , змінив напрям свого руху праворуч та зіткнувся зі стоячим попереду нього вантажним автомобілем «Мерседес Бенц Аксор», державний номер [NUMBER] , з напівпричепом «Шварцмюллер», д.н. [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автобуса «Мерседес Бенц Спринтер» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , спричинено тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості. Вищезазначені обставини встановлені вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2018 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання. Вирок набрав законної сили. (а.с. 41-51). Так, в обґрунтування позовних вимог про стягнення з ПВСП СТО «Карлсон» сум матеріальної та моральної шкоди, завданої позивачам в результаті ДТП, позивачі посилаються на ту обставину, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПВСП СТО «Карлссон», а тому обов`язок відшкодувати збитки внаслідок ДТП лежить на підприємстві на якому працював [PERSON] .. Згідно полісу №АЕ/3575690 цивільно-правова відповідальність ПВСП СТО «Карлссон» застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Останньою в рахунок відшкодування завданої шкоди було відшкодовано [PERSON] 29921,31 грн., [PERSON] - 14960,66 грн., [PERSON] - 11220,49 грн. Дані обставини були визнані сторонами в судовому засіданні, а тому не підлягають доказуванню. Відповідно до договору оренди автомобіля від 03.02.2016 року автомобіль Mersedes Benz Sprinter 313CDI, державний номер [NUMBER] , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] , на час дорожньо-транспортної пригоди перебував в оренді ПВСП СТО «Карлссон» . 24.10.2016 року між ПВСП СТО «Карлссон» та [PERSON] було укладено цивільно-правовий договір, строком дії до 31.12.2016 року, відповідно до якого Замовник (ПВСП СТО «Карлссон») доручає, а Виконавець ( [PERSON] ) бере на себе зобов`язання виконувати роботи водієм транспортних засобів, які використовую Замовник у своїй діяльності по обслуговуванню маршрутів загального користування. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (п.п. 1.1, 1.2 Договору). Цивільно-правовий договір - це угода між організацією і громадянином на виконання останнім певної роботи, предметом якого є надання певного результату праці, однак з цього договору не виникають трудові відносини, на які поширюються трудове законодавство. Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту прийняття [PERSON] на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, факту роз`яснення [PERSON] його прав та обов`язків інформування про умови праці тощо. Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що [PERSON] мав виконувати вимоги внутрішнього трудового розпорядку, встановлених адміністрацією, дотримуватися трудової дисципліни. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 02.12.2015 року відповідно до якої за договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Водночас відповідно до п. «а» ч. 3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію. Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов`язків. Позивачами не було надано належних доказів прийняття [PERSON] на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою; не надано доказів факту роз`яснення його прав і обов`язків та проінформування під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Таким, чином суд критично ставиться до посилань позивачів на ті обставини, що шкода була завдана [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов`язків у ПВСП СТО «Карлссон», а тому останнє в свою чергу, має нести відповідальність за заподіяну шкоду. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для відшкодування відповідачем ПВСП СТО «Карлссон» завданої моральної та матеріальної шкоди, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Що стосується вимог позивачів щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» то приймаючи рішення про відмову в задоволенні зазначених вимог суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП відповідальність ПВСП СТО «Карлссон» була застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі полісу АЕ №3575690, ліміт відповідальності по якому у момент настання страхового випадку становить 200000 грн. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просили стягнути з відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» по 49000 грн. кожному, як розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, подані позивачами позови не містять в собі будь якого змістовного обґрунтування сум заявленої ними матеріальної шкоди, а також її розрахунків, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати належну юридичну оцінку цим вимогам та встановити розмір матеріальних збитків, що били завдані позивачам з урахуванням раніше виплачених їм сум. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed