Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом в якому із урахуваннях уточнених позовних вимог просить надати дозвіл [PERSON], [INFO], у період із 01.08.2014 по 10.10.2014 року на тимчасовий виїзд за межі державного кордону України, а саме до Італії та Польщі, без згоди батька - [PERSON], [INFO], в супроводі матері або іншої довіреної особи та надати дозвіл [PERSON], [INFO], на виготовлення відповідних документів на тимчасовий виїзд за межі України без згоди відповідача по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу із відповідачем у них народилася донька, яка після розірвання шлюбу проживає разом з нею. Пояснила, що має родичів, які постійно проживають в Італії та Польщі, а відтак має можливість проведення оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном. І з даного приводу зверталася до відповідача із проханням надати дозвіл тимчасово вивезти дитину за межі України, в тому числі й письмово, однак відповідач такі прохання ігнорує, вимагаючи при цьому від позивача письмової відмови від отримання аліментів на дитину, які повинен сплачувати за рішенням суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, на адресу суду направила заяву в якій свої вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв, клопотань або заперечень на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у заочному розгляді за відсутності сторін, відповідно ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони у справі перебували у шлюбі до 2004 року у якому [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с. 3, 5-6). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір'ю [PERSON] Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 152 СК України дитина має право на належне батьківське виховання, та відповідно ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов'язані виховувати дитину та піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом встановлено, що позивач зверталася до відповідача із проханням надати дозвіл на виїзд доньки за кордон, однак відомостей щодо задоволення даного прохання матеріали справи не містять (а.с. 10-12). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі зі стягненням, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved