Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення грошових коштів та пені зазначивши, що 14.01.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір акційного строкового банківського вкладу від 14.01.2014 року № 2630/69/153466, відповідно до якого нею було внесено до каси відповідача грошові кошти у сумі 10 000,00 доларів США, за умовами повернення вкладу 14.05.2014 року. Проте звернувшись письмово 14.05.2014 року безпосередньо до відповідача з заявою про отримання вкладу, відповідачем вимогу позивача було задоволено частково, а саме: 15.05.2014 року позивачеві було видано - 221,00 долар США, 12.06.2014 року - 1 200,00 доларів США та 13.06.2014 року - 800,00 доларів США, а всього - 2 221,00 долар США. Решта грошових коштів, а саме 7 779,00 доларів США, як вважає позивач, відповідачем безпідставно не видається. В обґрунтування позовних вимог позивачем також зазначено, що відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2014 року з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на її користь стягнено суму банківського вкладу, згідно договору акційного строкового банківського вкладу № 2630/69/153466 від 14.01.2014 року з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 7 829,65 доларів США та 272,30 доларів СЩА процентів річних, а також три проценти річних від простроченої суми банківського вкладу в розмірі 82,22 долари США. Крім того позивачем вказано, що згідно з договором № 2630/69/153468 від 14.01.2014 року в касу відповідача нею внесено 3 200, 00 доларів США, дата повернення яких визначалася 14.07.2014 року. В задоволенні неодноразових вимог позивача до відповідача з питання повернення в обумовлений в договорі строк коштів, відповідачем було відмовлено з підстав передбачених п. 2.6.3 договору № 2630/69/153468 від 14.01.2014 року. Згідно з заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2014 року з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на її користь стягнено суму банківського вкладу, згідно договору акційного строкового банківського вкладу № 2630/69/153468 від 14.01.2014 року з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 3 220,24 долари США та 52,27 доларів СЩА процентів річних, а також три проценти річних від простроченої суми банківського вкладу в розмірі 32,09 доларів США. З урахуванням наданих позивачем уточнень до позову, сума заборгованості відповідача перед нею по банківському вкладу № 2630/69/153466 від 14.01.2014 року урахуванням індексу інфляції за період з 01.09.2014 року по 21.11.2014 року збільшилася на 579,39 доларів США. Сума процентів на цей же банківський вклад за станом на 21.11. 2014 року збільшилася на 148, 23 долари США. Сума 3% річних від простроченої суми до цього ж договору за станом на 21.11.2014 року склала 44, 76 доларів США. Сума заборгованості відповідача перед нею по банківському вкладу № 2630/69/153468 від 14.01.2014 року урахуванням індексу інфляції за період з 01.09.2014 року по 21.11.2014 року збільшилася на 238,30 доларів США. Сума процентів на цей же банківський вклад за станом на 21.11. 2014 року збільшилася на 60, 98 доларів США. Сума 3% річних від простроченої суми до цього ж договору за станом на 21.11.2014 року склала 18, 41 доларів США Вважаючи порушеними свої майнові права та інтереси позивач з даним позовом звернулася до відповідача. Представник позивача до суду надав заяву, відповідно до якої розгляд справи просив здійснити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи представник позивача не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено наступні факти. 14.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір акційного строкового банківського вкладу від 14.01.2014 року № 2630/69/153466, відповідно до якого позивачем було внесено до каси відповідача грошові кошти у сумі 10 000,00 доларів США, за умовами повернення вкладу 14.05.2014 року. Звернувшись письмово 14.05.2014 року безпосередньо до відповідача з заявою про отримання вкладу, відповідачем вимогу позивача було задоволено частково, а саме: 15.05.2014 року позивачеві було видано - 221,00 долар США, 12.06.2014 року - 1 200,00 доларів США та 13.06.2014 року - 800,00 доларів США, а всього - 2 221,00 долар США. Залишок боргу відповідача перед позивачем склав 7 779,00 доларів США. Відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2014 року з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь позивача було стягнено суму банківського вкладу, згідно договору акційного строкового банківського вкладу № 2630/69/153466 від 14.01.2014 року з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 7 829,65 доларів США та 272,30 доларів СЩА процентів річних, а також три проценти річних від простроченої суми банківського вкладу в розмірі 82,22 долари США. Згідно з договором № 2630/69/153468 від 14.01.2014 року в касу відповідача позивачем було внесено 3 200, 00 доларів США, дата повернення яких визначалася 14.07.2014 року. В задоволенні неодноразових вимог позивача до відповідача з питання повернення в обумовлений в договорі строк коштів, відповідачем було відмовлено з підстав передбачених п. 2.6.3 договору № 2630/69/153468 від 14.01.2014 року. Згідно з заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2014 року з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь позивача стягнено суму банківського вкладу, згідно договору акційного строкового банківського вкладу № 2630/69/153468 від 14.01.2014 року з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 3 220,24 долари США та 52,27 доларів СЩА процентів річних, а також три проценти річних від простроченої суми банківського вкладу в розмірі 32,09 доларів США. Сума заборгованості відповідача перед позивачем по банківському вкладу № 2630/69/153466 від 14.01.2014 року урахуванням індексу інфляції за період з 01.09.2014 року по 21.11.2014 року збільшилася на 579,39 доларів США. Сума процентів на цей же банківський вклад за станом на 21.11. 2014 року збільшилася на 148, 23 долари США. Сума 3% річних від простроченої суми до цього ж договору за станом на 21.11.2014 року склала 44, 76 доларів США. Сума заборгованості відповідача перед позивачем по банківському вкладу № 2630/69/153468 від 14.01.2014 року урахуванням індексу інфляції за період з 01.09.2014 року по 21.11.2014 року збільшилася на 238,30 доларів США. Сума процентів на цей же банківський вклад за станом на 21.11. 2014 року збільшилася на 60, 98 доларів США. Сума 3% річних від простроченої суми до цього ж договору за станом на 21.11.2014 року склала 18, 41 доларів США Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.. 611 ЦК України). У відповідності до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 1060 та ч.2 ст. 1228 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved