Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом та просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 9, по вул. Станційна, в с. Пичугине Криворізького району Дніпропетровської області, який належить їй на праві власності. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Станційна, 9 в с. Пичугине, Криворізького району Дніпропетровської області. У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровані відповідачі, які в будинку з 2008 року, тобто, з дня набуття позивачем на нього права власності, ніколи не проживали, та в добровільному порядку не бажають знятися з обліку за місцем реєстрації, чим вчиняють позивачу перешкоди у користуванні її майном. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до початку розгляду справи представник позивача надав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.35). Представник третьої особи Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав клопотання про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги визнав (а.с.25). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили (а.с.31,32,33,37,38-40). У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою: вул. Станціна, 9 в с. Пичугине Криворізького району Дніпропетровської області, про що свідчать свідоцтво від 05.09.2008, посвідчене приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу (а.с.9), витяг з Державного реєстру правочинів від 17.07.2008 (а.с.10) та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.09.2008 (а.с.11). Згідно з довідкою Виконкому Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 26.11.2018\~№ 970 (а.с.14), за адресою: вул.Станціна, 9 в с. Пичугине Криворізького району Дніпропетровської області, крім позивача, зареєстровані, але не проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначене також підтверджується актом від 26.11.2018, складеним мешканцями с.Пичугине Криворізького району, та посвідченим секретарем Надеждівської сільської ради. У своїй позовній заяві позивач вказує на те, що відповідачі, за місцем своєї реєстрації не зявляються та добровільно не бажають її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачами, щодо збереження за ними житлової площі на час їх не проживання в будинку позивача не існує, позивач вимушена самостійно сплачувати комунальні платежі за них, що негативно впливає на її матеріальний стан, та не дозволяє розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, що значно обмежує її законні права користування та розпорядження власністю. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України,\~\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Таким чином, дії відповідачів по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні їй користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним їй на праві приватної власності майном, у вигляді житлового будинку № 9 по вул. Станційна в с. Пичугине Криворізького району Дніпропетровської області, є неправомірними та такими що порушують її законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. \~ \~ \~ \~Крім цього, відповідно до ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідачі своїми діями порушують законні права та інтереси позивача, то згідно з ст. 391 ЦПК України, позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користуватися та розпоряджатися своїм майном. З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідачі не проживають без поважних причин в будинку за вищевказаною адресою, який належить на праві приватної власності позивачу, понад 10 років, не сплачують комунальні і інші платежі, будь-якої домовленості між сторонами про збереження житла за відповідачами на час їх відсутності не встановлено, тому з метою захисту прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком за вказаною адресою. Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 704,80 гривень (а.с.1).

Outcome: approved