Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивачі 24.09.2018 року звернулися до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , за участі третіх осіб: Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (як орган опіки та піклування) та Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області (як орган опіки та піклування), та просили позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] ; призначити позивачів опікунами; стягнути з відповідача на користь позивачів солідарно аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. В обґрунтування позову відзначено, що утримання та виховання дитини здійснює подружжя позивачів. 26.11.2017 року відповідач залишила дитину в сім`ї позивачів. Декілька разів мати приходила до дитини, проте її доглядом не займалася. Позивачі мають стабільний дохід, задовільний стан здоров`я для того, щоб займатися вихованням дитини. Ухвалою суду від 30.10.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 04.12.2018 року. У підготовчому засіданні 04.12.2018 року з метою розміщення оголошення про виклик відповідача у засідання та отримання висновку від третьої особи, наступне підготовче засідання призначене на 26.02.2019 року. У підготовчому засіданні 26.02.2019 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи Великомихайлівську районну державну адміністрацію та витребувати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Наступне підготовче засідання призначено на 02.04.2019 року. В результаті проведених дій у підготовчому засіданні 02.04.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 13.06.2019 року. Ухвалою суду від 13.06.2019 року витребувано від ПРА ОМР подання щодо призначення опікунів малолітньому [PERSON] . Розгляд справи у судовому засідання призначеному на 03.07.2019 року не відбувся у зв`язку з отриманням повідомлення про замінування приміщення суду. Наступне судового засідання призначене на 29.07.2019 року. У судове засідання 29.07.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Від представника органу опіки та піклування Ніколайчук Н.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримали. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталася, відзиву не надала, у судове засідання не з`являлася. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції. 07.06.2016 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом №00020227365 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. 15.05.2018 року [PERSON] дала згоду на тимчасове перебування [PERSON] [PERSON] , про що свідчить посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордої І.В. заява. Також 15.05.2018 року [PERSON] вказала що не проти позбавлення її батьківських праві відносно її малолітнього сина [PERSON] , про що свідчить посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордої І.В. заява. 23.05.2018 року Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради постановлено [PERSON] на первинний облік, визначено йому тимчасове місце проживання разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.12.2003 року. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.09.2005 року. [PERSON] є доктором медичних наук, про що свідчить диплом [NUMBER]. [PERSON] працює в Міжнародному гуманітарному університеті на посаді директора навчально-наукового центру міжнародних освітніх навчань з 03.01.2012 року, що підтверджується Довідкою Міжнародного гуманітарного університету №147/08 від 09.08.2018 року. З довідки про доходи вбачається, що [PERSON] за період з 01.02.2018 року по 31.07.2018 року отримав дохід в розмірі 77447,41 грн. [PERSON] з 01.01.2015 року працює на посаді заступника директора приватного підприємства «Амазон», про що свідчить Довідка ПП «Амазон» №35/18 від 04.09.2018 року. За період з 01.02.2018 року по 31.08.2018 року [PERSON] отримала дохід в розмірі 105 000 грн., про що свідчить відповідна довідка про доходи. З довідок Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ вбачається, що позивачі станом на 25.06.2018 року до кримінальної відповідальності не притягалися, не знятої чи не погашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають. Також до матеріалів справи додані висновки про стан здоров`я позивачів, згідно яких вони можуть усиновити дітей, на психіатричному обліку не перебувають. Згідно висновку Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області №04/01-29/702 від 08.06.2018 року, Великомихайлівська районна державна адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/1152/1вих від 15.07.2019 року, вважають доцільним призначення опікунами [PERSON] та [PERSON] над малолітнім [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов`язок виховувати, ростити дитину - найважливіший обов`язок матері та батька. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляються від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не утримую її та не спілкується з ним. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 243 СК України Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 212 СК України передбачений перелік осіб, які не можуть бути усиновлювачами. Позивачі не відносяться до жодної з категорії передбаченої ст. 212 СК України. Позивачі є чемними, працьовитими людьми, які не перебувають на обліку у нарколога чи психіатру, малолітній [PERSON] мешкає у сім`ї позивачів більше року, з урахування висновку органу опіки та піклування, суд дійшов переконливого висновку, про задоволення позову, та встановлення позивачів опікунами над малолітнім [PERSON] Оскільки суд визнає опікунів дитині даним рішенням, то стягнення аліментів на утримання [PERSON] підлягають на користь опікунів дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved