Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2011 року, шлюб зареєстрований відділом РАЦС Торезького міського управління юстиції Донецької області. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з квітня 2014 року, після чого не поновлювалися. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що у сім'ї виникають сварки, відповідач б'є її та дитину, погрожує, тому між ними склалися неприязні відносини, сім'я фактично розпалася, зберегти її неможливо. Спору по вихованню дитини та розподілу майна не має. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу повернути їй прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, до суду надала заяву, в якій вказала, що свої позовні вимоги підтримує, просила шлюб розірвати, також вточнила, що вона просить її прізвище в шлюбі «[PERSON]» залишити без змін, вона не бажає його змінювати на дошлюбне - «[PERSON]», справу розглянути у її відсутність, у разі неявки відповідача винести заочне рішення (а.с.13). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, до суду не надійшли повідомлення про наявність поважних причин його неявки. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2011 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 340 (а.с.6). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2014 року. Спору по вихованню дитини та по розподілу майна немає. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім'ї неможливо, наданий строк для примирення результатів не надав, сторони не примирилися, що позивач просить шлюб розірвати, відповідач заперечень не надав, суд вважає, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім'я розпалася та існує формально, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», тому вона має право надалі ним іменуватися. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Тому копію рішення для виконання необхідно направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ТМУЮ в Донецькій області. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 243грн.60коп.на користь позивача.

Outcome: approved