Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Золочівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просили визнати за ними по ј частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Промінь» (смт Золочів Золочівського району Харківської області) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до дубліката після померлого [INFO] [PERSON] . Свої вимоги аргументували тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в сільськогосподарському акціонерному товаристві «Промінь», площею 5,06 умовних кадастрових гектарів в межах Золочівського району Харківської області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до дубліката сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 995911 від 02.09.2005, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за №1070. Відповідно до інформації Відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 37/142-20 від 22.01.2020 державний акт на право колективної власності АТ «Промінь», серії ХР-13-49-000262 було видано 11.05.1995. Громадянин [PERSON] був включений до списку громадян-членів АТ, який додавався до державного акту на право колективної власності АТ «Промінь». Постановами нотаріуса позивачем відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із з тим, що у дублікаті сертифікату серії РН № 995911 від 02.09.2005 відсутній підпис голови Золочівської РДА та відбиток печатки. У зв`язку із цим, позивачі звернулися до суду. Представник позивачів Журков В.І. в судове засідання просив задовольнити позов та розглядати справу без його участі (а.с.39-40, 47-48). Представник Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області до суду не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 46). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 17). Згідно із свідоцтва про укладення шлюбу від 16.06.1988 дружиною [PERSON] була [PERSON] (а.с. 16). Із свідоцтв про народження вбачається, що батьками [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 55-56). У відповіді Золочівської районної державної адміністрації Харківської області № 02-29/322 від 24.02.2020 зазначено, що адміністрація надає належним чином завірені копії розпоряджень голови Золочівської районної державної адміністрації від 21.03.1996 № 125 «Про затвердження розрахунку вартості земельної частини (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах АТ «Промінь» та від 05.01.1996 № 4 «Про внесення змін і доповнень в Статут акціонерного товариства «Промінь» та повідомляє, що розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації від 12.03.1996 № 12 не існує. За інформацією відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.02.2020 № 129/112-19 бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) виготовлялися в одному екземплярі. Другий примірник дублікату сертифікату у відділі відсутній. Дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) виготовлялися в одному екземплярі. Другий примірник дублікату сертифікату у відділі відсутній. На оригіналі дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 995911 від 02.09.2005 технічно неможливо постановити підпис голови та відбиток печатки Золочівської райдержадміністрації в зв`язку із звільненнями [PERSON] та зміною зразка печатки (а.с. 35). В архівному витязі з Договору про заснування Акціонерного товариства відкритого типу «Промінь» зазначено, що у [PERSON] є 31 акція (розмір долі 0,0893 %) (а.с. 36). З відповіді Відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 37/142-20 від 22.01.2020 вбачається, що державний акт на право колективної власності АТ «Промінь» серії ХР-13-49-000262 було видано 11.05.1995; [PERSON] включений до списку громадян-членів АТ, який додається до державного акту на право колективної власності на землю АТ «Промінь» за № 902; на ім`я [PERSON] виготовлявся сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 995911 , зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів за № 1070 від 02.09.2005; державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] не виготовлявся (а.с. 18-21). Згідно із відповіді Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області (далі - Золочівська ДНК) № 627/01-16 від 10.04.2020 після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно із матеріалами вказаної справи: 18.10.2019 до Золочівської ДНК надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від дружини спадкодавця [PERSON] , [INFO] нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 29.01.2020 державним нотаріусом Овчаренку Олександру Григоровичу, [PERSON] та [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини тощо не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Заповітів від імені [PERSON] не посвідчувалося (а.с. 49-62). Відповідно до постанови Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області № 116/02-31 від 24.12.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ј частку права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Промінь», після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку із відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів (а.с. 60). З аналогічних причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і іншим спадкоємцям: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 61). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Земельного Кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Члену підприємства, який побажав вийти з його складу, земельна ділянка надається із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства. Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Стаття 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Стаття 2 цього закону, визначає документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Стаття 3 цього ж закону, перелічує підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Стаття 5 цього ж Закону встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Стаття 13 регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Земельного Кодексу України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. З статті 1218 ЦК України слідує, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ч.1 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи вищевикладене, та те, що [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай), а спадкоємці першої черги бажають успадкувати вказане право, то суд вважає за необхідне задовольнити вказаний позов.

Outcome: approved