Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на: житловий будинок № 7, що розташований по провулку Тутовому в с. Біленьке Білгород-Дністровського району Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 67,6 кв.м, житловою площею 25,5 кв.м, літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», бані літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Є», сараю літ. «Ж», сараю літ. «З», вбиральні літ. «К», веранди літ. «б», підвалу з шийкою літ. «б1», навісу літ. «б2», споруд № 1,2,3,4,5, вказуючи, що 14 березня 2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна, на яке вона претендує як єдиний спадкоємець за законом, оскільки спадкоємців інших черг за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку, не має, так як її мати [PERSON] померла 07.05.1994 року, а сестра [PERSON] відмовилась від спадщини на її користь, згідно заяви. Оформити свої спадкові права нотаріально позивачка на даний час не може через те, що при зборі документів до нотаріуса було втрачено оригінал свідоцтво про право власності на майно, у зв'язку з чим звертається до суду з зазначеним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, представила заяву згідно якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за її відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення справи або розгляд справи за їх відсутністю не надавали. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 березня 2015 року помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на: житловий будинок № 7, що розташований по провулку Тутовому в с. Біленьке Білгород-Дністровського району Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 67,6 кв.м, житловою площею 25,5 кв.м, літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», бані літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Є», сараю літ. «Ж», сараю літ. «З», вбиральні літ. «К», веранди літ. «б», підвалу з шийкою літ. «б1», навісу літ. «б2», споруд № 1,2,3,4,5, який належав померлому відповідно до свідоцтва про право власності від 14.01.2013 року. В встановлений законом шестимісячний термін позивачка звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у звязку з тим, що при зборі документів до нотаріуса було втрачено оригінал свідоцтва на право власності на житловий будинок. Однак, факт підтверджуючий належність спірного нерухомого майна померлому підтверджується копією свідоцтва про право власності серії САЕ № 882972 від 14.01.2013 року, технічною документацією. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом з батьком, на даний час продовжує проживати в спірному будинку, підтримуючи будинок у господарському порядку, сплачуючи усі податки та комунальні платежі, а також проводить ремонти, оброблює закріплену за будинком земельну ділянку, здійснюючи діяльність, повязану з користуванням та володінням спадкового майна. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки спадкодавця, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачем було зробила оголошення у газеті «Советское Приднестровье» за 19.11.2015 року, згідно якого втрачене свідоцтво про право власності від 14.01.2013 року, відповідно до якого власником житлового будинку являється [PERSON], яке знаходиться у матеріалах справи. Відповідно до ст, 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно ст.. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення. Зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Також у судовому засіданні встановлено, що 29.12.2011 року померлим [PERSON] було зроблено заповіт, згідно якого земельну ділянку, що розташована на території Шабівської сільсько ради Білгород-Дністровського району та майновий пай він заповідає дочці - [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивачка від спадщини не відмовлялася, заяв не подавала, тому є єдиною спадкоємицею спірного майна, оскільки її мати [PERSON] померла 07.05.1994 року, а сестра [PERSON] відмовилась від спадщини на її користь, згідно заяви у матеріалах справи. Факт, підтверджуючий, що позивачка являється донькою померлому спадкодавцеві підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 389999 від 12.05.1974 року. Після одруження позивачка змінила прізвище з «Синячова» на «Белінська», згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ЖД № 4444306 від 20.10.1978 року. Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області за № 1781/01-16 від 10.09.2015 року спадкова справа № 244/2015 до майна померлого [PERSON] заведена за заявою доньки [PERSON]. Враховуючи, що позивачка являється єдиною спадкоємицею спадкового майна, інших спадкоємців за законом та заповіту не має, те, що позивачка фактично прийняла у своє володіння спадщину, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на: житловий будинок № 7, що розташований по провулку Тутовому в с. Біленьке Білгород-Дністровського району Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 67,6 кв.м, житловою площею 25,5 кв.м, літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», бані літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Є», сараю літ. «Ж», сараю літ. «З», вбиральні літ. «К», веранди літ. «б», підвалу з шийкою літ. «б1», навісу літ. «б2», споруд № 1,2,3,4,5, який належав [PERSON], яке відкрилось за законом після смерті її батька [PERSON], яка помер 14.03.2015 року обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, попередньо визнавши втраченим свідоцтво про право власності на житловий будинок та факт приналежності спірного нерухомого майна померлому.

Outcome: approved