Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] у с.Пересипки Путивльського району Сумської області померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки, загальною площею 0,59 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно вона не може у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не встигла набути право власності на земельну ділянку, бо не встигла за життя завершити процедуру приватизації, позивач просить визнати за нею право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянкив порядку спадкування за заповітом, а судові витрати покласти на неї. Позивач в судове засідання не з`явилася, при подачі позову клопотала про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.33). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що [PERSON] , позивач у справі, є дочкою та спадкоємцем за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Путивльської державної нотаріальної контори Колісниченком М. 21 листопада 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №3062, після смерті [INFO] у с.Пересипки Путивльського району Сумської області [PERSON] (а.с.9,10,15,16). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала відповідні свідоцтва на її частину (а.с.11-13). Згідно з копією рішення Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 28 січня 1994 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» громадянам надано земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також для ведення особистого селянського господарства, і до списку цих громадян внесена [PERSON] , якій надано земельні ділянки площами 0,25 га та 0,34 га (а.с.7,8). Листом державного нотаріуса №51/02-14 від 6 лютого 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , на земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не- завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Таким чином, до позивача, як спадкоємця за заповітом, переходять усі права та обов`язки, що належали її матері - [PERSON] , на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірних земельних ділянок та одержання правовстановлюючого документа на них. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved