Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що [INFO] у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області помер її батько [PERSON]. Перед смертю батько сильно зворів, відчував сильні болі, а тому лікарі були вимушені надавати йому наркотичні ліки аби вгамувати біль. До смерті батько проживав у цивільному шлюбі із [PERSON], однак при його захворюванні, вона майже щоденно приходила до батька і спілкувалася із ним. Вказала, що оскільки вона працює листоношею, то у неї була можливість щоденно відвідувати батька і спілкуватися із ним. За час спілкування із батьком, він інколи після отримання необхідної дози знеболювального препарату міг марити і в його словах не було логіки та ясності. Це були наслідки дій медичних препаратів, про що попереджали лікарі. Приблизно за два місяці до смерті батько жодного разу не повідомляв про існування заповіту, а постійно стверджував, що все його майно повинно належати їй як дочці. Зазначила, що у шестимісячний термін після смерті батька вона звернулася до приватної нотаріальної контори із питанням прийняття спадкового майна, де нотаріус прийняв у неї заяво. Одночасно повідомив, що їй необхідно звернутися до державної нотаріальної контори, так як там було відкрито спадкову справу від 04 грудня 2015 року №458/2015 на ім'я [PERSON] Після того як вона звернулась до державного нотаріуса, то нотаріус прийняла у неї заяву про включення у число спадкоємців та повідомила про той факт, що дійсно існує заповіт підписаний батьком і виданий Довжоцької сільською радою Ямпільського району Вінницької області від 01.10.2015 року. Вважає, що даний заповіт постановлений із грубим порушенням законодавства, а саме ст.ст.203, ч.3, ч.6 ст.215, 225, 1257 ч.2 ЦК України. Заповіт необхідно визнати недійсним, так як її покійний батько на день смерті і час складання заповіту був дуже важко хворий, пересуватись самостійно не міг, майже нікого з сторонніх не впізнавав, не віддавав значення своїм діям і його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі. Скориставшись його безпомічним становищем, важкою хворобою, та її тимчасовою відсутністю, цивільна дружина батька [PERSON] одержала недійсний заповіт, який не відповідає волевиявленню її батька, що вбачається із діагнозу хвороби. Оскільки діючим законодавством не передбачено іншого випадку як скасування правочину судом, тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом і просити суд постановити рішення, яким визнати недійсним правочин, а саме заповіт [PERSON] від 01 жовтня 2015 року Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії [NUMBER] від 29.01.2016 року та Угоди №06 від 29 січня 2016 року заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що покійний був сліпим на одне око, глухим, у нього були грижі. Обставини викладені позивачкою у позові є неправдою. Покійний був адекватним до дня смерті. Позивачка свого покійного батька не відвідувала, а коли захворів вона приходила до нього зі своєю свекрухою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області Прудивус С.В., яка діє на підставі Довіреності від 27.01.2016 року заявлені позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що покійний [PERSON] попросив її щоб вона прийшла до нього для того, щоб той написав заповіт. Вона прийшла 01 жовтня 2015 року, раніше не могла прийти, так як перебувала у відпустці. Покійний [PERSON] на момент складання заповіту самостійно рухався, і запевнив, що сам напише заповіт. Вона надрукувала заповіт і [PERSON] його підписав. Вказала, що покійний був при здоровому глузді та ясній пам'яті на момент складання заповіту. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона із позивачкою кожного разу відвідували покійного [PERSON] Приймали участь у похованні останнього. За два тижні до своєї смерті, [PERSON] не впізнавав її та свою доньку. Покійний не знав хто до нього приходить, чому. Позивачка торкалася за його руку, але йому було все рівно. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що посилання позивачка на те, що покійний батько [PERSON] був неадекватний є неправдою. Він до дня смерті був адекватним. Позивач приходила до батька два рази в місяць разом зі своєю свекрухою. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що покійний [PERSON] за два тижні до смерті був адекватним. Він усіх впізнавав. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона постійно приходить до відповідачки. До дня смерті [PERSON] був адекватним. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що покійний [PERSON] не хворів на онкозахворювання. Препарати які записані у довідці, він не приймав. [PERSON] до останнього дня був адекватним. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що він постійно заходив до покійного [PERSON] У вересні-жовтні 2015 року покійний був повністю адекватним. 01 жовтня 2015 року коли приходила секретар сільської ради, то він розмовляв з покійним [PERSON], той був при здоровому глузді. Із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 02 грудня 2015 року судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області. Із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 квітня 1974 року та Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 11 серпня 1980 року судом встановлено, що позивач є донькою [PERSON] Із копії спадкової справи №458/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] судом встановлено, що позивач та відповідач подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] Із заповіту від 01.10.2015 року, який не змінено і не відмінено, судом встановлено, що [PERSON] заповів земельну ділянку розміром 3,0079 га [PERSON] Із довідки від 06.11.2015 року виданої лікарем ЗПСМ Довжоцької амбулаторії ЗПСМ судом встановлено, що [PERSON] був оглянутий лікарем-онкологом, і йому було встановлено діагноз пов'язаний із онкозахворюванням. Із висновку судово-психіатричного експерта №5 від 04.04.2016 року судом встановлено, що під час укладання заповіту від 01.10.2015 року [PERSON] на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. Під час укладання заповіту від 01.10.2015р. [PERSON] повною мірою усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Відповідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки обов'язок доказування чинним цивільним процесуальним кодексом України покладено на сторін, а позивачем [PERSON] не доведено того факту, що її батько [PERSON] на момент складання заповіту 01 жовтня 2015 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а навпаки даний факт спростовано висновком судово-психіатричного експерта №5 від 04.04.2016 року, тому суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, і тому суд має підстави для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed