Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача та просила позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 6000 грн на місяць у твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи стягнення з 24.12.2019 і до повноліття дитини. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, просив вирішити питання у відповідності до вимог чинного законодавства. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Новозаводського суду м. Чернігова від 26.10.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька відносно малолітньої дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 114 вищенаведеного вище Закону). В судовому засіданні встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Таким чином, судом з достовірністю встановлено, що позовні вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 1 ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» (стаття 7) передбачено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно з копією довідки від 13.11.2019 № 1364, виданої Виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради [PERSON] проживає, але не зареєстрована разом із своїм сином, який перебуває на її утриманні за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Барвінок» Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з 01.02.2019 по даний час, що підтверджується відповідною довідкою. [PERSON] працює в закладі дошкільної освіти (ясла-садок) «Барвінок» Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на посаді вихователя з 01.02.2019 і по теперішній час. Згідно з довідкою від 29.10.2019 № 34 загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.02.2019 по 01.10.2019 становить 62401 грн 97 коп. Відповідно до копії довідки від 12.12.2019 № 19, виданої КП «Крюківщина спортсервіс» [PERSON] відвідує секцію з футболу з 01.09.2019. Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 1364 від 06.11.2019 за харчування [PERSON] за жовтень сплачено 563 грн. Згідно з копіями квитанцій від 06.12.2019 сплачено за басейн, який відвідує [PERSON] суму в розмірі 1650 грн. Відповідно до копії довідки від 07.10.2020 № 280 [PERSON] навчається в 1-А класі Крюківщинської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Відповідно до копії характеристики на учня 1-А класу [PERSON] мати приймає активну участь у шкільному житті дитини, батько ніколи не з`являвся у школі та не приймав участі у соціальному житті дитини. Згідно з копією довідки від 07.10.2020 № 1 [PERSON] працює в Закладі дошкільної освіти Світ Активних Дітей на посаді вихователя з 24 лютого по теперішній час. Відповідно до копії довідки про доходи [PERSON] за період з 01.04.2020 по 30.09.2020 отримала суму доходу до виплати 15617 грн 00 коп. Відповідно до договору найму житла від 20.12.2019 № 1/2019 [PERSON] винаймає разом зі своїм сином житло вартістю 2000 грн 00 коп./місяць. Факт отримання суми наймодавцем суми орендної плати підтверджується його особистою розпискою. Втім, вказаних розписок матеріали справи не містять. В матеріалах справи міститься копія повідомлення [PERSON] від 22.03.2018 № 137197454, відповідно до змісту якого, [PERSON] має заборгованість по кредитному договору в розмірі 9152 грн 36 коп. Матеріали справи містять копію правил дитячого клубу від 20.09.2020, за умовами якого вартість клубної картки категорії «kid» на дитину [PERSON] складає 1100 грн 00 коп. Проте, в матеріалах справи немає доказів сплати вказаної суми, які б підтверджували таку витрату. При цьому суд не бере до розгляду недопустимий доказ позивача, а саме копії товарних чеків, квитанцій, фіскальних чеків, квитків, наданих позивачем, оскільки вони жодним чином не ідентифіковані, не мають персоналізованої інформації, яка б дозволяла встановити, що саме позивач здійснила саме ці витрати. Також не є належним підтвердженням здійснення витрат копії фотокарток. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Позивач обрала спосіб захисту свого права шляхом стягнення аліментів, проте витрати розвитком здібностей дитини (в даному випадку відвідування спортивних секцій, басейну) законодавець відносить до додаткових витрат на дитину, про стягнення яких позовних вимог позивачем не заявлялось. Виходячи з принципу розумності та справедливості, з врахуванням матеріального становища позивача та обов`язку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн на місяць у твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду (26.12.2019) і до досягнення дитиною повноліття. Суд також доходить висновку про стягнення з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судових витрат, тому слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1536 гривень 80 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Outcome: partial