Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у розпорядженні житловим приміщенням, що належить на праві приватної власності, в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 липня 2000 року , йому належить квартира 1 /2 частина квартири [ADDRESS], ще 1 / 2 частина належить йому на підставі свідоцтва про право спадщини за законом від 09.12.2011 року після смерті сестри позивача [PERSON] На теперішній час відповідачі зареєстровані у спірній квартирі. У 2015 році відповідачі залишили спірну квартиру та в квартирі не мешкають, комунальні платежі не сплачують. В теперішній час, через неможливість зняти відповідачів з реєстрації у спірній квартирі позивач позбавлений можливості розпорядитися нею на власний розсуд. Посилаючись на зазначене, позивач просив суд усунути перешкоди у розпорядження спірною квартирою шляхом визнання таким , що втратив право користування зазначеною квартирою. Відповідач на судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28 липня 2000 року та на підставі свідоцтва про право спадщини за законом від 09.12.2011 року після смерті сестри позивача [PERSON] З довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 62 від 12.01.2018 року, вбачається, що за адресою квартира [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідачі . У відповідності до пояснень свідків , допитаних у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] , відповідачі виїхали до Росії та не проживають наразі за зазначеною адресою з 2015 року . Судом також встановлено, що відповідачі по справі хоча і зареєстровані у вказаній квартирі, але згідно наданих суду доказів з 2015 року в зазначеній квартирі не проживають без поважних причин, в квартирі відсутні їх особисті речі. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК Українивласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, з урахуванням наведених доказів , суд дійшов висновку, що позов підлягає замовленню. На підставі викладеного та

Outcome: approved