Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеною заявою, якою просила суд винести рішення про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 1,7459 га, розташовану на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1822086500:05:000:0747 та на земельну ділянку площею 1,7457 га, розташовану на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1822086500:05:000:0746. Сторони в судове засідання не з'явилися, проте від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Голова сільської ради, в спрямованій до суду заяві, також просив проводити слухання справи у його відсутність та при вирішені спору поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи та про причини своєї неявки суду не повідомив, відтак, судом вирішено проводити слухання справи у його відсутності. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] помер батько заявника, [PERSON] (а.с.11). Після смерті останнього залишилась спадкова маса у вигляді, зокрема, двох земельних ділянок: площею 2,0951 га, розташованої на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1822086500:05:000:0080 та земельної ділянки площею 2,0949 га, розташованої на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, 1822086500:05:000:0081, якими померлий [PERSON] володів на підставі державних актів на права власності на земельні ділянки (а.с.6, 10). За життя [PERSON] склав заповіт (а.с.86), яким все належне йому майно заповів свої дочці та заявнику по справі. На 5/6 частин кожної з вищенаведених земельних ділянок заявник, з урахуванням 1/2 частин від яких на користь позивача відмовилась її сестра та дочка померлого [PERSON], отримала свідоцтва на право на спадщину (а.с.12,14). Свідоцтва на право на спадщину на земельні ділянки на інші 1/6 частини вищевказаних земельних ділянок отримав брат позивача та син померлого [PERSON], [PERSON], оскільки мав обов'язкову частку у спадщині в зв'язку з інвалідністю другої групи (а.с.88). Відповідно до витягів з державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.18-23), 5/6 частин земельної ділянки площею 2,0951 га становлять земельну ділянку площею 1,7459 га, яка має кадастровий номер 1822086500:05:000:0747, а 5/6 частин земельної ділянки площею 2,0949 га - земельну ділянку площею 1,7457 га, кадастровий номер 1822086500:05:000:0746. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що свідоцтва про право на спадщину на належні їй частини спірних земельних ділянок отримала в жовтні 2012 року та до кінця того ж таки 2012 року не встигла оформити на своє ім'я державні акти на право власності на земельні ділянки через довготривале оформлення документів, в зв'язку з чим і отримала усну відмову в державній реєстрації в органах реєстраційної служби. За таких обставин, заявник вказує, що на теперішній час іншим чином, ані ж в судовому порядку, визнати за собою право власності на спірні земельні ділянки вона не має можливості. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормами матеріального права. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (абзац 1 ч. 2 ст. 373 ЦК України); Суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом (ч. ч. 1, 4 ст. 374 ЦК України). Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч. 1 ст. 392 ЦК України). Системний аналіз вищезазначених норм та обставин справи у своїй сукупності, дають підстави суду дійти до висновку, що спадкоємець [PERSON] є фактичним власником спірних земельних ділянок, але належним чином документи на право власності на своє ім'я нею оформленні не були. Будь-яких перешкод для задоволення даної заяви та/або встановлення фактів того, що її задоволення порушуватиме права інших осіб не вбачається. Отже, враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо судових витрат по справі, суд відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує дане питання шляхом стягнення таких витрат в розмірі 1 051,63 гривня з відповідачів в солідарному порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved