Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач\~ звернулася до суду з позовом і просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами №13 по вул.Центральна в с.Нетратівка Чорнухинського району Полтавської області в порядку спадкування за заповітом\~ після смерті чоловіка [PERSON], який помер 08.05.2016 року. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що її чоловік був власником будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.1994, який розташований за адресою: с.Нетратівка по вул.Центральній,13 Чорнухинського району Полтавської області, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок за заповітом вона не може в звязку з тим, що право власності на зазначений будинок не зареєстровано на ім'я спадкодавця [PERSON] Посилаючись на викладене просила визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.\~ В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача не зявилися, надали до суду заяви в яких просили суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують (а.с.49,51) Відповідач, Куріньківська сільська рада Чорнухинського району, надала суду письмову заяву, в якій просили справу розглянути за відсутності їх представника, заперечень до позову не мають (а.с.43). \~Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено,що спадкодавець [PERSON] за життя мав у власності житловий будинок розташований за адресою с.Нетратівка вул.Центральна,13 Чорнухинського району Полтавської області, який йому належав на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.1994 року посвідченого державним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №630, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.10,11). Згідно ч.1 ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЯК №0315425 виданого 07.07.167 року у м.Київ [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною ( а.с.8). 08 травня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БК № 369807 виданого 08.05.2016 року відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у місті Київ (а.с.9). 25 квітня 2001 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, зареєстроване в реєстрі за 31523, яким все своє майно, яке йому належало на день смерті заповів [PERSON] (а.с.14). [PERSON] за життя не оформив належно державну реєстрацію нерухомого майна, а саме вищевказаного житлового будинку, який розташований в с.Нетратівка по вул.Центральній,13 Чорнухинського району Полтавської області. У звязку з відкриттям спадщини [PERSON] шляхом звернення до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] прийняла спадщину у вигляді земельних ділянок площею 0,2065 га і 0,100 га, що підтверджується листом нотаріальної контори (а.с.12,13). Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Полтавська область, Чорнухинський район, с.Нетратівка, вул.Центральна,13, відмовлено у звязку з тим, що право власності на зазначений будинок не зареєстровано на імя спадкодавця [PERSON] (а.с.17). В спадковому будинку по вул.Центральній,13 в с.Нетратівка Чорнухинського району Полтавської області, в якому спадкодавець проживав разом зі своєю дружиною та вели спільне господарство, тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності\~ позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та\~ при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому необхідно зазначити, що Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, передбачалась обовязкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В силу п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного\~комітету будівництва,\~архітектури та\~житлової політики\~України від\~24.05.2001\~року №127 (із змінами), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. Згідно зі\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], проте оформити право на житловий будинок в нотаріальному порядку не може через відсутність реєстрації житлового будинку, тому необхідно визнати за нею право власності на\~\~житловий будинок, який є предметом розгляду у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved