Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом та просить визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 4,44 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що є спадкоємицею батька - [PERSON] Після його смерті вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном на підставі п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР. Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Втрата оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, узв'язку з чим позивач, в порядку ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України змушена звернутись до суду, за захистом своїх прав, оскільки позбавлена можливості іншим шляхом юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про підтримання позовних вимог та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, подали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог позивача не заперечували. Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними доказами справи. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини: [INFO] помер батько Позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно, місце реєстрації - Коробочкинська сільська рада Чугуївського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю) розміром 4,44 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк». Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали його дружина - [PERSON], доньки - [PERSON] [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] та син - [PERSON] Інших спадкоємців першої черги немає. Родинні зв'язки Позивача [PERSON] та померлого [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 вересня 1981 року, місце реєстрації - Коробочкинський сільський ЗАГС Чугуївського району. Підтвердженням дошлюбного прізвища [PERSON] є свідоцтво про одруження серії [NUMBER], виданим 24 липня 1999 року, відповідно до якого, [PERSON]., уклала шлюб з [PERSON], і їй було присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно з статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідачі з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, в володіння та управління спадковим майном не вступали, в подальшому не мають наміру приймати спадщину. Після смерті батька Позивач прийняла зазначену спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном на підставі п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, та протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, не заявляла про відмову від спадщини, але не оформила своїх спадкових прав. Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 17 перехідних положень ЗК України сертифікат на право на земельну частку (пай), вважається правовстановлюючим документом і є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом чи Державним актом. Втрата оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) позбавляє Позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим Позивач, [PERSON], в порядку ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України змушена звернутись до суду, за захистом своїх прав, оскільки не має змоги оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи надані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved