Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на земельні ділянки за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO]. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що після смерті бабусі вона як спадкоємиця за правом представлення, своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті бабусі [PERSON], входять земельні ділянки загальною площею 1063 кв.м.,а саме: земельна ділянка площею 0,0584 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка площею 0,0042 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельна ділянка площею 0,0078 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS], які належали прабабусі [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 27 травня 1999 року, виданий на підставі рішення № 160 від 12.05.1999 року Радомишльською міською радою народних депутатів. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, позивач не має можливості отримати право власності на це спадкове майно в нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала в суд заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника відповідача. При прийнятті рішення покладається на рішення суду (а.с.29). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду став захист невизнаних особистих майнових прав, пов'язаних із володінням, користуванням та розпорядженням об'єктом нерухомого майна - земельними ділянками, які входять до складу спадщини після смерті бабусі. Як вбачається з позовної заяви та підтверджується наданими доказами позивач [PERSON] являється внучкою [PERSON], та правнучкою [PERSON] (а.с.13). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] (а.с.8-9), [PERSON], яка являлась матір»ю [PERSON] і відповідно бабою позивача померла [INFO] (а.с.10-11). Згідно рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 25.08.2015 р. за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті бабусі [PERSON] на ? ідеальну частину житлового будинку [NUMBER] з господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS], що належала прабабі позивачці [PERSON](а.с.14). На підставі даного рішення позивач [PERSON] зареєструвала право власності на ? ідеальну частину житлового будинку [NUMBER] з господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] (а.с.17). До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], входять земельні ділянки загальною площею 1063 кв.м.,а саме: земельна ділянка площею 0,0584 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка площею 0,0042 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельна ділянка площею 0,0078 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS], які належали її матері [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 27 травня 1999 року, виданий на підставі рішення № 160 від 12.05.1999 року Радомишльською міською радою народних депутатів, право власності в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON] не оформила (а.с.18-20). Позивач після смерті бабусі звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого приватним нотаріусом було заведено спадкову справу відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34319463 від 19.06.2013 року (а.с.12). Згідно наданої приватним нотаріусом [PERSON] інформації щодо майна померлої [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа, в якій наявні заява про прийняття спадщини, яка подана [PERSON], двоюрідною сестрою померлої [PERSON] та заява про прийняття спадщини, яка подана рідною онукою [PERSON], яка є позивачем по справі. Інших заяв про прийняття спадщини та про відмову від спадщини, заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину ніхто не подавав (а.с.30). З приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за зазначені земельні ділянки приватним нотаріусом було запропоновано позивачці надати правовстановлюючі документи на зазначені земельні ділянки і в разі їх відсутності рекомендовано вирішити зазначене питання в судовому порядку (а.с.37). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ст. 81 ЗК України однією із підстав набуття права власності громадянами України на земельні ділянки є прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на оспорювані земельні ділянки, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved