Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.05.2001 року за реєстровим № 3-573 Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою, домоволодіння [ADDRESS] належало їй, її матері - [PERSON] та її брату - [PERSON] (відповідачу по справі) у рівних долях. Згідно до технічного паспорту та дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом у склад домоволодіння входить: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 98,7 кв. м., житловою площею 66,2 кв.м.; сараї літ. П, Г,.З; котельна літ. Б; літня кухня літ. В; сені літ. в, в1; душ літ. Д; потреб з шийкою літ. И; вбиральня літ. Ж; гараж літ. К, огородження, ворота №1-4; водопровід літ. О; замощення літ. І. 28 квітня 1995 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Саприкіной В.В. за реєстровим №2-1945, згідно до якого заповідала усе своє майно, яке буде належить їй на день смерті, позивачці. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS] з надвірними побудовами. У встановлений законом строк позивач звернулась до державного нотаріуса Сьомої донецької нотаріальної контори Зуєнко Г.В. з заявою про прийняття спадщини, про що була заведена спадкова справа за № 81/2013. Однак 20.01.2014 року нотаріусом була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскіьки нею надано дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, на якому відсутня відмітка про реєстрацію його в бюро технічної інвентаризації м. Донецька. Згідно до відповідей, отриманих нотаріусом, [PERSON] не зареєструвала у КП БТІ м. Донецька або інших реєструючих органах право власності на спірне домоволодіння. В наступний час перереєструвати, зареєструвати або отримати правовстановлюючий документ на спірну частину домоволодіння, яка належала матері, позивач не має можливості, оскільки власник 1/3 частини домоволодіння померла, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 98,7 кв. м., житловою площею 66,2 кв.м.; сараї літ. П, Г,.З; котельна літ. Б; літня кухня літ. В; сені літ. в, в1; душ літ. Д; потреб з шийкою літ. И; вбиральня літ. Ж; гараж літ. К, огородження, ворота №1-4; водопровід літ. О; замощення літ. І, як спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також просила розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.05.2001 року за реєстровим №3-573 Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 28.04.1995 р., виданого Сьомою донецькою нотаріальною конторою за реєстровим №2-1940 (спадкова справа №163), домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] - позивачу по справі, [PERSON] та [PERSON] - відповідачу по справі у рівних долях. (а.с. 4). Зазначене свідоцтво підлягає державній реєстрації. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5-6) своє право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 28.11.2013 р., про що зроблено записи №3813039 та №3813060 відповідно. [PERSON] за життя своє право власності у встановленому порядку в Бюро технічної інвентаризації не зареєструвала. [INFO] року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського РУЮ м. Донецька 18.01.2013 р., актовий запис №93 (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, у вигляді 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS], до складу якого, відповідно до технічного паспорту від 23.05.2001 р. (а. с. 16-19), входить: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 98,7 кв. м., житловою площею 66,2 кв.м.; сараї літ. П, Г,.З; котельна літ. Б; літня кухня літ. В; сені літ. в, в1; душ літ. Д; потреб з шийкою літ. И; вбиральня літ. Ж; гараж літ. К, огородження, ворота №1-4; водопровід літ. О; замощення літ. І. Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 28 квітня 1995 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Саприкіной В.В. за реєстровим №2-1945, згідно до якого заповідала усе своє майно, яке буде належить їй на день смерті, у тому числі, і частину домоволодіння [ADDRESS], позивачці (а.с. 12). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Стаття 1268 ЦК передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк звернулась до Сьомої донецької держнотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у зв`язку з чим заведено спадкову справу №81/2013, та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила відмову від неї. Однак, постановою від 20.01.2014 року у видачі зазначеного свідоцтва позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння, що належало [PERSON], не зареєстроване. Згідно ч. 3 п. 23 Пленуму Верховного суду України в Постанові №1 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, та за нею необхідно визнати право власності на 1/3 частку житлового будинку літ. А-1, загальною площею 98,7 кв. м., житловою площею 66,2 кв.м., з господарськими спорудами: сараї літ. П, Г,.З; котельна літ. Б; літня кухня літ. В; сені літ. в, в1; душ літ. Д; потреб з шийкою літ. И; вбиральня літ. Ж; гараж літ. К, огородження, ворота №1-4; водопровід літ. О; замощення літ. І, які розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», та

Outcome: approved