Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого 25.07.2007. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20.08.2003 фактично проживає і зареєстрована в [INFO] «в» кв. 46. Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Відповідач є рідною сестрою. 25.07.2007 помер їхній батько, зі смертю якого відкрилася спадщина 1/2 частина однокімнатної ізольованої квартири за № 102 у будинку № 23 по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові. Заповіту батько не залишив, спадкоємцями за законом першої черги на батьківське майно, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, явилися мати спадкодавця, [PERSON] та позивач, дочка померлого. [PERSON] свої спадкові права на 1/4 частину квартири після смерті сина оформила і 19.03.2008 отримала у ХДНК № 11 свідоцтво про право на спадщину. 14.05.2008 позивач свою частину квартири за договором довічного утримання передала [PERSON], тому на цей час спірна квартира за правом спільної сумісної власності зареєстрована на імя [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 14.05.2008 року, посвідченого ХДНК № 11 (3/4 частини), та на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого ХМЦПДЖФ 06.02.1998 року внаслідок приватизації (1/4 частина). Спадщину після смерті батька позивач прийняла, оскільки своєчасно, а саме 23.01.2008, звернулася до ХДНК № 11 із заявою про прийняття спадщини, і була заведена спадкова справа за № 93/2008. 13.08.2015 позивач для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 11, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 4601/02-31. Перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину зявилася відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру. З цього приводу для визнання прав власності на спадкове майно позивач змушена звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши доводи позову, приймаючи до уваги позицію відповідача, дослідивши матеріали справи і надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо. Так, судом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON], [PERSON] є рідною сестрою позивача. Позивач з 20.08.2003 року зареєстрована у [INFO] «в» в м. Харкові. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження, паспорту (а.с. 3,4,6-9). Квартира [ADDRESS] за правом спільної сумісної власності зареєстрована таким чином: 3/4 частини цієї квартири - на імя [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 14.05.2008 року, посвідченого державним нотаріусом ХДНК № 11 [PERSON] за реєстровим № 6-745, державна реєстрація якого відбулася 17.04.2015 року; 1/4 частина квартири - на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого ХМЦПДЖФ 06.02.1998 року за реєстровим № 5-98-115370 внаслідок приватизації, державна реєстрація якого відбулася 08.04.2008 року. Правова реєстрація квартири підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майн щодо обєкта нерухомого майна за № 56706126 від 05.04.2016 року (а.с. 11-14). [PERSON] помер 25.07.2007 помер, що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 27.07.2007, актовий запис № 10928 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частина спірної однокімнатної ізольованої квартири за № 102 у будинку № 23 по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові, загальною площею 37,2 кв. м., житловою - 16,3 кв. м. Заповіту [PERSON] не залишив, спадкоємцями за законом першої черги у відповідності з вимогами ст. 1261 Цивільного кодексу України на його майно, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, явилися мати спадкодавця, [PERSON], і його рідна донька, [PERSON] Згідно положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені в статтях 1261-1265 Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, що його пережив, і батьки. Єдиними спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом на підставі ст. 1261 ЦК України, які у встановленому порядку прийняли спадщину, явилися мати і донька спадкодавця, тобто [PERSON] і позивач [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Це положення цивільного кодексу стосується [PERSON], яка оформила свої спадкові права на 1/4 частину спірної квартири після смерті сина і 19.03.2008 року отримала у ХДНК № 11 відповідне свідоцтво за реєстровим № 6-425. Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2008 року [PERSON] належну їй на підставі приватизації і відповідно до свідоцтва про право на спадщину 1/2 частину квартири передала за договором довічного утримання [PERSON], яка державну реєстрацію договору здійснила лише 17.04.2015 року. Позивач спадщину після смерті батька прийняла відповідно до вимог ст.ст. 1269-1270 ЦК України. У встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини, а саме 23.01.2008 року, вона звернулася до ХДНК № 11 із заявою про прийняття спадщини (а.с.34). Такий факт підтверджується Витягом за № 12649043 від 23.01.2008 року про реєстрацію в спадковому реєстрі, з якого вбачається, що після смерті 25.07.2007 року [PERSON] у ХДНК № 11 була заведена спадкова справа за № 93/2008, відповіддю державного нотаріуса ХДНК № 11 від 27.05.2016 за № 4873/02-14 (а.с.14-16). Далі, як вбачається [PERSON] дійсно 13.08.2015 для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 11 [PERSON], між тим отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 4601/02-31 від 13.08.20155 року, оскільки у неї був відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову квартиру - свідоцтва про право власності, виданого ХМЦПДЖФ 06.02.1998 року за реєстровим № 5-98-115370. З цього приводу державний нотаріус, посилаючись на п. 4.15, 4.17 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року, запропонував позивачеві оформляти свої спадкові права у судовому порядку. Отже, обставини, викладені у відповіді державного нотаріуса явилися перешкодою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадкування. У п. 3.1 Роз'яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні. Як зазначено у п. 3-1 Розяснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 та відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємці, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Із положень ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги надані докази, у суду є правові підстави для задоволення вимог позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved