Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернулася з позовною заявою до відповідача, в якому просила визнати за нею право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] В позовній заяві зазначає, що проживає в даному приміщенні з 2004 року на підставі направлення від 16.07.2004р. Метою визнання права користування приміщенням є реєстрація місяця проживання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Деснянської районної в м. Києві державної адміністраціїв судовому засіданні проти позову заперечував. Представник відповідача Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» в судовому засіданні позов не визнав. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 16.07.2004р. позивач отримала направлення на тимчасове поселення в гуртожиток [ADDRESS] Згідно довідки від 20.03.2015р. № 36 наданої ЖЕК - 304 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації з 01.11.2012р., заборгованості за комунальні послуги не має. Листом від 09.04.2015р. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» повідомило позивача, що вирішення питання щодо реєстрації до її компетенції не відноситься. З листа також вбачається, що розпорядженням КМДА від 12.09.2012р. [ADDRESS] прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Києва, та передано до управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Листом від 03.04.2015р. Деснянський РВ ГУ ДМС України в місті Києві повідомив позивача, що для реєстрації місця проживання необхідно подати: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру. З метою реєстрації за місцем проживання позивач звернулася до Деснянської районної в м. Києві державної адміністраціїз заявою про надання згоди на реєстрацію її місця проживання у кімнаті [ADDRESS] Листом від 11.08.2016р. відповідач повідомив [PERSON], що для реєстрації за місцем проживання необхідно надати перелік документів. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно. За приписами ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Як убачається з матеріалів справи, позивач на підставі отримала направлення на тимчасове поселення в гуртожиток без зазначення конкретної кімнати, а лише на два ліжко-місяця. За таких обставин, у позивача не виникло право користування вказаною кімнатою, оскільки ордер на поселення не видавався. Оплата вартості спожитих житлово-комунальних послуг не може бути підставою для визнання права користування на житлове приміщення, оскільки єдиним підставою для вселення та відповідне виникнення права користування житловим приміщенням є ордер, який у даному випадку не видавався. Згоди на реєстрацію позивача у спірному житловому приміщення власник гуртожитку не надавав. Згідно ст. 99 Житлового кодексу української РСР піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 355, 358, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed