Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Суботцівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO], з послідуючим отриманням документа, що посвідчує право власності на нього. Свої вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який до дня смерті проживав у будинку [ADDRESS]. Зазначений будинок батько побудував на початку 70-х років на земельній ділянці, яка йому була виділена із земель колгоспу ім. Леніна на підставі витягу з протоколу № 2 засідання правління колгоспу від 10 березня 1972 року та довідки з сільської ради про дозвіл на будівництво будинку, але не здійснив його реєстрації. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй цей будинок. Після смерті батька вона у передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, що розташований у селі Суботці Знам'янського району Кіровоградської області по вулиці Пролетарська, 8, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. За таких обставин вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач, як і її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, при цьому представник позивача подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач Суботцівська сільська рада в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги [PERSON], не заперечує проти визнання за нею права власності на будинок в порядку спадкування. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Згідно з заповітом від 2 грудня 2005 року, зареєстрованому в реєстрі за №325, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON](а.с. 8). Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР №798 свідчить про те, що [PERSON] на підставі витягу з протоколу №2 засідання правління колгоспу від 10 березня 1972 року та довідки з сільської ради про дозвіл на будівництво, виділена земельна ділянка під забудову із земель колгоспу ім. Леніна, площею 0,06 га, місце будівництва: село Суботці Знам'янського району Кіровоградської області, вулиця Пролетарська (а.с. 11-12). Із довідок Знам'янського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» та Знам'янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями та спорудами, розташований в селі Суботці Знам'янського району Кіровоградської області по вулиці Пролетарська, 8, належить [PERSON], який помер [INFO], при цьому право власності на нього не зареєстровано (а.с. 40, 41). Наявність забудови по [ADDRESS] підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, де поміж іншого вказано, що будинок побудовано в 1970 році (а.с.13-17). Ринкова вартість побудованого будинку складає 122327 грн. (а.с.23-39). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа за №234/2011 (а.с. 10). З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його дочка [PERSON], дружина померлого подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 57-65). Постановою нотаріуса від 15 березня 2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], після смерті [PERSON], [INFO], на ім'я [PERSON] відмовлено, у зв'язку з відсутністю первинної реєстрації права власності на будинок (а.с. 42). Родинний зв'язок між [PERSON], [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб позивача (а.с.6,7). Інформація щодо обтяжень та інших речових прав на спірний будинок відсутня. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 331, 328, 1216, 1218, 1233, 1269 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року та

Outcome: approved