Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача на свою користь борг, відповідно до розписки від 31.07.2014 року, у розмірі 600 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 14904,30 гривень, три проценти річних у сумі 583,11 гривень, завдані інфляцією збитки у сумі 4471,29 гривень, а також стягнути сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.07.2013 року вона передала у борг відповідачу 600 доларів США, про що було складено розписку, посвідчену єпископом Харківсько-Запорізької Дієцезії Римсько-Католицької церкви Мар'яном Бучком. Відповідач пообіцяла зареєструвати місце проживання позивача за адресою: [ADDRESS], однак своєї обіцянки не виконала, категорично відмовилася це робити, не реагує на прохання позивача повернути кошти. Позивач з кінця серпня 2013 року просить повернути їй кошти, але відповідач не реагує на телефонні дзвінки. Позивач посилаючись на невиконання зобов'язання щодо повернення позики, просить стягнути суму боргу за розпискою з у гривневому еквіваленті з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання. Строк невиконання зобов'язання позивач обчислює з 24.10.2013 року, оскільки 24.09.2013 року вона звернулася до відповідача із проханням повернути гроші. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнала та пояснила, що у розписці зазначено, що гроші передавалися відповідачу за реєстрацію місця проживання позивача, що є договором надання послуги, а не договором позики. Також, відповідач пояснила, що вона виконала свої обов'язки за договором надання послуги, про це свідчить та обставина, що у Тимчасовій посвідці на постійне проживання відповідача є штамп про реєстрацію позивача за вищевказаною адресою. Крім того, в розписці з невідомих їй причин зроблено виправлення у даті реєстрації, а саме замість 2013 року зазначено 2018 рік, при чому з цим виправлення договір взагалі втрачає будь-який сенс. Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем була надано суду розписку, в якій зазначено, що [PERSON], 31.03.2013 року, отримала від [PERSON] 600 доларів США за реєстрацію в 2018 році за адресою: [ADDRESS]. В оглянутому судом оригіналі розписці мається очевидне виправлення останньої цифри року. Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи вищевказані норми, суд не вбачає в розписці ознак укладеного між сторонами договору позики грошей, оскільки, виходячи з її змісту, позивач передала кошти в якості оплати реєстрації місця свого проживання за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з поквартирної картки в будинку [ADDRESS], наймачем якого є [PERSON], позивач була зареєстрована у період часу з 30.04.2013 року по 17.05.2013 року, 23.05.2013 року по 16.06.2013 року, 18.06.2013 року по 17.07.2013 року, з 18.07.2013 року по 17.08.2013 року. При таких обставинах, суд вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між сторонами договору позики та його порушення з боку відповідача. Надана позивачем розписка свідчить про укладення іншого по своїй правовій природі договору, а тому й наслідки його порушення не регулюються ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed