Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.05.1994 року виконкомом Красницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №1. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя із чоловіком не склалося внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення господарства. На даний час між ними зникло почуття любові та взаємоповаги, почались непорозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, що принижує її як дружину. Примирення між ними неможливе, оскільки відповідач не бажає змінюватися. Вона не бачить потреби зберігати сімю, кожен із них живе своїм життям, а їх шлюб існує формально, у звязку із чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні 01.02.2017 позивач підтримала позовні вимоги з аналогічних мотивів. Доповнила, що конфлікти в сімї існують через скупість чоловіка та небажання ставитися із розумінням до її потреб. Хоч вони і ведуть спільне господарство, і відповідач являється непоганим господарем в будинку, однак тривалий час вона одна вирішує усі проблемні питання, а відповідач від їх вирішення усувається. Між ними існує тривалий конфлікт на ґрунті побутових відносин, який призвів до розриву подружніх відносин з липня 2016 року. Вказала, що не проти зберегти сімю, однак хоче належного ставлення відповідача до себе. Після наданого судом строку для примирення, 23.05.2017 позивач підтримала позовні вимоги, вказала, що примирення не дало позитивних результатів, відповідач її, як чоловік не влаштовує, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні 01.02.2017 заперечив обґрунтування позивача щодо розірвання шлюбу. Вказав, що такі є надуманими, оскільки по мірі своєї фінансової можливості забезпечував свою сімю, а зокрема і дружину. Однак зазначив, що пріоритетними капіталовкладеннями вважав витрати на ремонт сільгосптехніки, а також на освіту дітей. З цією метою ним оформлявся кредит. Одночасно переконаний, що причиною конфліктів між сторонами є батьки позивача, які втручаються у справи їхньої сімї. Після наданого судом строку для примирення, 23.05.2017 відповідач позов визнав. Вказав, що ним вживалися заходи для примирення між сторонами та збереження сімї, однак такі не дали позитивних результатів, вирішити сімейний конфлікт та відновити відносини не виявилося можливим, а тому не заперечує відносно розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд задовольняє позов з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. Між сторонами існує тривалий та глибокий конфлікт, внаслідок якого між ними виникають систематичні сварки та непорозуміння. З липня 2016 року сторони не підтримують подружні відносини. Обоє сторін в судовому засіданні визнали, що на даний час подружні відносини між ними остаточно припинені. За час, який надавався їм на примирення, вони не примирилися, і переконані, що подальші заходи для примирення не принесуть позитивних наслідків. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. У звязку із наведеним позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у справі.

Outcome: approved