Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності. В позові зазначає, що 16 грудня 1997 році вона за 8099 гривень купила будинок, розташований на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу між нею та продавцем укладено на Південно-Українській Товарній Біржі «Славутич». Цей договір було зареєстровано в Запорізькому міжміському БТІ за р. № 814 19 грудня 1997 року. Одразу позивач стала проживати в придбаному будинку. Вона 20 січня 1998 року зареєструвала своє місце проживання в ньому. 27 грудня 2018 року нею було отримано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 151199412. Але на біржі, де оформлялась купівля-продаж будинку, землю не оформляли з такої причини: власником домоволодіння був [PERSON] . Він проживав в м. Краснодар Росії. 06 серпня 1991 року він надав довіреність [PERSON] . продати за ціну та на умовах за власним розсудом належний йому будинок по [ADDRESS] . Ця довіреність була зареєстрована державним нотаріусом Краснодарського Краю за р. № 3-5379. Позивач вказує, що земельною ділянкою вона користується стільки же, скільки є власником будинку, на ній розташованому. На момент оформлення угоди продажу будинку, нею було передано всю обумовлену суму за продаж об`єкту в цілому, тобто будинку разом з ділянкою. Вказує, що з 1997 року користується як будинком, так і ділянкою, сплачує земельний податок. Претензій до неї ніхто не пред`являв. Всі знали, що вона повністю є власником всього придбаного майна. Цим майном вона користується з 1997 року, тобто 22 роки. Позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,134 га, надану для особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18.09.2019 року відкрито провадження у справі та справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Кам`янсько-Дніпровської об`єднаної територіальної громади Запорізької області до суду надіслав листа з проханням справу розглядати за його відсутності, заперечень і пояснень немає. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. При дослідженні матеріалів справи судом встановлені такі обставини. [PERSON] 16 грудня 1997 року придбала житловий будинок [ADDRESS] за 8099 гривень у [PERSON] . Угоду було оформлено на Південно-Українській Товарній Біржі «Славутич», зареєстровано за р. № 001938 (а.с. 37). На час купівлі будинку [PERSON] мала інше прізвище - « [PERSON] ». Зміну свого прізвища позивач підтверджує поданими документами, зокрема: 1) 08.06.2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та отримала шлюбне прізвище - « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00021742290 від 21.12.2018 року (а.с. 5); 2) 09.10.2007 року [PERSON], розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджує свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане повторно 21.12.2018 року. Прізвище після розірвання шлюбу позивач залишила шлюбне « [PERSON] » (а.с. 6); 3) 25.06.2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та обрала шлюбне прізвище « [PERSON] ». Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.06.2015 року (а.с. 7). Будинок в 1997 р. було зареєстровано в Запорізькому бюро технічної інвентаризації 19.12.1997 році в реєстровій книзі за № 814. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.12.2018 року за № 151199412 також підтверджується право власності [PERSON] на придбаний в 1997 р. (а.с. 38, 39). [PERSON] на підставі рішення Кам`янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області від 19.03.1996 р. № 34 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,134 га по [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю від 20.08.1996 р. (а.с. 40). Однак, як видно з матеріалів справи, земельну ділянку окремим договором оформлено не було. Однак, [PERSON] користується ділянкою відкрито з часу придбання будинку. Також нею сплачується за цю ділянку земельний податок. Копією податкового повідомлення від 05.05.2009 року за № 00764991700 підтверджується зобов`язання [PERSON] сплатити земельний податок за ділянку по [ADDRESS] (а.с. 26). Квитанцією № 0232 від 18.05.2009 року підтверджується сплата [PERSON] (нині - прізвище [PERSON] ) земельного податку в сумі 5,96 грн. Квитанцією № 68 від 13.05.2013 року підтверджується сплата [PERSON] (нині - [PERSON] ) земельного податку в сумі 9,71 грн. (а.с. 27). Квитанцією № 0.0.1368995368.1 від 31.05.2019 року підтверджується сплата [PERSON] земельного податку в сумі 260,00 грн. (а.с. 27). Також в матеріалах справи є копії свідоцтв про страхування [PERSON] (нині - [PERSON] ) домашнього майна по [ADDRESS] (а.с. 23, 24, 34, 35). Той факт, що позивач відкрито користується земельною ділянкою, також підтверджується листом виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпросвької міської ради від 21.11.2017 року за № 02-01-21/2639 про встановлення межі земельної ділянки в натурі (а.с. 36). На час укладення договору купівлі-продажу в 1997 році діяв старий Земельний Кодекс. При укладенні угод було роз`яснено ст. 22, ст. 30 ЗК УРСР 1990 року, які звучали так: Стаття 22 ЗК. Виникнення права власності та права користування земельною ділянкою Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Стаття 30. Перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об`єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. [PERSON] з часу придбання будинку завжди проживала в ньому зі своєю сім`єю. З 20 січня 1998 року вона зареєструвала своє місце проживання в ньому, що підтверджується відміткою про місце реєстрації в її паспорті (а.с. 4). Стаття 328 ЦК України регламентує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 344 ЦК України встановлює, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. До нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких без непропорційного збитку для їх призначення є неможливим (жилі будинки, насадження, майнові комплекси) (ст. 181 ЦК). [PERSON] добросовісно, відкрито, очевидно для третіх осіб, безперервно протягом майже 22 роки, починаючи з 16 грудня 1997 року, володіє земельною ділянкою площею 0,134 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Стаття 119 ЗК України встановлює, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved