overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що 26.03.2015 року відповідач отримала у позику від позивача грошові кошти у сумі 40\~000,00 грн. зі строком повернення до 01.02.2016 року, що підтверджується борговою розпискою, власноручно написаною відповідачем, проте відповідач грошові кошти позивачу не повернув, від виконання взятих на себе зобовязань щодо повернення коштів ухиляється. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за розпискою з урахуванням індексу інфляції та 3% відсотків річних за прострочення повернення коштіву розмірі 51\~465,63 грн., пеню в розмірі 23\~204,39 грн. та судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 4\~000,00 грн, і судовий збір у розмірі 786,70 грн. У судове засідання позивач не зявилася, її представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що 26.03.2015 року відповідач отримала у позику від позивача грошові кошти у сумі 40\~000,00 грн. зі строком повернення до 01.02.2016 року, що підтверджується борговою розпискою, власноручно написаною відповідачем, проте відповідач грошові кошти позивачу не повернув, від виконання взятих на себе зобовязань щодо повернення коштів, ухиляється. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що відповідач прострочила виконання грошового зобовязання, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за розпискою у розмірі40\~000,0 грн.; індекс інфляції: з 01.04.2015 по 01.05.2015 114%, з 01.05.2016 по 01.06.2015 102,2%, з 01.06.2015 по 01.07.2015 100,4%, з 01.07.2015 по 01.08.2015 99,0%, з 01.08.2015 по 01.09.2015 99,2%, з 01.09.2015 по 01.10.2015 102,3%, з 01.10.2015 по 01.11.2015 98,7%, з 01.11.2015 по 01.12.2015 102,0%, з 01.12.2015 по 01.01.2016 100,7%, з 01.01.2016 по 01.02.2016 100,9% в розмірі 10\~064,63 грн.; 3% річних за прострочення повернення коштів у розмірі 1\~401,00 грн.; пеню в розмірі 23\~204,39 грн., судові витрати у розмірі 4000, 0 грн та судовий збір в розмірі 786,70 грн. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду. Свої вимоги мотивував тим, що 25 жовтня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя, вони втратили взаєморозуміння та припинили подружні відносини. Неодноразові намагання зберегти сім'ю не дали бажаних результатів. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому, просить його розірвати. У судове засідання сторони не з'явились, натомість подали до суду заяви, у яких просили розглянути справу в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених у позовній заяві та просила задовольнити, а відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 25.10.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2785. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб розпався, існує формально. Позивач бажає розірвати шлюб, відповідач щодо його розірвання не заперечує. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем 21 березня 2008 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони припинили подружні відносини, спільно не проживають. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому, просить його розірвати. У судове засідання сторони не з'явились, натомість подали до суду заяви, у яких просили розглянути справу в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених у позовній заяві та просила задовольнити, а відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 21 березня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 430. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Позивач не має бажання зберегти шлюб, відповідач на збереженні шлюбу не наполягає. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду. Свої вимоги мотивувала тим, що між сторонами 04.11.2011 року зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні погляди на подружнє життя, сімейний уклад та відносини з близькими родичами. Неодноразове намагання знайти спільні рішення по розв'язанню сімейних проблем призводить до конфліктних ситуацій. Вважає, що шлюб розпався, примирення з відповідачем не можливе, а тому просить його розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив провести судовий розгляд у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 04.11.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №28 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 229,40 грн. Що стосується витрат позивача на правову допомогу, то з врахуванням того, що суду не надано належний розрахунок суми витрат та підтвердження того, що допомога надавалась саме адвокатом, особа участі в судовому засіданні не брала, тому суд не вважає за можливе стягнути вказані витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду. Свої вимоги мотивувала тим, що між сторонами 06.02.2005 року зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони припинили шлюбні відносини, з травня 2014 року спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Неодноразові намагання зберегти сім'ю не дали бажаних результатів. За таких обставин позивач прийшла до переконання, що примирення з відповідачем не можливе, шлюб розпався, а тому просить його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву відповідно до якої просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував щодо такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 06.02.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №171 (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року народжння (а.с.4,5). Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду. Свої вимоги мотивувала тим, що між сторонами 26.06.2012 року зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось. Сторони з червня 2013 року спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач прийшла до переконання, що примирення з відповідачем не можливе, шлюб розпався, а тому просить його розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримала на підставах, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 26.06.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1031 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позовні вимоги визнав. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду та просить постановити рішення про зміну (збільшення) розміру аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14.09.2015 року по справі № 373/2303/15-ц на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей до розміру 1/3 частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Свої вимоги обґрунтовує зміною законодавства щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів та спроможністю відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі, так як останній повинен сплачувати аліменти. Позивач в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав, правильно розуміючи зміст позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14.09.2015 року в справі № 373/2303/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 серпня 2015 року до досягнення дітьми повноліття. Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017, який набрав чинності з 08.07.2017, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про зміну розміру аліментів у розмірі 640 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.75, 76, 80, 180-182 СК України, згідно ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та\~ [PERSON], зареєстрований 17.02.2007 виконкомом Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, актовий запис № 3. Після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «Задворна». Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через зникнення взаєморозуміння, різні склади характеру та різне світосприйняття та погляди на сімейне життя. Вона втратила почуття кохання до чоловіка. Хоча сторони проживають в одному будинку, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] після спілкування із позивачем позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, що підтвердив своєю письмовою заявою. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 цього Кодексу, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом і просила про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтувавши свої вимоги наступним. Стверджує, що 20 лютого 2014 року було укладено усну угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] вартістю 16877 грн., площею 31,7 кв.м. з [PERSON], який дав їй відповідну розписку. Суттєвими умовами вказаного договору була повна оплата в сумі 24000,00 грн. за будівлю та земельну ділянку. З часу укладення угоди позивач провів ремонт в придбаному будинку і проживає по теперішній час. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст.657 ЦК України, вони не змогли, оскільки [PERSON] взявши у позивача домовлену суму грошей, категорично відмовився приймати участь в оформленні будинку не маючи ніяких претензій зі своєї сторони, посилаючись на свою зайнятість та перебування за межами області. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, не зперечуючи проти задоволення позову. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що при укладенні 20 лютого 2014 року угоди, між сторонами було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передав їй наявні в нього документи на будинок, тобто виконали умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. Позовні вимоги підтверджуються письмовими доказами а саме: розпискою [PERSON] (а.с. 7), копією технічного паспорту на житловий будинок ( а.с. 8-12); копією рішення про визнання [PERSON] спадкоємцем за заповітом (а.с. 13,14). За таких обставин суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу будинку укладений між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами. На підставі ст.ст. 219,220 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернулася з зазначеним позовом до суду. В якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], у розмірі 1/2 частини від заробітку/доходу відповідача посилаючись на те, що [PERSON], являється батьком дітей, які знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання, хоч і має таку можливість, оскільки працює слюсарем в ТОВ «Понори» та отримує заробітну плату. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини вказані в заяві та просить суд стягнути з відповідача Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони являються батьками їх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], які перебувають на вихованні та утриманні матері, відповідач же не надає матеріальної допомоги, хоч і зобов'язаний це робити та має таку можливість, оскільки працює слюсарем в ТОВ «Понори», отримує заробітну плату. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно ст. 367 ЦПК України допускається негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України та підпункту 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в прибуток держави.

Outcome: approved