Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

позивач з урахуванням ст. ст. 526, 530, 631, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №001-23092-230508 від 23.05.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1660,00грн. на придбання майна, морозильної камери Норд 155, на умовах визначених, із ставкою 12% річних (п.2.3. Договору), та за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,95% в місяць (п.2.5. Договору). Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі. Станом на 18.03.2014р. відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, на загальну суму 1383,81грн., яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 1053,48грн., заборгованості за відсотками: 40,33грн., заборгованості за комісіями: 290,00грн.. У зв'язку з чим, просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість у розмірі 1383,81грн. та покласти на останнього обов'язок відшкодувати сплачений судовий збір у розмірі 243,60грн.. До судового засідання ні представник позивача, ні відповідач не з'явилися. Представник позивача надіслав заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач не з'явився вдруге, про причини своєї неявки до суду не повідомив, хоча є належно та своєчасно повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за №1950000739024, клопотань про перенесення судового розгляду, чи слухання справи за його відсутності, до суду не надходило. З огляду на викладене вище, за наявності відповідної заяви представника позивача, неявка відповідача, який до суду не з'явився, є не поважною, згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, де вказано, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин, і суд вважає, що це не перешкоджає розглядові справи по суті, та за таких обставин у справі достатньо доказів для її об'єктивного розгляду. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, врахувавши думку представника позивача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до загальних положень цивільного процесуального законодавства суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України). При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Предметом вимог позивача ПАТ «Дельта Банк» є стягнення заборгованості, адже уклавши з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитний договір №001-23092-230508 від 23.05.2008 року та отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON], відповідач по справі, порушив договірні зобов'язання, і станом на 18.03.2014р., допустив утворення заборгованості по кредиту на суму 1383,81грн., час звернення до суду з даними позовними вимогами, яка на день винесення рішення залишається незмінною. Зобов'язання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов'язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і за порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України вказує, що, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином - ст.599 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON], відповідач по справі, 23.05.2008 року уклав кредитний договір №001-23092-230508 з ТОВ «Комерційний банк «Дельта», згідно з умовами якого було надано кредитні кошти у розмірі 1660,00грн. на придбання майна, та на оплату позичальником страхового платежу у розмірі 199,20грн., на строк 12 місяців, з розрахунку 12,0% річних та за обслуговування кредитної справи - 1,95% в місяць. Мета кредитування - придбання морозильної камери Норд 155. позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у визначеній сумі, про що свідчить меморіальний ордер №21550725 від 23.05.2008 року. Відповідно до розрахунку ціни позову, відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, так з листопада 2008 року позичальник перестав виконувати умови договору щодо повернення коштів, і станом на 18.03.2014р. заборгованість становить 1383,81грн., та складається із заборгованості: за сумою кредиту - 1053,48грн., за відсотками - 40,33грн., за комісіями - 290,00грн.. Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «Дель Банк», затвердженого Рішенням позачергових Загальних зборів АТ «Дельта Банк» №2 від 30.01.2012 року, ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта», і згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст. 516 ЦК України. Отже, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору №001-23092-230508 від 23.05.2008 року, і право звертатися до суду з позовними вимогами щодо [PERSON] про стягнення існуючої заборгованості за кредитним договором. Враховуючи положення ст. 79 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс витрати в розмірі 243,60грн., за сплату судового збору, суд, стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільним процесуальним законодавством України. На підставі наведеного та

Outcome: approved