Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0909 га, що розташована за адресою: місто Миколаїв, вулиця 3 Лінія, 18 у відповідності з частками співвласників у праві власності на житловий будинок становлять: за нею - 7/18 часток, за [PERSON] 7/18 часток, за [PERSON] - 4/18 часток; визнати за позивачкою право власності на 11/18 часток земельної ділянки площею 0,0909 га (кадастровий номер 4810136900:01:017:0036), що розташована за адресою: місто Миколаїв, вулиця 3 Лінія, 18 без зміни цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених рішенням Миколаївської міської ради від 04.03.1999 року № 8/5 та державним актом на право власності на землю від 13.04.1999 року. посилаючись на те, що земельна ділянка була надана, згідно державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON], [PERSON], [PERSON] для обслуговування індивідуального житлового будинку. Оскільки [PERSON] та [PERSON] померли, а їх частка на земельну ділянку за їх життя визначена не була та визначити її на сьогоднішній день немає можливості. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за її відсутністю, надала письмові пояснення щодо позову. Відповідач надав заяву про слухання справи за його відсутністю, рішення прийняти на розсуд суду з урахуванням наданих доказів та вимог чинного законодавства. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] на праві власності належить 7/18 частки житлового будинку № 18 по вулиці 3 Лінія в місті Миколаєві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.1996 року за № 3-2793 та зареєстрованого в ММБТІ за № 6031 від 27.08.1986 року. [PERSON] на праві власності належала 7/18 частки житлового будинку № 18 по вулиці 3 Лінія в місті Миколаєві, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.1995 року за № 4-1206. [PERSON] на праві власності належало 4/18 частки житлового будинку № 18 по вулиці 3 Лінія в місті Миколаєві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.1986 року та зареєстрованого в ММБТІ від 05.01.2001 року за № 6038, свідоцтва про на спадщину за законом від 23.10.1997 року, зареєстрованому в ММБТІ від 16.01.1998 року, свідоцтва про на спадщину за законом від 18.06.1998 року, зареєстрованому в ММБТІ від 09.07.1998 року за № 6038. Державний акт на право приватної власності на землю видано [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі рішення сесії Миколаївської міської ради народних депутатів від 04.03.1999 року за № 8/5, відповідно до якого передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0909 га [PERSON], [PERSON], [PERSON] для обслуговування індивідуального житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 03.05.2017 року (а.с 12-17, 19). На підставі договору купівлі продажу № 2-2 від 16.01.2001 року [PERSON] придбала у [PERSON] 4/18 частки домобудівні № 18, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Лінія, посвідченого на Універсальній товарній біржі «Миколаїв-Гарант» та зареєстрованого в ММБТІ за реєстровим № 6038 від 30.01.2001 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.02.2017 року договір купівлі продажу 4/18 частки житлового будинку № 18 по вулиці 3 Лінія в місті Миколаєві укладений між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, визнано дійсним. [PERSON] померла 17 вересня 2005 року. свідченням чого є свідоцтво про смерть серії 1-ФП № 012823 (а.с 34). Згідно спадкової справи № 85/2006 рік до майна померлої 17 вересня 2005 року [PERSON] розпочатої 02.02.2006 року, вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], до другої Миколаївської державної нотаріальної контори, звернулася [PERSON], але свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] не видавалося. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.11.2006 року за [PERSON] визнано право власності на 7/18 частки житлового будинку № 18 по вулиці 3 Лінія в місті Миколаєві, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 17.09.2005 року. [PERSON] померла 09 квітня 2009 року, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії 1-ФП № 097914 (а.с. 33). Згідно спадкової справи № 260/2009 року до майна померлої [PERSON], внесеної до СР за № 47028849 від 26.05.2009 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся син спадкодавці [PERSON] 11.11.2010 року державним нотаріусом пятої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки квартири № 118 будинку № 24 про вулиці Артема в місті Миколаєві. При дослідженні спадкової справи № 260/2009, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем спадкового майна після смерті [PERSON], померлої 09.04.2009 р. є її син [PERSON], який на момент подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, був зареєстрований за адресою [INFO]. \~Відповідно до положень\~статті 368 Цивільного кодексу України\~- спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із\~частиною 4\~статті 86 Земельного кодексу України,\~- співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. \~Відповідно до положень\~статті 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш того, у разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності. Крім того, згідно із\~пунктом «г» частини 1\~статті 87 Земельного кодексу України, - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно із\~положеннями\~статті 372 Цивільного кодексу України,\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Згідно із\~частиною 4\~статті 120 Земельного кодексу України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного Суду України у пункті 21\~Постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~роз'яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Так, відповідно до\~статті 355 Цивільного кодексу України,\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Нормами\~частин 1 та 2\~статті 370 Цивільного кодексу України\~встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, враховуючі придбання позивачкою у [PERSON] 4/18 часток домоволодіння по вул. 3 Лінія буд. 18 в м. Миколаєві, до [PERSON] перейшло право власності на відповідну частину земельної ділянки наданої для обслуговування вказаного домоволодіння. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку\~про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved