Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.12.2014 року (з урахуванням змін, внесених рішенням апеляційного Херсонської області від 28.01.2015 року) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до 2500, 00 грн. щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що відповідач є фахівцем у галузі міжнародного морського плавання, регулярно працює в закордонних рейсах, отримує заробітну платню, іншої сім`ї та утриманців не має. Позивач має дохід 4427,5 грн. на місяць. Дитина, після ухвалення рішення про стягнення аліментів зросла, почала ходити до школи, що збільшило витрати позивача на утримання та розвиток дитини, тому більша частина заробітку позивача йде на утримання сина. Представник відповідача адвокат Резуненко Д.С. подав відзив, в якому позовні вимоги не визнаються. Зазначено, що відповідач не працює на сьогоднішній день, не отримує доходів. Крім того у відповідача є інша сім`я, він перебуває у фактично шлюбних відносинах з гр. [PERSON] , яка вагітна. На підтвердження вагітності останньої долучено до відзиву медичні документи. Крім того позивач придбала об`єкт нерухомості. Позивачем подано відповідь на відзив, в якій вона не погоджується з обставинами відзиву. Зазначає, що придбання квартири здійснено шляхом продажу наявної у позивача та її матері двокімнатної квартири та виключно через необхідність забезпечення належними умовами проживання дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача адвокат Резуненко Д.С. в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у відзиві, в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 15.01.2021 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області витребувано докази у відповідача, а саме зобов`язано надати до суду належним чином завірені копії паспортів. Представник відповідача адвокат Резуненко Д.С. заявив про неможливість надати наведені докази, оскільки він не має в теперішній час зв`язку з відповідачем. Позивач зазначила в судовому засіданні про розгляд справи за наявними доказами у справі. За ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серія № [NUMBER] . З довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради № 16-14/49 від 05.01.2021 року вбачається, що місце реєстрації проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване в кв. [ADDRESS] . Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.12.2014 року у справі № 668/16258/14-ц, задоволено частково позов та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 28.01.2015 року судове рішення від 22.12.2014 року змінено, зменшивши розмір аліментів з 2000,00 грн. до 1200,00грн. З довідки від 10.11.2020 року за № 15 вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ Фірма «Смайл» з 20.03.2013 року, на даний момент займає посаду медична сестра; дохід за період з 01.05.2020 року по 31.10.2020 року складає 31006,00 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, відомості про доходи [PERSON] відсутні. Адвокатом відповідача долучено до матеріалів справи відомості про стан здоров`я батька відповідача, які суд не бере до уваги, оскільки вони не доводять факт утримання батька сином відповідачем у справі. Відомості, зазначені в акті від 13.01.2021 року суд не бере до уваги, оскільки він не містить ознак документа, відсутні печатка, не надано доказів наявності повноважень на складення такого акту депутатом Суворовської районної у м. Херсоні ради. Крім того в акті зазначені відомості зі слів сусідів, що вбачається з підписів фізичних осіб, проте клопотання про допит свідків на підтвердження даної інформації не заявлялось. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Згідно із ст. ч. 1 ст. 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У відповідності із ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянуті речові докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статей\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною першої\~статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так,\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У\~статті 192 СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених\~ст. 192 СК України. Так, суд не приймає до уваги твердження позивача в обґрунтування вимог на те, що матеріальний стан відповідача після постановлення рішення про стягнення аліментів покращився, оскільки вказані твердження не доведені належними доказами по справі. Зростання дитини не є самостійною підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2395,00 грн. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи розмір аліментів, який визначений рішенням суду на утримання дитини, суд дійшов висновку, що він відповідає мінімально гарантованому розміру на дитину відповідного віку. Відтак, доказів того, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів у відповідача покращилося матеріальне становище або змінились обставини, визначені\~ст. 192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни її матеріального чи сімейного стану, стану її здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про збільшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed