Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 07 квітня 2017 року. Мотивує свій позов тим, що [INFO] року померла його баба [PERSON]. Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлої баби за законом. Після смерті баби позивач прийняла спадщину, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати її право власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в своїй заяві до суду позов підтримала повністю, просить визнати її право власності на спадкове майно. Представник відповідача Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] померла [INFO] року. Довідкою Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області №379 від 03 квітня 2017 року стверджується, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] Заповіт [PERSON] в сільській раді не посвідчувався. З спадкової справи, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 13 травня 2017 року за №206/2017 після померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що після смерті останньої спадщину прийняла [PERSON], тобто позивач. З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 07 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] належала земельна частка відповідних розмірів. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 травня 2017 року стверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього та роз'яснено про необхідність звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті своєї баби [PERSON], а тому суд, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом [PERSON] на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 07 квітня 2017 року.

Outcome: approved