Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, вказуючи, що подружні відносини з відповідачем припинені, подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейні відносини, життя та взаємовідносини в родині, часті суперечки та конфлікти. Шлюб між сторонами фактично припинено, примирення неможливе. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб має формальний характер, шлюбні відносини остаточно припинені, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 18.11.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, просила не давати строк на примирення, оскільки шлюб розпався остаточно. Крім того, пояснила, що причинами розірвання шлюбу є те, що відповідач вчиняє сварки, бійки, ображає її. Вказана атмосфера в сім`ї призвела до того, що почуття поваги, довіри та любові втрачено. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що він дійсно вів себе негідно по відношенню до дружини, але вважав можливим виправитись. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 04.08.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, свідоцтво серії [NUMBER] , актовий запис №1458. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Спір щодо місця проживання та утримання неповнолітніх дітей на даний час відсутній. Батьківські обов`язки відносно дітей складають окремий обсяг прав та обов`язків кожного з подружжя та не стосуються перебування/не перебування батьків дитини у шлюбі. На даний час шлюбні відносини припинені, що не заперечувалося сторонами. Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Тлумачення норми цієї статті СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Як встановлено судом, подружжя не проживає як сім`я через відсутність вільної згоди позивача на продовження шлюбного життя із відповідачем, у зв`язку із негативним ставленням чоловіка відносно дружини. Фактичні обставини даної справи дозволяють суду прийти до висновку, що строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказавши, що примирення неможливе, шлюб розпався остаточно, а також суд враховує те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. За таких обставин, збереження сім`ї неможливе, оскільки перебування позивача у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, врахувавши при цьому її категоричне заперечення щодо примирення, шлюб сторін необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Outcome: approved