Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів та відсотків за їх використання, посилаючись на те, що в липні 2017 році вона через мережу інтернет познайомилась із відповідачем, який представився інвестором та співробітником інвестиційного підприємства під назвою «Пандекс». В подальшому відповідач вмовив її стати членом вказаного підприємства, після чого вона перерахувала на його рахунок кошти в сумі 18691,48 гривень. Просить стягнути з відповідача вказану суму, відсотки за користування коштами та витрати на правову допомогу. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення заборгованості розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Новоселицького районного суду від 02.11.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 20.11.2018 року відповідач надіслав до суду відзив, відповідно до якого позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що із позивачем він не знайомий та вперше чує про таку особу. Крім того, ідентифікаційний код особи, на рахунок якої позивач надсилала кошти не належить йому. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що позивач в липні 2017 року через мережу інтернет познайомилась із [PERSON], який вмовив її стати членом інвестиційного підприємства «Пандекс» та запропонував надати йому кошти під так звану «плаваючу» відсоткову ставку доходу, а саме 240 відсотків річних з виплатою винагороди кожного тижня. Відповідно до квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» №P24AP24A25461392A9919 встановлено, що позивач 07.07.2017 року перерахувала на рахунок [PERSON], ІПН [NUMBER] гроші в сумі 1791,56 гривень. Згідно квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк» №P24AP24A302293835А1415, №P24AP24A302282557А3197 та №P24AP24A302163378А3248 встановлено, що позивач 10.10.2017 року перерахувала на рахунок [PERSON], ІПН [NUMBER] гроші в сумі 16899,92 гривень. Як вбачається із наданих позивачем копій квитанції, остання перерахувала кошти на ім'я [PERSON], ІПН [NUMBER], а відповідно до наданої відповідачем копії реєстраційного номеру облікової картки платників податків йому належить ІПН [NUMBER], тобто кошти були перераховані на рахунок іншої особи, яка має інший індивідуальний податковий номер. Відповідно до ст.51 ч.2 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст.51 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Враховуючи те, що [PERSON] із ІПН [NUMBER] є неналежним відповідачем, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed