Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком, відповідачем по справі, 22 січня 2011 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають доньку Маргариту, [INFO], яка проживає разом з позивачем. Між сторонами останнім часом постійно виникають непорозуміння та сварки, вони перестали розуміти один одного з більшості питань сімейного життя. На даний час сторони проживають окремо. Позивач подальше спільне життя вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб і після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище «Черкасова». Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. У судове засідання позивач не зявилася, але надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, строк для примирення просить не надавати, на позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити із залишенням їй прізвища «Черкасова». Також просить покласти судові витрати на відповідача. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності без надання сторонам часу для примирення. У звязку із заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 090848 від 22 січня 2011 року. Від подружнього життя вони мають доньку Маргариту, [INFO], що підтверджується копією її свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 173912 від 19 липня 2011 року. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сімю. Тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом зясовано, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнає, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їхнього сина, що має істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд встановив, що сторони не мають пільг зі сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір». При цьому, суд враховує письмове клопотання позивача, у якому вона просить стягнути із відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Тому вбачаються підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у сумі 640,00 грн., розмір якого підтверджено квитанцією від 12 липня 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved