Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], про застосування наслідків недійсності договору, посилаючись на те, що 25 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири №22 в житловому будинку літ. А-9 за №11 по вулиці Гулі Корольової у місті Дніпро (М.Дніпропетровськ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під № 137. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири квартиру №22 в житловому будинку літ. А-9 за №11 по вулиці Гулі Корольової у місті Дніпрі від 25.01.2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зобов'язано [PERSON] і [PERSON] повернути другій стороні в натурі все, що вони отримали на виконання даного договору купівлі-продажу. Відповідно до п. 2.4. вищезазначеного договору купівлі-продажу, при його укладанні покупець передав продавцеві 13\~503 грн. Водночас, сторони домовилися про дійсний продаж квартири за ціною 25\~000 доларів США, що підтверджується розпискою [PERSON] від 25.01.2010 року. На підставі зазначеного та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь суму грошових коштів у розмірі 25\~000 дол. США, що еквівалентно 672\~607 грн. 40 коп.. переданих відповідачу в рахунок виконання договору купівлі-продажу та судові витрати. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири №22 в житловому будинку літ. А-9 за №11 по вулиці Гулі Корольової у місті Дніпро (М.Дніпропетровськ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під № 137. Відповідно до п. 2.4. вищезазначеного договору купівлі-продажу, при його укладанні покупець передав продавцеві 13\~503 грн. Водночас, сторони домовилися про дійсний продаж квартири за ціною 25\~000 доларів США, що підтверджується розпискою [PERSON] від 25.01.2010 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири №22 в житловому будинку літ. А-9 за №11 по вулиці Гулі Корольової у місті Дніпрі від 25.01.2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зобов'язано [PERSON] і [PERSON] повернути другій стороні в натурі все, що вони отримали на виконання даного договору купівлі-продажу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року залишено без змін. У червні 2017 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою, про розяснення рішення суду від 20 березня 2012 року, в якій просила зазначити грошову суму, яка підлягає поверненню їй внаслідок визнання договору купівлі-продажу від 25.01.2010 року недійсним. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2017 року у задоволенні заяви [PERSON] про розяснення судового рішення відмовлено. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1ст.216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним, чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. В матеріалах справи відсутні докази повернення грошових коштів, отриманих відповідачем за продану ним квартиру у сумі 25\~000, 0 доларів США, що еквівалентно 672\~607 грн. 40 коп., які були сплачені позивачем відповідачу за договором купівлі-продажу квартири №22 в житловому будинку літ. А-9 за №11 по вулиці Гулі Корольової у місті Дніпрі (м.Дніпропетровськ) від 25.01.2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року визнано недійсним. З урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 6\~779,82 грн.

Outcome: approved