Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком, відповідачем по справі, 21 вересня 2002 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він пиячить, бє та ображає позивачку. У звязку з цим остання подальше спільне життя вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. У судове засідання позивач не зявилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій просить праву розглянути за її відсутності. На позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище «Безверха». З відповідача на свою користь просить не стягувати судові витрати зі сплати судового збору. Відповідач також не зявився у судове засідання, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності і строк для примирення просив не надавати. У звязку із заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ЖС №029875 від 21 вересня 2002 року. Від подружнього життя вони мають двох малолітніх синів - Сергія, [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії 1-ЖС №137643 від 27 листопада 2003 року та серії І-ЖС №224263 від 26 березня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сімю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом зясовано, що волевиявлення позивача, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнав, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхніх малолітніх синів, що має істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд встановив, що сторони не мають пільг зі сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір». При цьому суд враховує письмове клопотання позивача, у якому вона просить не стягувати з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved