Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернулася з даними позовними вимогами, які були в ході розгляду справи неодноразово уточнені, посилаючись на те, що з 12.05.2006 року по 27.04.2015 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, під час перебування у шлюбі вони придбали наступне майно: а/м марки «Daewoo Lanos», 2003 року випуску, д/н [NUMBER], ринковою вартістю 92039,59 грн., дриль ударну з комплектом свердел, вартістю 900 грн., комплект дисків із шинами, загальною вартістю 4760 грн., електролобзик, вартістю 600 грн., набір інструментів для автомобіля, вартістю 900 грн., акумулятор до автомобіля, вартістю 700 грн., портативний ДВД- плейер, вартістю 1400 грн., навігатор до автомобіля, вартістю 1000 грн., відео реєстратор, вартістю 2350 грн., всього на загальну суму 104 649,59 грн. Просить визнати вказане майно спільної сумісною власністю подружжя, визнати, що частки подружжя у спільному майні складають по ? частині, в порядку поділу майна виділити відповідачу [PERSON] все придбане під час шлюбу майно, стягнувши з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості її частки у спільній сумісній власності в сумі 52 324,78 грн. та стягнути витрати по справі: судовий збір 613,05 грн., 121,8 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, 175,8 грн. вартість проведення авто товарознавчої експертизи. 10.08.2017 року позивачем уточнено позовні вимоги. В уточненому позові позивач, враховуючи заперечення відповідача щодо виплати їй грошової компенсації за належну їй частку у спільному майні, на підставі статей 183, 364 ЦК України просить в порядку поділу майна виділити все вищевказане майно відповідачу [PERSON], а належну їй ? частку у спільному майні виділити їй шляхом стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації в сумі 46019,8 грн. за частку у праві власності на автомобіль та в сумі 6304,98 грн. за частку у праві власності на інше спільне майно. Відповідач звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності, в якому зазначив, що він дійсно перебував у шлюбі з [PERSON] з 2006 по 2015 рік, після чого шлюб було розірвано, фактично шлюбні відносини вони припинили з листопада 2014 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин вони в добровільному порядку поділили спільне майно, при цьому він залишив собі спірний автомобіль, придбаний за 50000 грн., комплект дисків із шинами, відео реєстратор, набір інструментів до автомобіля, всього він отримав майно приблизно на 32300 грн. [PERSON] залишилися всі домашні меблі, персональний компютер, побутова та відеотехніка на загальну суму 87540 грн., яку він самостійно обрахував. Враховуючи, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна, він частково визнає заявлені нею вимоги та пропонує свій варіант поділу майна. Так, за час подружнього життя ними було придбано: а/м марки «Daewoo Lanos», 2003 року випуску, д/н [NUMBER], ринковою вартістю 50000 грн., персональний компютер, залишковою вартістю 8400 грн., фотоапарат «Панасонік» залишковою вартістю 6700 грн., кухонний гарнітур, залишковою вартістю 4000 грн., пральну машину-автомат, залишковою вартістю 3500 грн., двокамерний холодильник, залишковою вартістю 3100 грн., диван, вартістю 2950 грн., сушка для фруктів імпортного виробництва, вартістю 1700 грн., 2 телевізори, вартістю 1700 грн., вхідні двері квартири, вартістю 1000 грн., хлібопіч, вартістю 950 грн., йогуртницю, вартістю 900 грн., дриль ударну з комплектом свердел, вартістю 900 грн., мікрохвильову піч, вартістю 890 грн., комплект дисків із шинами, загальною вартістю 850 грн., електролобзик, вартістю 600 грн., набір інструментів для автомобіля, вартістю 900 грн., акумулятор до автомобіля, вартістю 700 грн., портативний ДВД- програвач, вартістю 1400 грн., навігатор до автомобіля, вартістю 1000 грн., відео реєстратор, вартістю 2350 грн., музичний центр, вартістю 650 грн., підставку під музичний центр, вартістю 650 грн., відеоплейер, залишковою вартістю 450 грн., всього на загальну суму 119 840 грн., вартість майна, окрім автомобіля, визначив самостійно, частково погодившись із вартістю майна, вказаною [PERSON] в претензії. Після припинення шлюбних відносин та поділу в добровільному порядку спільного майна він забрав собі майно на загальну суму 32300 грн. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя вищевказане майно на загальну суму 119 840 грн., визнати за кожним з подружжя право власності на ? частку вказаного майна, в порядку поділу майна, відступивши від принципу рівності, виділити [PERSON] ? частку автомобіля, компютер, фотоапарат, кухонний гарнітур, пральну машину-автомат, двохкамерний холодильник, диван, сушку для фруктів, 2 телевізори, вхідні двері, хлібопічку, йогуртницю, мікрохвильову піч, музичний центр, підставку під музичний центр, відеоплейер, всього на суму 87 540 грн. Йому в порядку поділу майна виділити ? частину спірного автомобіля, набір інструментів для автомобіля, акумулятор до автомобіля, навігатор, відео реєстратор, комплект дисків із шинами, перфоратор, елетролобзик, всього на загальну суму 32 300 грн. Також просить стягнути з [PERSON] на його користь витрати на правову допомогу. 22.09.2017 року відповідачем уточнено позовні вимоги, просить визнати спільною сумісною власністю вищевказане майно, за виключенням йогуртниці та акумулятора до автомобіля, вартість відео реєстратора відповідач вказав 1500 грн., вартість навігатора 879 грн., перфоратора 898 грн., комплекту дисків із шинами 4700 грн., відповідач просить виділити йому в порядку поділу майна відеореєстратор, навігатор, перфоратор, набір інструментів для автомобіля, електролобзик, виділити ідеальні частки у спірному автомобілі, залишивши автомобіль у спільному користуванні, інше спільне майно виділити [PERSON] Позивачем [PERSON] подано заперечення на зустрічний позов (т.1, а.с.63-65), в якому зазначено, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ними було придбано лише автомобіль, комплект шин із дисками, дриль ударний з комплектом свердел, електролобзик, набір інструментів для автомобіля, акумулятор, портативний ДВД-плейер, навігатор та відео реєстратор. Меблі, побутова техніка, зазначені у зустрічному позові не придбавалися під час шлюбу, оскільки після реєстрації шлюбу вони почали проживати у належній їй та її сину квартирі, яка була мебльована та в якій знаходилося все необхідне для проживання. Після продажу квартири вона разом з відповідачем переїхала до м. Дніпродзержинськ, де винаймали квартиру. До вказаної квартири вони перевезли всі меблі, кухонні та технічні прилади з проданої квартири, а тому відповідачем не було вкладено жодних коштів в облаштування їхнього побуту. Позивач також заперечує проти доводів відповідача щодо добровільного поділу спільного майна, оскільки під час її перебування на роботі відповідач самостійно без її дозволу вивіз майно, зазначене у зустрічному позові. Вона намагалася неодноразово вирішити питання про поділ майна в досудовому порядку, але відповідач вважав розподіл здійсненим, забравши собі речі, а їй залишивши заборгованість по кредиту та борговій розписці. Крім того, зазначила, що відповідач оцінив майно на суму 119840 грн., але таких коштів вони ніколи не мали. Жодних доказів щодо придбання ними майна, про яке відповідач зазначив у зустрічному позові, окрім майна, яке вона зазначила у позовній заяві, відповідач в порушення ст.60 ЦПК України не надав. 27.11.2017 року до суду надійшли письмові заперечення представника позивача [PERSON] на уточнений зустрічний позов (т.1, а.с.234-241), в якому представник зазначила, що показання свідків, допитаних за клопотанням відповідача, підлягають критичній оцінці, оскільки є суперечливими та неправдивими; вважає уточнений зустрічний позов в частині переліку майна, яке не зазначено у позові [PERSON], безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту придбання такого майна в період їхнього шлюбу. Також вказує на те, що відповідачем в уточненому зустрічному позові змінено вартість деяких обєктів майна, яке він визнає спільною сумісною власністю з позивачем. В попередніх судових засіданнях сторони узгодили вартість спільного майна, зокрема: навігатор 1000 грн., дриль ударна з комплектом свердел - 900 грн., відео реєстратор 2350 грн. В уточненому позові відповідач змінив ціну даних предметів та вказав їх вартість: навігатор 879 грн., дриль ударна 898 грн., відео реєстратор 1500 грн., при цьому підстав та обґрунтування зміни визначеної відповідачем вартості майна не зазначено, але позивач, враховуючи тривалість судового розгляду вказаного спору та відсутність доступу до вказаного майна, погоджується на визначену відповідачем у зустрічному позові вартість вказаного спірного майна. Також зазначила, що позивач має право на виділ своєї частки в натурі зі спільного з відповідачем майна на підставі ст.364 ЦК України, вважає, що судовий розгляд має на меті остаточне вирішення спору між сторонами з дотриманням прав обох співвласників майна, а тому, враховуючи, що відповідач одноособово володіє та користується спільним з позивачем автомобілем, ніякої компенсації за володіння та користування автомобілем позивачу не сплачує, позивач пропонувала відповідачу продати автомобіль та отримані кошти поділити, на що останній не погодився, відповідач має можливість сплатити компенсацію вартості її частки, просить позовні вимоги в частині стягнення компенсації вартості частки позивача у праві власності на автомобіль задовольнити, оскільки залишення автомобіля у спільному користуванні порушуватиме права позивача. Також представником позивача зазначено, що у позові була допущена арифметична помилка при визначенні вартості спільного майна подружжя вказано вартість спільного майна 104 649,59 грн., вартість ? частки майна зазначена 52324,78 грн. Вважає, що з врахуванням допущеної арифметичної помилки загальна вартість спільного майна складає 103616,59 грн., вартість ? частки у спільному майні подружжя для кожної зі сторін складає 51808,3 грн. На підставі ст.364 ЦК України просить стягнути з відповідача ? частку вартості спірного автомобіля 46019,8 грн., а також вартість ? частки іншого спільного майна на суму 5788,5 грн., виділивши відповідачу спільне майно, яке на протязі більше 3-х років перебуває у його володінні. В судовому засіданні позивач [PERSON], допитана у якості свідка, позов підтримала з урахуванням уточнених вимог з підстав, викладених у позовній заяві, зустрічний позов визнала частково, надала пояснення згідно заперечень на зустрічний позов. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Зустрічний позов визнала частково, пояснила, що позивач погоджується з вартістю навігатора, відео реєстратора, відеоплейера та дрилі ударної з комплектом свердел, яка вказана відповідачем в уточненому зустрічному позові. Заперечення на зустрічний позов надала, аналогічні вказаним у письмових запереченнях. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав частково, зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, зустрічний позов підтримав з підстав, викладених у заяві. Також пояснив, що під час шлюбу сторони дійсно придбали майно, зазначене в позовній заяві, але він не погоджується з вартістю майна, що зазначена. Вартість автомобіля складає 50000 грн., на даний час відповідач автомобілем не користується, бо автомобіль перебуває під арештом, крім того, автомобіль приходить в непридатність. Навігатор та акумулятор прийшли у непридатність, програвач, дриль, набір інструментів, відео реєстратор є в наявності, але вони перебувають у користуванні. Після припинення шлюбних відносин сторони в добровільному порядку поділили спільне майно. Просить поділити між сторонами майно згідно зустрічного позову з врахуванням уточнених вимог, автомобіль залишити у спільному користуванні, оскільки позивачем не внесено кошти на депозитний рахунок суду. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що часто бувала у квартирі позивачки, оскільки являється її невісткою. До одруження з відповідачем позивач мала квартиру, в якій були всі необхідні меблі, побутова техніка пральна машина, телевізор, 2-хкамерний холодильник, підставка для телевізора. У шлюбі сторони придбали автомобіль, навігатор, програвач, відео реєстратор. Свідок [PERSON] пояснила, що давно знає позивачку і бувала у неї у квартирі до шлюбу, в квартирі був гарний ремонт, в квартирі було все необхідне. В період шлюбу позивачка та відповідач придбали автомобіль, відео реєстратор, вхідні двері, зробили косметичний ремонт. Свідок [PERSON] пояснив, що знає відповідача з 2003 року, позивачку з 2006 року. Йому відомо, що у шлюбі позивач та відповідач придбали автомобіль, пральну машину (відповідач привіз її з м. Кривий Ріг, де вони разом працювали), холодильник, диван, навігатор, інструменти до автомобіля, комплект дисків, акумулятор, відеоплейер. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] придбали у шлюбі пральну машину, 2 телевізори, холодильник, компютер, мікрохвильову піч, цифровий фотоапарат, витяжку, новий диван, також вони зробили ремонт: у ванній кімнаті та кухні поклали кахель, в інших кімнатах поклеїли шпалери, крім того, вони придбали автомобіль «Ланос». Ці речі вона бачила в квартирі позивачки. Сторони жили близько одного року без реєстрації шлюбу, коли було придбане майно, вона точно сказати не може, але стверджує, що вказане майно було придбане, коли позивач проживала разом з відповідачем. [PERSON], допитаний у якості свідка, пояснив, що він являється двоюрідним братом позивачки. Позивач та відповідач прожили разом приблизно з 2006-2007 року по 2014 рік. Він почав проживати в Зеленодольську у 2009 році і був у позивачки дома, бачив у неї у квартирі новий диван, нові телевізор, музичний центр, 2-хкамерний холодильник, кухонний гарнітур, у квартирі був зроблений ремонт, замінені вхідні двері, придбані компютер, цифровий фотоапарат, телевізор на кухню, також [PERSON] придбали автомобіль. Свідок [PERSON] пояснив, що він був у квартирі, де проживав [PERSON] з дружиною, у них у квартирі були телевізор, холодильник, пральна машина, диван, кухонний гарнітур, крім того, він був свідком, коли у 2008 році відповідач купляв телевізор у м. Кривий Ріг. Також пояснив, що у квартирі він був приблизно у 2015 році. Свідок [PERSON] пояснив, що він раніше працював з відповідачем і він був свідком, як у 2007 році відповідач купив пральну машину, вказану машину він допомагав заносити додому. Колись він був на базарі і відповідач показував йому фотоапарат, пояснивши, що купив його. Також у квартирі відповідача він бачив холодильник, відповідач говорив, що купив даний холодильник. Крім того, відповідач з дружиною купили автомобіль «Ланос», диван, кухонний гарнітур, але коли був куплений диван та гарнітур, йому не відомо. Також відповідач йому говорив, що купив комплект дисків з шинами. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що відповідач є його батьком, у 2004 році відповідач пішов із сім»ї і він з ним не спілкувався. Йому відомо, що батько проживав з позивачкою та купив телевізор, програвач, диван, тумбу для телевізора, телевізор на кухню, мікрохвильову піч, пральну машину «Вірпул», автомобіль, компютер, фотоапарат, холодильник «LG» 2-хкамерний, кухонний гарнітур, комплект шин без дисків, крім того, вони зробили ремонт на кухні та у ванній кімнаті. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є її племінницею, з якою на даний час склалися неприязнені стосунки. Коли [PERSON] зійшлися (дату вона не знає), то вона їздила до них у гості приблизно 4 рази на рік. За час спільного проживання [PERSON] було придбано спільне майно: кухня, двохкамерний холодильник, телевізор на кухню, автомобіль, диван та компютер, фотоапарат, також був зроблений ремонт, покладений кахель. Вартість вказаного майна їй не відома, так як вона не запитувала. Суд, заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Ч.3 ст.368 ЦК України та ст.60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст.372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12.05.2006 року по 27.04.2015 року (а.с.9, 36). Згідно товарного чека № 1016 від 30.06.2012 року у ФОП [PERSON] придбано 4 шини з дисками на загальну суму 4760 грн. (а.с.14). Касовим чеком від 30.11.2014 року підтверджено придбання дрилю ударного та 3-х свердел на загальну суму 956,37 грн. (а.с.15). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 24.10.2007 року встановлено, що власником автомобіля марки DAEWOO моделі LANOS, реєстраційний номер [NUMBER], 2003 р.в., є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2007 року (а.с.38). З висновку експерта № 4/12.2-343 від 18.06.2016 року встановлено, що дійсна ринкова вартість вищевказаного автомобіля, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 17.06.2016 року складає 92 039,59 грн. (а.с.135-144). В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що вказаний автомобіль придбано за спільні кошти. Ринкова вартість спірного автомобіля складає 92039,59 грн., що підтверджено висновком експерта. Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача щодо вартості спірного автомобіля в сумі 50000 грн., оскільки вказані пояснення не підтверджені належними доказами. Таким чином, судом встановлено, що вказаний автомобіль, вартість якого на час розгляду справи складає 92039,59 грн., придбано сторонами в період шлюбу за спільні кошти, тому вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін як подружжя і кожен з подружжя має право власності на ? частку автомобіля, вартістю 46019,78 грн., отже позовні вимоги [PERSON] в даній частині підлягають задоволенню в повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачем не доведено вартість спірного автомобіля в розмірі 50000 грн. Сторонами у справі заявлені позовні вимоги щодо визнання спільним сумісним майном подружжя та його поділу наступного майна: дриль ударна з комплектом свердел, вартістю 898 грн., комплект дисків із шинами, загальною вартістю 4700 грн., електролобзик, вартістю 600 грн., набір інструментів для автомобіля, вартістю 900 грн., акумулятор до автомобіля, вартістю 700 грн., портативний ДВД- плейер, вартістю 450 грн., навігатор до автомобіля, вартістю 879 грн., відео реєстратор, вартістю 1500 грн., на загальну суму 10627 грн. Сторони визнали факт придбання вказаного майна в період шлюбу за спільні кошти, крім того, факт придбання шин з дисками та ударного дрилю зі свердлами підтверджено належними доказами, сторони досягли згоди щодо вартості вказаного майна на час розгляду справи, тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України позовні вимоги сторін про визнання вказаного майна на загальну суму 10627 грн. спільною сумісною власністю подружжя та визнання за кожним із подружжя права на ? частку вказаного майна на суму 5313,5 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає, що акумулятор до автомобіля слід врахувати як обєкт спільного майна подружжя, оскільки сторони визнали факт придбання акумулятора під час перебування у шлюбі, в тому числі відповідач визнав вказану обставину (т.1, а.с.25-27), як встановлено судом, вказаний акумулятор було придбано не як комплектуюча частина спірного автомобіля, а придбано окремо від автомобіля, залишкова вартість акумулятора за погодженням сторін склала на час розгляду справи 700 грн., тому суд відхиляє заперечення відповідача в даній частині. Відповідачем [PERSON] заявлено вимоги про визнання спільною сумісною власністю наступного майна: персональний компютер, залишковою вартістю 8400 грн., фотоапарат «Панасонік» залишковою вартістю 6700 грн., кухонний гарнітур, залишковою вартістю 4000 грн., пральну машину-автомат, залишковою вартістю 3500 грн., двокамерний холодильник, залишковою вартістю 3100 грн., диван, вартістю 2950 грн., сушка для фруктів імпортного виробництва, вартістю 1700 грн., 2 телевізори, вартістю 1700 грн., портативний програвач, вартістю 1400 грн., вхідні двері квартири, вартістю 1000 грн., хлібопічку, вартістю 950 грн., мікрохвильову піч, вартістю 890 грн., музичний центр, вартістю 650 грн., підставку під музичний центр, вартістю 650 грн., а також поділ вказаного майна між ним та позивачем. Документів, що підтверджують факт придбання вказаних речей, відповідачем в порушення вимог ст.ст.81,83 ЦПК України суду не надано. На підтвердження обставин придбання спірного майна судом за клопотанням відповідача допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак показання вказаних свідків не є належними, достатніми та допустимими доказами, оскільки згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, на підставі чого суд вважає, що обсяг та вартість вищевказаного майна, зазначеного відповідачем, а також факт придбання вказаного майна в період шлюбу з позивачем недоведеним, тому у зустрічному позові в даній частині слід відмовити. Надану відповідачем копію товарного чеку від 23.01.2007 року щодо придбання пральної машини марки «Зануссі», вартістю 6987 грн. (а.с.195), суд не бере до уваги, оскільки зі вказаного чеку не можливо встановити, ким саме було придбано вказану пральну машину та хто здійснював оплату придбаного товару. Позивач звернулася з вимогами про виділення спірного майна відповідачу та стягнення на її користь на підставі ст.ст.183, 364 ЦК України компенсації вартості її частки у спільному сумісному майні на загальну суму 51808,3 грн., з якої 46019,8 грн. вартість ? частки у спірному автомобілі, 5788,5 грн. вартість ? частки іншого майна, яке є спільною сумісною власністю її та відповідача. Відповідач просить виділити йому ? частину спірного автомобіля, набір інструментів для автомобіля, навігатор, відео реєстратор, перфоратор, елетролобзик. Суд вважає, що вимоги позивача частині стягнення грошової компенсації належної їй ? частки у праві власності вищевказаного майна підлягають задоволенню в повному обсязі, вимоги відповідача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до частин першої, другої\~статті 364 ЦК України\~кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В силу положень статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою\~\~26 ЦК України\~з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в\~\~ п.6\~ст.3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання\~\~від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 13.01.2016 року, справа № \~6-2925цс15). Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин у відповідача в користуванні перебувають спірний автомобіль та предмети для його обслуговування - комплект дисків із шинами, набір інструментів для автомобіля, акумулятор до автомобіля, навігатор до автомобіля та відео реєстратор, також в користуванні відповідача знаходяться електролобзик, дриль ударна з комплектом свердел, портативний ДВД- плейер. Вказані речі є неподільними, позивач має право на ? частку вказаних речей. Також судом встановлено, що виділ належної позивачу ? частки майна в натурі є неможливим, оскільки вказані речі є неподільними, вказаним майном користується відповідач [PERSON], при цьому відповідачем не сплачується позивачу матеріальна компенсація за володіння та користування вищевказаним спірним майном. Враховуючи, що сторони проживають у різних населених пунктах, що призведе до неможливості спільного користування вищевказаним майном, враховуючи неприязнені відносини, які склалися між сторонами після припинення шлюбних відносин, а також враховуючи, що вищевказані речі, що визнані спільним майном сторін, є неподільними, виходячи з принципів справедливості та розумності, а також судового захисту цивільного права, суд приходить до висновку про можливість виділення спірного майна в натурі відповідачу, визнавши за ним право власності на вказане майно, та стягнення з відповідача на користь позивача компенсації вартості належної їй ? частки майна в сумі 51333,3 грн. Суд вважає, що відповідач спроможний виплатити позивачу вказану суму компенсації і це не становитиме для нього надмірний тягар, оскільки відповідач має стабільний дохід (пенсію). Стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неспроможності виплатити позивачу компенсацію, тому суд відхиляє заперечення відповідача та його представника в даній частині. Крім того, суд, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та відносини між сторонами, вважає, що залишення спірного майна у спільному користуванні сторін не вирішить спору по суті між сторонами та не буде ефективним способом захисту порушених прав, тому приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в даній частині в повному обсязі. Суд вважає встановленим, що вартість спільного сумісного майна сторін складає 102666,59 грн., вартість ? частки спільного сумісного майна відповідно складає 51333,3 грн., тому позовні вимоги [PERSON] щодо вартості спільного майна в сумі 103616,59 грн. та вартості ? частки майна в сумі 51808,3 грн. задоволенню не піддягають. З відповідача на підставі положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на оплату експертизи в сумі 175,8 грн. (т.1, а.с.160), вимоги про стягнення з відповідача судового збору задоволенню не підлягають, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial