Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 06 серпня 2015 року на ринку у місті Сороки Республіки Молдова для власних потреб, за власний кошт, вона придбала 850 кг. свіжого винограду «Кодрянка». Маючи намір легально переправити куплений виноград з міста Сороки Республіки Молдова на територію України у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, де вона і проживає, вона оформила виноград у митних органах Республіки Молдова, що підтверджується митною декларацією виданою їй 06 серпня 2015 року митними органами Республіки Молдова, де зазначила вагу винограду, його вартість, та в яких цілях нею придбаний. 06 серпня 2015 року у пункті офіційної човнової переправи «Цекинівка-Сороки човен», даний свіжий виноград «Кодрянка» у кількості 106 ящиків вагою 850 кг. був завантажений чоловіками, яких вона попросила їй допомогти, у човен, яким у той день керував [PERSON]. Виноград із човном був затриманий на території України працівниками правоохоронних органів 06 серпня 2015 року приблизно о 16 годині 20 хвилин у місцевому пункті пропуску «Цекинівка Сороки човен», що розташований на березі річки Дністер у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, однак офіційно (документально) згідно протоколу огляду місця події від 07.08.2015 року уже був вилучений із човна під керуванням човняра [PERSON] 07.08.2015 року о 00 год. 50 хв. у рамках кримінального провадження №42015020420000225 внесеного до ЄРДР 07.08.2015 року слідчим військової прокуратури [PERSON] гарнізону Центрального регіону України відносно прикордонників. У день вилучення свіжий виноград «Кодрянка» вагою 850 кг (106 ящиків), згідно акту приймання-передачі був переданий головному державному інспектору Вінницької митниці ДФС [PERSON], який його відповідально прийняв. Зазначила, що нею двічі - 16.09.2015 року та 25.12.2015 року на адресу військової прокуратури було подано письмові заяви про повернення та/або компенсацію незаконно вилученого із човна належного їй 106 ящиків винограду «Кодрянка» вагою 850 кг., який належить їй на підставі митної декларації від 06.08.2015 року і який був вилучений в рамках кримінального провадження №42015020420000225 внесеного до ЄРДР 07.08.2015 року. Їй повідомили, що ящики з вилученим у неї виноградом 07.08.2015 року передано до [PERSON] митниці Управління ДФС України у Вінницькій області. Тому запропонували їй звернутись до [PERSON] митниці для одержання більш детальної інформації. [PERSON] митниця ДФС на її письмове звернення від 25.12.2015 року про повернення їй як власнику 850 кг. винограду та/або компенсувати його вартість, у листі за вих.№88/02-80-26-02 від 13.01.2016 року вказує на те, що право на повернення винограду та/або компенсації вартості, (який на думку митниці є конфіскованим товаром) має човняр [PERSON], який притягався до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. У свою чергу [PERSON] митниця відмовляється повернути їй виноград та/або компенсувати вартість винограду посилаючись на те, що виноград може бути повернено лише [PERSON] відносно якого складався протокол про порушення митних правил №0357/40100001/15 за ч.1 ст.482 МК України. Вважає таку позицію митниці помилковою, оскільки згідно ч.3 ст.243 МК України товари можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі. Зазначила, що коли відбувалися судові засідання в апеляційному суді Вінницької області по адміністративній справі відносно [PERSON], де вона була свідком, то їй стало відомо, що комісією у складі посадових осіб [PERSON] митниці ДФС було прийнято рішення про знищення належного їй винограду шляхом захоронення на полігоні побутових відходів у м.Могилів-Подільський. Не маючи можливості у натурі повернути виноград та маючи намір відшкодувати завдану шкоду, вона звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовом про відшкодування шкоди. Однак, у ході неодноразових судових слухань представники військової прокуратури Військового гарнізону центрального регіону України та представники [PERSON] митниці ДФС України заперечуючи проти позовних вимог посилаються на те, що вона не є власником вилученого із човна під керуванням [PERSON] винограду. Тому, зважаючи на те, що представники органів державної влади [PERSON] митниці ДФС України та військової прокуратури [PERSON] гарнізону Центрального регіону України заперечують та не визнають факт належності їй спірного винограду «Кодрянка» вагою850 кг, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого невизнаного права на спірний виноград та просити суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на свіжий виноград «Кодрянка» вагою 850 кг (106 ящиків», який був вилучений із човна під керуванням [PERSON] 07.08.2015 року у місцевому пункті пропуску «Цекинівка-Сороки-човен» в с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області в рамках кримінального провадження №42015020420000225 внесеного до ЄОДР 07.08.2015 року слідчим військової прокуратури [PERSON] гарнізону Центрального регіону України. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що вона придбала 850 кг. винограду у місті Сороки Республіки Молдова для власних потреб, про що є накладна. Вказала, що підприємцем вона не являється, а виноград придбала для себе. Зареєструвала виноград, зробила митну декларацію, де вказала даний виноград. На території України вказаний виноград було відібрано. Придбання нею винограду підтверджується накладною. Вона неодноразово зверталася до [PERSON] митниці з метою повернення чи відшкодування вартості вилученого у неї винограду. Однак отримувала відмову. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ВН №016274 від 16.06.2016 року та договору про надання правової допомоги №33 від 16.06.2016 року позовні вимоги своєї довірительки підтримав та суду пояснив, що позовні вимоги його довірительки є обґрунтованими та законними. Позивачка набула права власності на виноград, придбаний нею у місті Сороки Республіки Молдова, на підставі накладної. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також вирішити питання щодо судових витрат. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та суду пояснив, що він працює човнарем. Виноград належить позивачеві, а він лише перевозив виноград. На території України чоловіки у цивільному одягу (шортах та футболках) вилучили у нього виноград із човна, хоча виноград не його. Також даний виноград невідомі чоловіки їли. Вказав, що відносно нього було складено протокол, який було скасовано. Зазначив, що виноград не є його власністю, так як він лише човняр, а є власністю позивача [PERSON], так як остання оформляла документи на перевезення даного винограду. Представник відповідача військової прокуратури [PERSON] гарнізону Центрального регіону України [PERSON] суду пояснив, що позовна заява є необґрунтованою, незаконною. У такий спосіб позивачка хоче збагатитися за рахунок бюджетних коштів. Виноград було переміщено з порушенням митного законодавства, поза митним контролем. Позивачка не задекларувала виноград. Не оформила виноград на території України. Позивачка не є власником винограду. Зазначив, що постановою Вінницького міського суду від 08.10.2015 року [PERSON] визнано винним по ч.1 ст.482 МК України. Хоча дану постанову й скасовано ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30.11.2015 року, однак постановою міського суду [PERSON] був визнаний винним. Вказав, що виноград було знищено 02.09.2016 року. Щодо задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] митниці Державної фіскальної служби України [PERSON] суду пояснив, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували право власності позивачки на виноград. Виноград ввозився на територію України з порушенням митного законодавства. Позивачка не мала права перевозити виноград у такій кількості. На підставі митної декларації за позивачкою не може бути визнано право власності на виноград. Вважає, що позовна заява до задоволення не підлягає та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, оскільки згідно ст..349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі товаротранспортної накладної серії ВВ №777052 від 06.08.2015 року (а.с.23) судом встановлено, що позивач придбала виноград «Кодрянка» у кількості 850 кг. Із митної декларації від 06 серпня 2015 року (а.с.4) судом встановлено, що позивач перевозила з Республіки Молдова на територію України виноград в особистих цілях не для продажу, а для консервації та вина у кількості 850 кг. Із заяви від 16.09.2015 року (а.с.5) судом встановлено, що [PERSON] зверталася до Військової прокуратури [PERSON] гарнізону Центрального регіону України із вимогою про повернення 106 ящиків винограду, вилученого із човна на березі річки Дністер у с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області у межах пункту пропуску «Цекинівка-Сороки-човен». Із відповіді військової прокуратури [PERSON] гарнізону Центрального регіону України №4/1219/1 від 13.10.2015 року на заяву позивачки від 16.09.2015 року (а.с.6) судом встановлено, що ящики з виноградом, які вилучені у позивачки, 07.08.2016 року передані до [PERSON] митниці Управління ДФС України у Вінницькій області. Із заяви [PERSON] від 25.12.2015 року (а.с.7) адресованої [PERSON] митниці ДФС судом встановлено, що позивач зверталася із вимогою до [PERSON] митниці про повернення їй негайно 106 ящиків винограду вагою 850 кг та/або компенсувати вартість винограду всього на суму 21250 гривень. Із відповіді [PERSON] митниці ДФС №88/02-80-26-02 від 13.01.2016 року на заяву позивачки від 25.12.2015 року (а.с.8) судом встановлено, що у даному листі вказано, що товар «виноград свіжий» у кількості 106 ящиків вагою 850 кг, який був вилучено 06.08.2015 року у місцевому пункті пропуску «Цекинівка-Сороки-човен» є безпосереднім предметом правопорушення у справі про порушення митних правил заведеної 07.08.2015 року у відношенні [PERSON] І,Ф. за ч.1 ст.482 МК України, і право вимоги щодо повернення конфіскованих товарів або коштів за них належить [PERSON] або належним чином уповноваженому ним представнику. Із довідки вартості виданої директором СТ «Ринок-коопторг» місто Ямпіль Вінницької області (а.с.9) та довідки виданої ПП «[PERSON]В.» №991 від 13.08.2015 року (а.с.31) судом встановлено, що ціна за один кілограм винограду «Кодрянка» станом на 27.04.2016 року та на 07.08.2015 року становить 25 гривень 00 копійок. Із заперечення поданого [PERSON] митницею ДФС на позовну заяву у цивільній справі №153/167/16-ц) за позовом позивача про відшкодування шкоду (а.с.24-27) судом встановлено, що [PERSON] митниця на а.с.25 вказує на те, що будь-які документи, що засвідчують факт купівлі-продажу винограду та належність товару позивачеві відсутні. Із протоколу огляду місця події від 07.08.2015 року (а.с.28) судом встановлено, що 07.08.2015 року вилучено виноград. Із акту приймання передавання від 07.08.2016 року (а.с.29) судом встановлено, що співробітнику [PERSON] митниці передано 105 ящиків, в яких міститься виноград вагою 855 кг. Із опису предметів (а.с.32) судом встановлено, що у затриманого [PERSON] вилучено та передано виноград вагою 809,8 кг. Із листа, адресованого начальнику [PERSON] митниці (а.с.33) судом встановлено, що у даному листі є посилання на те, що із човна в ході огляду місця події 06-07.08.2015 року вилучено 106 ящиків винограду. Із акту обстеження на встановлення фіто санітарного стану №75/03-004/000001 від 02.09.2015 року (а.с.35-36) судом встановлено, що виноград не відповідає фіто санітарним вимогам України. Із акту знищення майна від 16.09.2015 року (а.с.38) судом встановлено, що виноград в кількості 1664,8 кг. знищено шляхом захоронення на полігоні побутових відходів. Із постанови апеляційного суду Вінницької області від 30.11.2015 року (а.с.48-50) судом встановлено, що під час дачі показань в якості свідка [PERSON] пояснювала, що [PERSON] перевіз човном належний їй виноград, який вона задекларувала в Молдові. Під час дослідження письмових доказів представником відповідача військової прокуратури [PERSON] гарнізону Центрального регіону України заявлялись клопотання про огляд у судовому засіданні певних документів, у задоволенні яких судом було відмовлено із огляду на те, що згідно ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Що не було зроблено представниками відповідачів, навіть і з врахуванням того, що попереднє судове засідання за їх клопотанням відкладалося. Окрім того, судом сторонам розяснювалися ст..ст.10, 11, 60 ЦПК України щодо подання доказів, однак відповідачі своїм правом не скористалися. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, згідно вище вказаних норм матеріального права, а також із врахуванням товаротранспортної накладної від 06.08.2015 року позивач [PERSON] 06 серпня 2015 року набула у власність виноград «Кодрянка» загальною вагою 850 кг, який придбала за 5800 лей. Після чого, 06 серпня 2015 року задекларувала даний виноград з метою перевезення його із Республіки Молдова на територію України у подальшому використанні для власних потреб, що підтверджується митною декларацією від 06.08.2015 року. Тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] на підставах, що не заборонені законом, 06 серпня 2015 року стала власником винограду «Кодрянка» загальною масою 850 кг. Відповідно ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. Як встановлено із пояснень сторін, а також досліджених письмових доказів, позивач [PERSON] добровільно не відмовлялася від свої прав на виноград, а також не відчужувала його за власною волею. Відчуження винограду відбулося поза волею [PERSON] працівниками правоохоронних та митних органів. Тобто, позивач [PERSON] не втратила своїх прав на спірний виноград до моменту його знищення, тобто до 16.09.2015 року. Відповідно ч.1 ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Дійсно, згідно акту знищення майна (який без зазначення номеру) від 16.09.2015 року за участю працівників [PERSON] митниці ДФС комісією по знищенню вилученого майна, яка була утворена наказом начальника митниці №363, було знищено виноград у кількості 1664,8 кг. Тобто, припинення права власності [PERSON] на виноград шляхом його знищення відбулося поза волею власника в результаті дій третіх осіб. Однак, станом на 06 серпня 2015 року [PERSON] була власником винограду, і тому вилучення винограду, а також його знищення, відбувалося поза її волею, що згідно чинного законодавства є неприпустимим. Згідно п.2 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Тому, [PERSON]ЛО. має право на звернення до суду із позовом про визнання права власності на виноград, який був вилучений 07.08.2015 року, оскільки її право власності заперечується відповідачами. Позивачем та її представником не надано суду доказів того, що саме відповідач [PERSON] та відповідач військова прокуратура [PERSON] гарнізону Центрального регіону України порушила права [PERSON] на спірний виноград. А тому, суд вважає, що вони є неналежними відповідачами у даній справі. Одночасно, суд вважає, що саме відповідач [PERSON] митниця ДФС України порушила права [PERSON] на спірний виноград, оскільки за участю саме працівників [PERSON] митниці та за наказом начальника митниці №363 було створено комісією по знищенню вилученого майна, і 16 вересня 2015 року було знищено виноград. Посилання представника відповідача [PERSON] митниці ДФС щодо того, що позивачем виноград ввезено на територію України незаконно, є недоцільним при розгляді права власності на спірний виноград, так як у даному провадженні суд не розглядає питання законності чи незаконності ввезення винограду, а розглядає не визнане право власності на виноград, яке не визнається третіми особами. Суд приходить до висновку, що позивачем та її представником доведено перед судом та надано докази того, що саме [PERSON] є власником винограду «Кодрянка» загальною масою 850 кг., який переміщався 06 серпня 2015 року через митну територію Республіки Молдова у зоні митного контролю у пункті пропуску «Сорока Цекинівка». Тому, заявлені позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення. В іншій частині заявлених вимог суд вважає за необхідне відмовити, у звязку із недоведеністю. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд має підстави для стягнення із належного відповідача [PERSON] митниці ДФС на користь позивача [PERSON] понесені нею і документально підтверджені квитанцією №12 від 30.05.2016 року судові витрати по оплаті судового збору у сумі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: partial