Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що25.09.2010 року між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку та доньку [PERSON], [INFO] З листопада 2015 року шлюбні відносини припинилися. На підставі рішення суду від 19.05.2016 року, шлюб розірвано. Зазначає, що діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач практично припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Згода добровільної виплати аліментів між сторонами досягнута не була, тому звернулась до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Наполягала на задоволенні позову, зазначила, що відповідач не надає матераільну допомогу на утримання дітей, на віхідні забирає дітей до себе, спілкується з нми, одяг, який купує для дітей залишає у себе вдома. Діти проживають разом з позивачем, відвідують дитячий садок, її доходів не вистачає на утримання дітей. На харчі, сплату дитячого садку, лікування грошей не дає, тому на позову наполягає. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позов не визнає, оскільки діти проживають за часом стільки ж у нього, як і у позивача, він купує одяг, іграшки дітям, годує їх, коли вони перебувають у нього, займався лікуванням зібув дітей, про що є довідки, забезпечує розваги дітей. Не бажає давати гроші позивачу, оскільки не знає куди вона їх витрачає. Крім того у нього є нова сім'я, де також народилася дитина. Не працює офіційно, підробляє на будівництві. У задоволені позову просив відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи заперечення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 25 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який на підставі рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.05.2016 року було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 05.10.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 01.03.2017 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 01.03.2017 відповідно, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.3 та а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 10.01.2018 року відповідач також є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], мати дитини [PERSON]. Згідно акту, складеного Комітетом самоорганізації населення «Сонячний» від 13.09.2017 №89/08, діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], 05.10.2013 року проживають разом з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. У статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи потреби дітей, їх стан здоров'я та вік, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, крім того має на утриманні непонолітню дитину [INFO], те, що батьки проживають окремо, діти проживають з позивачем, ті обставини, що діти також періодично перебувають у відповідача, відповідач в свою чергу купує їм одяг, водить дітей до лікаря, забезпечує розваги, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивача на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Разом з тим, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, заявлений позивачем у розмірі 1/2 частини доходів щомісяця, у зв'язку з тим, що відповідач також займається вихованням дітей та має на утриманні ще одну дитину. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд присуджує аліменти на дитину від дня пред'явлення позову, а саме з 03.11.2017. Відповідно дост.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст.141,180,181,184,191 СК України, та

Outcome: partial