Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 61 626,97 грн. за період грудень 2011 року - листопад 2019 року на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те що, згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2012 року по справі № 2-4713/2011, на підставі виконавчого листа № 2-4713-2011 від 31.01.2012 року, [PERSON] , [INFO] зобов`язаний щомісячно виплачувати аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , стягувати щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16 грудня 2011 року. Позивач у своєму позові зазначив, що відповідач аліменти не сплачує, заборгованість за аліментами станом на 31.12.2019 року включно складає 61 589,47 грн., у тому числі заборгованість:що виникла до 01.06.2006 року становить 13002,47 грн. (заборгованість становила 14826,47 грн., частково - у сумі 1824 грн. сплачена протягом червня -листопада 2019 року), що виникла за період червень 2016 року-травень 2019 року становить 46 800,50 грн., що виникла за період червень 2019 року - листопад 2019 року - заборгованість відсутня, що виникла за грудень 2019 року становить 1786,50 грн. - строк нарахування пені 01.01.2020 року, станом на 31.12.2019 року не настав. Позивач стверджує, що відповідач сплачував заборгованість частково, не в повній мірі, на дату подачі позову не працює, матеріальної допомоги не надає. На підставі викладеного, позивач звернулась до суду з відповідним позовом. 25 травня 2020 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилась, її представник надав заяву про проведення судового засідання у його відсутність та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України(ст. 55),Цивільному кодексі України(ст. 16),Цивільному процесуальному кодексу України(ст. 4). Згідно зіст.13 ЦПК Українисуд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2012 року по справі № 2-4713/2011 видано виконавчий лист № 2-4713-2011 від 31.01.2012 року, [PERSON] , [INFO] зобов`язаний щомісячно виплачувати аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16 грудня 2011 року. Відповідач свої обов`язки по сплаті аліментів виконував частково, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.12.2019 року у загальній сумі 61 589,47 грн., що підтверджується довідкою та розрахунком Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.01.2020 року № 34/1367. Згідно з ч. 3ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач станом на 31.12.2019 року має заборгованість у загальній сумі 61 589,47 грн., у тому числі заборгованість: що виникла до 01.06.2006 року становить 13002,47 грн. (заборгованість становила 14826,47 грн., частково - у сумі 1824 грн. сплачена протягом червня -листопада 2019 року), що виникла за період червень 2016 року-травень 2019 року становить 46 800,50 грн., що виникла за період червень 2019 року - листопад 2019 року - заборгованість відсутня, що виникла за грудень 2019 року становить 1786,50 грн. - строк нарахування пені (01.01.2020 року станом на 31.12.2019 року не настав. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача норми, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Згідно ст. 196 СК України, заборгованість за пенею не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Так, заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини становить 35083,80 грн. (заборгованість згідно розрахунку державного виконавця) та заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини становить 9225,70 грн. (заборгованість згідно розрахунку державного виконавця). Отже, станом на 31.05.2019 року заборгованість за аліментами складала 61626,97 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 334/7702/16 визначено, що загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою Р=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: - Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; - A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; - Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня фактичної виплати; - A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; - Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; - An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; - Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Тож, суд приходить до висновку, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти, виникала заборгованість по аліментам. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першо ї статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені,підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини становить: Грудень 2011 року - травень 2016 року у сумі 13002,47 грн. в розмірі 100 % не сплачених аліментів в сумі 13002,47 за період прострочення до 31.12.2019 року включно; Грудень 2011 року - травень 2016 року у сумі 304,00 грн. в розмірі 100% несвоєчасно сплачених аліментів за період прострочення до 01.06.2019 року включно, Грудень 2011 року-травень 2016 року у сумі 304,00 грн. в розмірі 100% несвоєчасно сплачених аліментів за період прострочення до 01.07.2019 року включно, Грудень 2011 року-травень 2016 року у сумі 304,00 грн. в розмірі 100% несвоєчасно сплачених аліментів за період прострочення до 01.08.2019 року включно, Грудень 2011 року-травень 2016 року у сумі 304,00 грн. в розмірі 100% несвоєчасно сплачених аліментів за період прострочення до 01.09.2019 року включно, Грудень 2011 року-травень 2016 року у сумі 304,00 грн. в розмірі 100% несвоєчасно сплачених аліментів за період прострочення до 01.10.2019 року включно, Грудень 2011 року-травень 2016 року у сумі 304,00 грн. в розмірі 100% несвоєчасно сплачених аліментів за період прострочення до 01.11.2019 року включно, Червень 2016 року-травень 2019 року у сумі 46800,50 грн. за період прострочення до 31.12.2019 року включно. Загальна сума пені у зв`язку з несплатою аліментів на неповнолітню дитину становить 61 626,97 грн. З урахуванням викладеного, суд погоджується з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів наданим позивачем у додатку № 1 до позову. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] за період з 16.12.2011 року по 31.12.2019 року в розмірі 61 626,97 грн. На підставі викладено позовні вимоги підлягають задоволенню. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved