Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 07 серпня 2010 року по 26 липня 2021 року. За час спільного шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] , який перебуває на повному її утриманні. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Відповідач працює, стан здоров`я та матеріальне становище йому дозволяє утримувати свою дитину. Інших дітей у відповідача не має. Позивач на даний час працює, але враховуючи незначний розмір коштів, який вона отримує, вона не може самостійно забезпечувати достатні умови для виховання та проживання своєї дитини, тому просить суд стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини з усього його заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року було ухвалено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження в справі та призначити до підготовчого судового засідання на 13 жовтня 2021 року на 11 год. 30 хв. (а.с.14). 12 жовтня 2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про перенесення судового засідання (а.с.18). 13 жовтня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову [PERSON] частково, зокрема, в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, щомісячно. Просить розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.18). Розгляд підготовчого судового засідання було відкладено на 10 листопада 2021 року на 13 год. 30 хв. 04 листопада 2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх його доходів та розглянути справу за її відсутності. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені. Заяв та клопотань не надіслали. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, врахувавши регулювання спору сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с.). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач довідку про свої доходи не надав. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 02 вересня 2021 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дітей з 02 вересня 2021 року. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору у сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved