Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 16.09.2002 року. Від спільного подружнього життя є повнолітній син - [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається в Інгулецькому технікумі ДВНЗ «Криворізький національний університет» на бюджетній основі на третьому курсі денного відділення за спеціальністю «Відкрита розробка корисних копалин», строк навчання з 01 вересня 2011 року по 29 червня 2015 року. Позивач працює, але коштів на утримання сина не вистачає, оскільки вона самостійно сплачує за комунальні послуги, сплачує за навчання сина, за харчування сина в технікумі, купує йому канцелярські товари, одяг, в середньому утримання сина на місяць складає приблизно 3000-4000 грн. Відповідач працює, має постійний заробіток в розмірі 7000 - 8000 грн., отримує пенсію в розмірі 3000-3500 грн., отже може забезпечувати їхнього сина також на період навчання. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, також надала суду документи на підтвердження її витрат на утримання сина, довідку та характеристику з місця навчання сина, довідку про заробітну плату з свого місця роботи та пояснила, що з моменту навчання сина, а саме з вересня 2011 року відповідач не надав жодної матеріальної допомоги сину, не спілкується з ним ні особисто, ні за телефоном, участі у вихованні не приймає взагалі, при цьому син у свою чергу поздоровляє батько по телефону з днем народження, у той час, як відповідач жодного разу не поздоровив сина, не звернув уваги навіть на його повноліття. Вона постійно несе витрати по утриманню сина на його навчання, харчування, одежу, взуття, покупку канцелярії тощо, сплачує за комунальні послуги. Відповідач крім пенсії працює в ПАТ «ІнГЗК» на дробильній фабриці головуючим профспілкового комітету та крім пенсії має постійний заробіток в розмірі 7000-8000 грн., отже аліменти в розмірі ? частини не будуть для відповідача тягарем, крім того, вона просить суд врахувати ту обставину, що вона не вимагає від відповідача сплатити ту частину витрат, які вона понесла з моменту навчання їх сина і які пов'язані з навчанням, а також додаткові витрати на їх спільного сина. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення та пояснив, що відповідач працює на вибірній посаді та припиняє роботу у вересні цього року, отже буде отримувати лише пенсію. Вважає, що утримання сина не може складати 3000-4000 грн., доказів на такі витрати позивач не надала, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Крім того вказав, що батько не спілкується з сином, оскільки син перший повинен це зробити. Третя особа, [PERSON] пояснив, що він навчається на третьому курсі технікуму на денному відділенні, відповідач є його рідним батьком. Його утримує лише мати, саме вона надає йому гроші на харчування, сплачує за навчання, купує йому одяг та взуття, всі необхідні канцелярські речі для навчання, купила йому комп'ютер, стол для нього, мобільний телефон. Батько йому жодного разу нічого не надав, не допоміг під час його навчання ні грошима, ні речами, також не вітає його з днем народження і не дарить подарунків, при цьому він особисто по телефону вітає батько з днем його народження, отже батько знає номер його телефону, проте ніколи йому не телефонував. Вислухавши сторони, третю особу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, позивач і відповідач знаходились в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний в 2002 році (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8), який проживає з позивачем (а.с. 12). На даний час [PERSON] навчається в Інгулецькому технікумі ДВНЗ «Криворізький національний університет» на бюджетній основі на третьому курсі денного відділення за спеціальністю «Відкрита розробка корисних копалин», строк навчання з 01 вересня 2011 року по 29 червня 2015 року (а.с. 65), отримує стипендію, розмір якої складав - вересень, листопад, грудень 2013 року - 550 грн., січень 2014 року - 649 грн. (а.с. 67). Нарахування та виплата стипендії пов'язано з успіхом у навчанні, отже носить мінливий характер, оскільки [PERSON] не отримував стипендію у жовтні місяці 2013 року. Згідно характеристики з місця навчання [PERSON] є дисциплінованим та сумлінним студентом, правила поведінки не порушує, на заняття не спізнюється та не має пропусків, має добру трудову дисципліну та добру поведінку, виховується у неповній сім'ї, вихованням сина займається мати, яка приділяє належну увагу його вихованню (а.с. 60). Позивач працює в ККДНЗ № 141 вихователем, її заробітна плата складає 2 708, 99 грн. (а.с. 64). Відповідач отримує пенсію, розмір якої складає 4 687, 13 грн. (а.с. 46). Зі слів позивача та представника відповідача відповідач також працює в ПАТ «ІнГЗК» на дробильній фабриці головуючим профспілкового комітету та отримує заробітну плату. Дана обставина, яка визнана сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Між іншим, сторонами, які не обмежувались судом в наданні доказів, не було надано доказів певного розміру заробітної плати відповідача. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, згідно діючого законодавства, суд позбавлений можливості за своєю ініціативою займатися збиранням доказів та займатися процедурою доказування. Таким чином відомості щодо розміру заробітної плати відповідача залишаються не доведеними та не приймаються судом до уваги. Судом також встановлено, що позивач на утримання сина вже понесла матеріальні витрати без участі відповідача, які були підтверджені позивачем документально (а.с. 68-75), а саме: - витрати на комп'ютер - 3 370, 00 грн., стіл комп'ютерний - 862 грн.; - витрати на канцтовари - 34 грн., 185 грн., 40 грн.; - витрати на благодійні внески до навчального закладу де навчається син - 1 200 грн.; - витрати на одяг, взуття - 699 грн., 290 грн., 707, 13 грн., 280 грн., 166 грн., 726 грн. - витрати на покупку мобільного телефону - 1 717, 88 грн. Також, судом встановлено, що позивач сплачує комунальні послуги за місцем проживання її та сина, які нараховуються на них (а.с. 11). Крім того, судом встановлено, що відповідач с 21.03.2013 року по 30.03.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні міської лікарні № 17 з діагнозом: хронічний обструктивний бронхіт в стадії загострення, пневмосклероз, емфизема легких 1 ст. ЛН 1 ст., виписаний з покращенням (а.с. 51). Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.7 Закону «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 №719-VII встановлені такі розміри прожиткового мінімуму - 2014 на одну особу (у розрахунку на місяць) 1 січня - 1176 гривень. Встановлені Законом розміри прожиткового мінімуму - 2014 для працездатних осіб дорівнюють запровадженим розмірам мінімальної зарплати. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як було зазначено вище встановлений розмір доходу відповідача станом на січень 2014 року складає - 4 687 грн. 13 коп. (а.с. 46). Таким чином, з урахуванням фактично встановлених обставин справи, матеріального становища та стану здоров'я відповідача, який отримує пенсію, працює, враховуючи матеріальний стан позивача та матеріальне становище дитини, приймаючи до уваги те, що відповідач не приймає ніякої участі в утриманні сина під час його навчання, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на одну особу на 2014 рік суд приходить до висновку, що відповідач на даний час може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання в розмірі ? частки його доходу. В даному випадку дохід відповідача, з урахуванням сплачених аліментів в розмірі 1171, 79 грн., буде складати - 3 515, 34 грн. Такий розмір аліментів, який майже вдвічі перевищує прожитковий мінімум на одну особу (у розрахунку на місяць) у 2014 році, на думку суду є справедливим і не тягне за собою скрутного матеріального становища для відповідача. Між іншим, судом враховуються і ті обставини, що аліменти будуть стягуватись не за весь період навчання повнолітнього сина, тобто не з 01.09.2011 року, а з моменту подання позову до суду - з 07.11.2013 року і до моменту закінчення навчання - до 29.06.2015 року, а також те, що позивач при наявності права не бажає стягувати з відповідача і додаткові витрати, понесені нею на утримання сина. При цьому, у випадку зміни матеріального становища відповідач набуває права звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів. При цьому судом не встановлено, а стороною відповідача не доведено, що на даний час відповідач хворіє та витрачає кошти на своє лікування чи оздоровлення, має інших утриманців або грошові зобов'язання, борги тощо. Обставини, згідно яких позивач та відповідач уклали мирову угоду при поділі майна в 2003 році (а.с. 47), а також дарування відповідачем квартири позивачу та сину в 2009 році (а.с. 48-49) судом під час прийняття рішення про визначення розміру аліментів до уваги не приймаються, оскільки ці обставини не стосуються часу, з якого повинні бути стягнуті аліменти. На підставі викладеного та

Outcome: approved