Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, який неодноразово уточнила та остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь суму неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання її як дружини у розмірі 8130,63 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 15 квітня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 01 лютого 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу малолітня донька залишилася проживати з позивачем та знаходилася на її утриманні. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, вимоги позивача повністю задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28 листопада 2012 року і до досягнення дочкою [PERSON], що народилася 29 серпня 2011 року трирічного віку та стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 гривень. 25 березня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2034/13620 від 25 березня 2013 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку. Відповідач свої обовязки по сплаті аліментів не виконує, від утримання дружини ухиляється, в результаті чого, станом на 20 березня 2014 року утворилась пеня по виплаті аліментів у розмірі 8130,63 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволені вимог позивача та пояснив, що не згоден з розрахунком заборгованості по стягненню аліментів від 07 березня 2013 року, оскільки аліменти на утримання позивача та на утримання малолітньої доньки [PERSON] в період з січня 2013 року по березень 2014 року він сплачував однією сумою, а державний виконавець розподіляв сплачену суму аліментів в рівних сумах, між двома отримувачами, що протирічить рішенням суду. Крім того, жодних повідомлень про наявність заборгованості по сплаті аліментів та визначення кінцевого строку її сплати на адресу свого місця проживання не отримував та про нараховану суму пені не знав. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 01 лютого 2013 року та після розірвання шлюбу відновлено прізвище позивача Гарна, про що свідчить рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 253464, що видане Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області, запис № 208 від 09 вересня 2011 року. Відповідно до інформації № 2392 від 19 грудня 2013 року виконавчого комітету Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO] та має наступний склад сімї: син [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, вимоги позивача повністю задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28 листопада 2012 року і до досягнення дочкою [PERSON], що народилася 29 серпня 2011 року трирічного віку та стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 гривень. 25 березня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2034/13620 від 25 березня 2013 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку. Відповідно до розрахунку заборгованості по стягненню аліментів від 07 березня 2013 року, виконаного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, відповідач свої обовязки по сплаті аліментів не виконує, в результаті чого, станом на 20 березня 2014 року утворилась сума заборгованості по аліментам у розмірі 4184,80 гривень та нарахована сума пені від суми несплачених аліментів за період з 11 грудня 2013 року до 20 березня 2014 року у розмірі 8130,63 гривень. Крім того, суду в якості доказів також надані: копія паспорту громадянина України та трудової книжки на імя позивача, копія виконавчого листа № 2034/13619/2012, виданого Харківським районним судом Харківської області від 06 лютого 2013 року, копія заяви про притягнення до кримінальної відповідальності від 10 грудня 2013 року, розрахунок заборгованості по стягненню аліментів від 10 грудня 2013 року, від 10 лютого 2013 року, розрахунки пені за періоди з 28 листопада 2012 року до 10 грудня 2013 року, з 11 грудня 2013 року до 28 лютого 2014 року, розрахунок № 1 заборгованості по виконавчому листу № 2034/13619/2012 від 26 лютого 2013 року, копія видаткового касового ордеру від 28 лютого 2013 року, копії квитанцій. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосування до правовідносин, що склалися між сторонами приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що за рішенням суду відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення їх спільною дочкою трирічного віку. Судом також встановлено, що відповідач свої обовязки по сплаті аліментів на утримання дружини виконував не в повному обсязі та допускав прострочення сплати аліментів, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 4184,80 грн. на яку нарахована сума пені у розмірі 8130,63 грн., яка на підставі ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку. За вказаних обставин суд повністю задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача суму пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини у розмірі 8130,63 грн., при цьому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком суми пені та приймає до уваги заперечення відповідача щодо суми пені, оскільки відповідач свого розрахунку не надав, а у судовому засіданні визнав, що сума заборгованості по сплаті аліментів на дружину складає 4184,80 грн., при складанні розрахунку державним виконавцем були враховані усі сплачені відповідачем кошти. Крім того суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що державний виконавець не повідомляв йому про існування заборгованості по сплаті аліментів, оскільки такі посилання є надуманими, тому, що відповідач у судовому засіданні не заперечував, що аліменти сплачував нерегулярно та у розмірі меншому, ніж повинен був сплачував і не зазначив жодної обставини і не надав доказів на їх підтвердження, які б безспірно свідчили про поважність причини неналежного виконання зобовязання по сплаті аліментів на утримання дружини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved