Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, третьої особи про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 29,1 кв.м., що складається з однієї житлової кімнати площею 17,2 кв.м. та кухні площею 11,9 кв.м., а також на літню кухню, загальною площею 42,6 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати площею 16,6 кв.м., кухні площею 9 кв.м., коридору площею 9,4 кв.м., санвузла площею 3,8 кв.м., комори площею 3,8 кв.м. Позов мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 23 липня 1965 року [PERSON] належала 1/3 частка житлового будинку [ADDRESS]. Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 53 від 21 вересня 1999 року частині будинку, що належала іншому співвласнику [PERSON] присвоєно будинковий номер 8-б, а частина будинку, що належала [PERSON] залишилась під номером 8. У зв'язку з не повідомленням [PERSON] про вказане вище розпорядження, останній належним чином не оформив право власності на свою частину будинку та [INFO] помирає. Позивач є дружиною [PERSON], після смерті якого звернулась у нотаріальну контору для оформлення права власності на спадкове майно, однак їй було в цьому відмовлено, через неналежне оформлення спадкодавцем прав на спірну частину будинку. Як на підставу позову посилається на вимоги ст.ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діяла на підставі ордеру серії ЛВ № 049218 від 22 липня 2014 року та договору від 22 липня 2014 року позов підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала. Представник третьої особи Ярошенко Ж.С подала клопотання про розгляд справи у відсутності представника держнотконтори та постановлення рішення на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання у відповідності представника третьої особи, відносно чого інші учасники процесу не заперечили. Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали спадкової справи № 131/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON], дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд позов задовольняє з наступних підстав. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно серії ССГ № 119941 від 20 жовтня 2009 року та реєстраційного посвідчення від 6 січня 1976 року вбачається, що 1/3 частини будинку [ADDRESS] належала [PERSON] інших 2/3 частини будинку належать [PERSON], що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССГ № 119974 від 21 жовтня 2009 року, яку вона успадкувала після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про право на спадщинну за законом від 21 жовтня 2009 року.. Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21 січня 1999 року № 53 частині будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON] присвоєно окремий номер 8-б. З довідки обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 19 квітня 2013 року № 2/4601 вбачається, що будинок на [ADDRESS] був розділений на два окремі поштові номери 8 і 8-б та загальна площа до присвоєння окремого поштового номера будинку становила 129,7 кв.м., після розподілу, без самовільного будівництва загальна площа будинку становить 29,1 кв.м., житлова площа 17,2 кв.м. (одна кімната та кухня). Рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів № 223 від 12 квітня 1988 року [PERSON] узаконено самовільно побудовану літню кухню в будинку [ADDRESS]. У відповідності з технічним паспортом від 16 грудня 1991 року літня кухня складається з однієї житлової кімнати площею 16,6 кв.м., кухні площею 9 кв.м., коридору площею 9,4 кв.м., санвузла площею 3,8 кв.м., комори площею 3,8 кв.м. Наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 28 грудня 2009 року № 2630-Ж-Л оформлено за [PERSON], право приватної власності в цілому на будинок [ADDRESS] загальною площею 88,8 кв.м. [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 листопада 2004 року. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що позивач була дружиною [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження від 9 червня 1977 року та проживала разом з [PERSON] по день його смерті за адресою [ADDRESS], що стверджується довідкою Львівського комунального підприємства « 507» від 15 квітня 2013 року № 684. З свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 27 березня 1953 року вбачається, що [PERSON] був її батьком. Таким чином, сторони у справі є спадкоємцями першої черги. Відповідач заявою від 16 квітня 2013 року відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] і в судовому засіданні не заперечила щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З листа четвертою Львівської державної нотаріальної контори від 8 травня 2013 року № 988/02-14 вбачається, що позивачу відмовлено в оформленні права власності на спадкове майно (спірний будинок) після смерті [PERSON], оскільки останнім не було належним чином оформлено правовстановлюючих документів на вказану частину будинку після присвоєння частинам будинку окремих поштових адрес. Таким чином, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], однак не може її оформити через нотаріуса, оскільки [PERSON] за життя не оформив належним чином право власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS], після присвоєння будинку окремих поштових адрес 8 і 8-б. Згідно з п. 5, 6, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили та інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права власності є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи наведене та

Outcome: approved