Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] предявили в суд позов до Банюнської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та \~відмову від частки в майні колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що після смерті 05.03.2013 р. [PERSON] відкрилась спадщина на 1/6 частку житлового будинку по вул. Щаслива, 8 в с. Банюнин Камянка-Бузького району Львівської області та на земельну ділянку, що розташована на території Банюнинської сільської ради, які померлий заповів [PERSON] Окрім цього, після смерті 31.10.2002 р. [PERSON] відкрилась спадщина на 1/6 частку житлового будинку по вул. Щаслива, 8 в с. Банюнин Камянка-Бузького району Львівської області, який відносився до типу колгоспний двір. Станом на 26.04.1990 р. вони, позивачі, а також померлі [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору, головою якого був [PERSON], і кожен з них мав право власності на 1/6 частину будинку. У звязку зі змінами законодавства припинилось існування колгоспного двору і кожен член колгоспного двору має свою частку у колгоспному дворі. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять прийняти їх відмови від належної кожному з них по 1/6 частці вказаного вище житлового будинку в користь [PERSON] Через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач [PERSON] не може оформити своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому змушений звернутись до суду та просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом [PERSON] право власності на вказане вище спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] право власності на її спадкове майно, та з врахуванням відмов інших позивачів від належних їм часток у житловому будинку, визнати за ним право власності вцілому на житловий будинок по вул. Щаслива, 8 в с. Банюнин Камянка-Бузького району Львівської області. В судове засідання позивачі не зявились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Від відповідача надійшла заява, в якій останній просить суд справу розглядати без їх представника і зазначає, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Як вбачається з довідки № 197, виданої 04.09.2015 р. Банюнинською сільською радою Камянка-Бузького району, станом на 26.04.1990 р. у житловому будинку по вул. Щаслива, 8 в с. Банюнин Камянка-Бузького району були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] зять, [PERSON] внук, [PERSON] внучка. Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками будинковолодіння розташованого за адресою: вул. Щаслива, 8 в с. Банюнин Камянка-Бузького району Львівської області і кожному з них, як членам колишнього колгоспного двору, належить по 1/6 частці вказаного будинку. Зі свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 309969, виданого Банюнинською сільською радою Камянка-Бузького району, вбачається, що 05.03.2013 р. помер [PERSON] Зі свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 247764, виданого Банюнинською сільською радою Камянка-Бузького району, вбачається, що 31.10.2002 р. померла [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входять належні йому на підставі Свідоцтва про право власності на будівлі, виданого 22.05.1990 р., 1/6 частка в майні колишнього колгоспного двору - будинку по вул. Щаслива, 8 в с. Банюнин Камянка-Бузького району Львівської області та земельна ділянка площею 0,5310 га, що розташована на території Банюнинської сільської ради, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 007858 від 17.08.2004 р. До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входить належна їй 1/6 частка в майні колишнього колгоспного двору - будинку по вул. Щаслива, 8 в с. Банюнин Камянка-Бузького району Львівської області. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 19.08.2010 р. приватним нотаріусом Камянка-Бузького районного нотаріального округу, [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON], [INFO] [PERSON] заповіту не складала, а тому спадкування її майна здійснюється за законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], [PERSON] зятем, а [PERSON] та Августин (д.п.Пелешко) І.С. онуками. Нотаріально засвідченими заявами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Таким чином, позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлої баби [PERSON] та відповідно до ст. 1265 ЦК України відноситься до пятої черги спадкоємців за законом - інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. До 01 січня 2013 р. Державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року. Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог, які визначені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на обєкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Судом встановлено, що рішення про розподіл часток майна вищевказаного колгоспного двору між його членами Банюнинська сільська рада не виносила і державна реєстрація прав власності їхніх часток не здійснювалась. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, Затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки, жоден із співвласників не виготовив правовстановлюючих документів на належні їм частки вищевказаного будинку, відсутні оригінали правовстановлюючих документів на інше спадкове майно, що унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку, відтак суд вважає, що права позивача [PERSON] підлягають захисту в судовому порядку шляхом їх визнання. Вирішуючи вимоги позивачів [PERSON], , [PERSON], [PERSON] котрі просять суд прийняти від них відмови від належної кожному з них 1/6 частки в житловому будинку по вул. Щаслива, 8 в с. Банюнин Камянка-Бузького району Львівської області суд дійшов наступного висновку. Згідно п .2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. А відповідно до ч. 1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ч. 3 цієї ж статті 347 ЦК у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Оскільки, частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора з заявою про відмову від права власності на належні частки. Відповідно до ст. 121 УК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) володіння користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх члені двору. Таким чином, суд вважає за можливе прийняти відмови [PERSON], , [PERSON], [PERSON] від належних їм часток у майні колишнього колгоспного двору на користь [PERSON] та з врахуванням належної позивачу [PERSON] 1/6 частки у майні колишнього колгоспного двору, та часток успадкованих після сметрі [PERSON] та [PERSON], визнати за ним право власності в цілому на житловий будинок, що розташований по вул. Щаслива, 8 в с. Банюнин Камянка-Бузького району Львівської області. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved