Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в судовому засіданні підтримала її представник, та вимоги мотивує тим, що вона - [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження. В період з 07.08.1990 року по 16.07.2003 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка в подальшому змінила своє прізвище на «[PERSON]». Після розірвання шлюбу, за згодою відповідача, дитина залишилася проживати з матір'ю [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, тому на сьогоднішній день племінниця [PERSON] знаходиться під опікою та проживає разом з позивачем - її рідною тіткою [PERSON], а саме в чотирьох кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] з часу розірвання шлюбу з [PERSON], а саме з липня 2003 року, не надає матеріальної допомоги дитині, не бере участі у її вихованні, ніяких відносин з дочкою не підтримує, навчанням не цікавиться, шкільні заходи не відвідує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, що свідчить про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]; призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітньою племінницю [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] визнав. Також надав заяву, де зазначив, що він має нерегулярний та мінливий дохід, що пов'язано із труднощами працевлаштування, а тому вважає, що розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно буде достатнім для забезпечення дитині гармонійного розвитку. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради Черненко С.І. в судовому засіданні вважала за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та в обґрунтування своєї думки надала суду письмовий висновок за підписом начальника служби у справах дітей Сумської міської ради Подопригора В.В. про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав. Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги пропозбавлення батьківських прав її батька [PERSON] підтримала та просила визначити їй піклувальника її тітку [PERSON] Суд, заслухавши думку представника позивача, третіх осіб: [PERSON] та представника Служби у справах дітей Сумської міської ради, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідною сестрою [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] виданого 24.11.1961 року міським бюро ЗАГС м. Суми, та серія [NUMBER], виданого 17.06.1970 року міським бюро ЗАГС м. Суми (а.с.6-7). 30.06.1989 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині «[PERSON]», що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 30.06.1989 року відділом ЗАГС міськвиконкому м. Суми (а.с.8). Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом ЗАГС міськвиконкому м. Суми від 07.08.1990 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб від 07.08.1990 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №1642 (а.с.11). Вказаний шлюб було розірвано 16.07.2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.07.2003 року (а.с.12). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13). Відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 16.05.2017 року, [PERSON], [INFO], змінила ім'я, про що 16.05.2017 року складено відповідний актовий запис №35. Прізвище, власне ім'я, та по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON] (а.с.14). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.15). Після її смерті [PERSON], хоч і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16), однак стала проживати разом з [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Згідно Характеристики [PERSON], наданої Комунальною установою «Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ст. №10, вихованням племінниці займається тітка [PERSON], саме вона цікавиться навчанням [PERSON] та спілкується з класним керівником. Батько батьківські збори не відвідує, з класним керівником з питань освітнього процесу не консультується (а.с.24). Між сторонами склалися сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], однак він не бере ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не бере доньку з собою на відпочинок, не створює умов для отримання нею освіти, що суперечить забезпеченню інтересів дитини. Вказане свідчить, що [PERSON] не бажає усвідомлювати себе донькою відповідача, оскільки дитина навіть прийняла рішення про зміну свого прізвища. Згідно Висновку про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року, наданого Службою у справах дітей Сумської міської ради від 30.05.2018 року, спеціалістом служби 23.05.2018 року було проведено обстеження умов проживання [PERSON] На даний час неповнолітня дитина проживає разом з тіткою, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], та перебуває на повному її утриманні. Зі слів неповнолітньої [PERSON], з батьком вона спілкується дуже рідко, ініціатором спілкування завжди виступає вона; [PERSON] ніколи не телефонує їй, не вітає зі святами, не надає ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться її навчанням та життям. Враховуючи викладене, Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.52-53). Крім того, [PERSON] надав суду нотаріально засвідчену заяву про визнання позову щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином,

Outcome: approved