Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3\~000\~грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем, який на даний час розірвано, у них народилася донька [PERSON] , яка на даний час перебуває на повному її утриманні. При цьому відповідач після розірвання шлюбу не виконує належним чином батьківські обов`язки стосовно матеріального забезпечення їх доньки, оскільки нерегулярно надає кошти на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Відповідач витрачає грошові кошти на власні потреби, інтересами сім`ї майже не цікавиться. Безпосередньо вона не має жодного джерела доходів, оскільки не може працевлаштуватися, а тому займається вихованням дитини та вирощуванням овочів на присадибній ділянці її матері. Однак доходи від домашнього господарства не забезпечують необхідних потреб для нормального виховання дитини. Також вказано, що відповідач по віку має задовільний стан здоров`я, працевлаштований, непрацездатних батьків чи інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має. Ухвалою від 25.04.2018 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Відповідач 12.05.2018 року отримав вказану ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №\~1940202023270, однак протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву до суду не надіслав. З огляду на вказане, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши належність та допустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено фактичні обставини справи. Сторони перебували у шлюбі у період часу з 30.08.2011 року по 03.11.2016 року, що підтверджується рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.10.2016 року, яке набрало законної сили. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження сері [NUMBER] , виданого 27.01.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія [NUMBER] , виданого 05.04.2016 року начальником управління персоналу заступником начальника штабу військової частини [NUMBER] , яке є безстроковим. Згідно довідки № 103, виданої 12.02.2018 року виконавчим комітетом Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, на утриманні [PERSON] перебуває малолітня [PERSON] . Станом на день подачі позову спільній доньці сторін виповнилося повних 6 років. Днем подання позивачем вказаної позовної заяви до суду є 30.03.2018\~року, що відміткою канцелярії суду на ній. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколу № 7 до неї, Конвенцією про права дитини, а також Декларацією прав дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~змісту ст.\~26\~Конвенції про\~права дитини\~держави-учасниці\~визнають за\~кожною дитиною\~право користуватися\~благами соціального\~забезпечення,\~включаючи соціальне\~страхування,\~і вживають\~необхідних заходів\~щодо досягнення\~повного здійснення\~цього права\~згідно з\~їх національним\~законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов`язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.\~7,\~8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Принцип № 4 Декларації прав дитини зазначає, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно з ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2018 року на даний час становить 1\~860 грн. Ненадання відповідачем відзиву на позов не може розцінюватися як безумовна підстава для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог можливе виключно за умови наявності для цього законних підстав. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність, крім іншого, може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Враховуючи вказане та встановлені обставини у суду відсутні сумніви, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, та ухиляється від обов`язку утримання її до повноліття, оскільки ним не надано суду жодних доказів такого утримання. Крім того, відповідачем також не надано суду доказів щодо наявності обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, зокрема наявність у нього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, незадовільного стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на вказане, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог, шляхом присудження аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Задовольняючи частково позовні вимоги суд враховує те, що відповідно до ст. 180 СК України кожен з батьків має обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тож вживати до створення належних умов проживання, харчування, навчання повинен не лише відповідач, а й позивач. При цьому, суд критично оцінює доводи позивача щодо неможливості працевлаштуватися, оскільки нею не надано доказів, що вона має статус безробітної та перебуває на обліку у територіальному центрі зайнятості для отримання державної допомоги на час безробіття та забезпечення можливості офіційного працевлаштування, а також такого стану її здоров`я, що унеможливлює будь-яке працевлаштування. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями ч. 3 ст. 77 СК України передбачено, що аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вказане відповідає вимогам національного законодавства, не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін та їх спільних дітей. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено пільги щодо сплати судового збору для учасників бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. З урахуванням вказаного, у відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704\~(сімсот чотири) грн. 40 коп., від сплати якого звільнена позивач, оскільки відповідач хоча і має статус учасника бойових дій, однак розгляд вказаної справи зумовлений невиконанням ним обовязку щодо утримання його неповнолітньої дитини, а не порушенням будь-яких його прав. На підставі викладеного,

Outcome: partial