Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони на даний час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Крім того, позивач просила змінити набуте у шлюбі прізвище «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проте винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.02.2016 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб від 19.05.2016 року, актовий запис № 299 (а.с.2). Судом встановлено, що сторони на даний час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Спільних дітей від даного шлюбу у сторін немає. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 19.05.2016 року, позивачка при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка - «[PERSON]». Отже, враховуючи бажання позивача, слід забезпечити її право на отримання свого дошлюбного прізвища. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved