Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, просила стягнути з відповідача додаткові витрати на виховання та лікування дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 4003 грн. та позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 24 листопада 2012 року, який було розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 березня 2015 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO]. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 травня 2014 року стягуються аліменти з відповідача на утримання дитини. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, дитину не відвідує, не цікавиться її життям, здоров'ям, участі в її вихованні чи піклуванні про неї не приймає, жодного зв'язку з нею не підтримує. Крім того, просить стягнути додаткові витрати на утримання дитини, які підтверджуються поданими квитанціями та чеками. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 150, 166, 185 СК України. 3 квітня 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12 червня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів викладених в ньому, додатково пояснила, що відповідач життям дитини не цікавиться, участі в її вихованні не приймає. Дитина має проблеми зі здоров'ям від народження, потребує регулярного лікування, про те відповідач витрат на таке не несе, фінансово з цим не допомагає, дитину не відвідує. Просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діяв на підставі ордеру серії ЛВ № 050451 від 14 березня 2018 року позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому, просив такий задовольнити. Представник третьої особи Демиденко І.І., яка діяла на підставі довіреності від 25 вересня 2017 року позов підтримала з посиланням на висновок органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 15 січня 2018 року, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце його проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалити рішення у його відсутності, відносно чого інші учасники процесу не заперечили. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 2013 року. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 березня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. З довідки ЛКП «Дім» від 5 березня 2018 року № 956 вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON], бабцею [PERSON] і дідусем [PERSON] З довідки дошкільного навчального закладу ясла-садок № 52 від 5 березня 2018 року № 17 вбачається, що батько дитини [PERSON] жодного разу не приводив дитину у садок та не забирав її після завершення дня. З представлених позивачем медичних документів щодо стану здоров'я дитини [PERSON] вбачається, що в нього захворювання кишківника - доліхосигма, перебуває на обліку в дитячій медичній установі та потребує періодичного лікування. У відповідності до висновку Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 15 січня 2018 року № 33-139 Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], оскільки відповідач не виконує жодного з покладених на нього законом обов'язку щодо виховання, піклування та утримання дитини. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивач є їхньою донькою, а малолітній [PERSON] - внуком, які проживають разом з ними. Відповідач [PERSON], участі в вихованні дитини не приймає, не відвідує дитину, не дзвонить, не цікавиться її життям і здоров'ям. Двічі дитину відвідав коли їй було п'ять місяців і один рік. Після цього жодного разу не цікавився життям дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є з позивачем подругами, була на кожному дні народження сина позивача [PERSON], однак батька дитини жодного разу не бачила. На інших святкуваннях в сім'ї позивача також жодного разу відповідача не бачила. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина, не приймає участі в його вихованні, не відвідує його, не цікавиться його життям, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не забезпечує необхідного медичного догляду та лікування. Вказані обставини стверджуються показами свідків, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не суперечать один одному, підтверджуються письмовими доказами, а також висновком Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування, довідкою дошкільного навчального закладу. Враховуючи наведене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що слід позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 травня 2014 року стягуються з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 500 гривень щомісячно. Станом на день розгляду справи про позбавлення батьківських прав і стягнення додаткових витрат на дитину вказаний розмір аліментів є суттєво нижчим за мінімальний розмір аліментів встановлений законодавством. Судом встановлено та підтверджується представленими позивачем копіями чеків і квитанцій, що остання несе додаткові витрати на утримання дитини, зокрема витрати на оплату послуг в дошкільному навчальному закладі, який дитина відвідує з вересня 2017 року, а також витрати пов'язані з необхідністю забезпечення дитині надання періодичного лікування викликаного станом здоров'я дитини описаного вище. Позивач понесла додаткові витрати на дитину в сумі 4 003 гривень, які на думку суду підлягають стягненню з позивача, який достатньої участь в утриманні дитини не приймає. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати в розмірі 704,8 гривень судового збору та 5 267,6 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved