Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Пестеля, 16 в порядку спадкування. Свої вимоги мотивувала тим, що набула право власності на 25% будинку №16 по вул. Пестеля в м. Ужгород, 16, успадкувавши дану частку за своїм чоловіком - [PERSON], інша частка 75% будинку належить матері чоловіка [PERSON], яка померла. [PERSON] на день смерті своєї матері проживав разом з нею в будинку №16 по вул. Пестеля, а тому успадкував належну його матері частку 75% в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець першої черги, але право власності не оформив. Після смерті [PERSON], у звязку з втратою будинкової книги, нотаріус не може встановити самостійно факт проживання [PERSON] та його матері [PERSON] Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності та взаємозв'язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, будинок №16 по вул. Пестеля,16 належить на праві спільної часткової власності [PERSON] ? та [PERSON] - ?. З свідоцтва про смерть, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00017620981 вбачається, що [PERSON] померла 09 жовтня 2006 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №1059. З витягу зі Спадкового реєстру (заповіті/ спадкові договори), листів Першої ужгородської державної нотаріальної контори вбачається, що після померлої [PERSON], померлої 09.10.2006 заведена спадкова справа №779/2006 за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON] доньки померлої. Відповідно до заповіту, складеного 24.02.2006 - [PERSON], належний їй житловий будинок під №16 по вул. Пестеля в м. Ужгород Закарпатської області та все майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла доньці [PERSON], [INFO]. 18 грудня 2006 року [PERSON] звернулася до Першої ужгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. 06 квітня 2007 року [PERSON] подала заяву про відкликання заяви від 18 грудня 2006 року та відмови від належної частки спадкового майна. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи заяву [PERSON] від 06.04.2007 про відмову від прийняття спадщини за заповітом, суд приходить до висновку, що спадкування повинно здійснюватися за законом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач є його мамою, вона весь час проживала [INFO] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та його мамою, яка померла приблизно в 2004 році. Ще раніше в цьому будинку проживав батько [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що є знайомою позивача, часто її відвідувала. [PERSON] після укладення шлюбу проживала на [INFO] разом з чоловіком [PERSON] та його батьками. Батька [PERSON] не знала, оскільки той помер ще десь 1995-1996 рр., з матірю [PERSON] була знайома, остання померла приблизно в 2006-2007 рр. Відомо, що у [PERSON] була сестра, але вона проживала в Росії. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] (дата народження - минуло 31 рік) та [PERSON] (дата народження минуло 27 років). З свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер 07 травня 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 473. З довідки про реєстрацію місця проживання або перебування фізичної особи, вбачається, що [PERSON] знято з реєстрації з 5 червня 2014 року з адреси: м. Ужгород, вул. Пестеля, 16, як померлого. З матеріалів спадкової справи, зокрема з копії заповіту, заяв, відповіді на запит вбачається, що [PERSON] проживала за адресою: [INFO]. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її син [PERSON], оскільки донька [PERSON]Б відмовилася від прийняття спадщини, та враховуючи те, що у відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, не виявлено. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ №026469, позивач та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Як встановлено рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2015 року, [PERSON] та [PERSON], який помер 07.05.2014 року, на день смерті останнього, в будинку №16 по вул. Пестеля в м. Ужгороді Закарпатської області. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини чи відмови у прийнятті спадщини спадкоємцями по заповіту, право спадкування отримують особи, визначені в ст.1261-1265 ЦКУ. Згідно ст.1261-1265 ЦКУ визначено черги спадкоємців за законом, і до першої черги віднесено онуків (ст.1265). Статтею 1268, 1269 ЦКУ визначено два види прийняття спадщини: спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину; спадкоємець, який не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців (ст.1270). З аналізу доказів і вказаних норм закону, що регулюють дані правовідносини, слід вважати встановленим, що на день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому домоволодіння. Позивач як дружина померлого і спадкоємець першої черги, і така, що постійно проживала зі спадкодавцем, вважається такою, що спадщину прийняла. Таким чином, всю спадщину після померлого [PERSON] прийняла позивач. Тому є підстави для визнання за нею права власності на вказане домоволодіння з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved