Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач з жовтня 2003 року по теперішній час постійно, відкрито, добросовісно та безперервно володіє та користується житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом на предмет фактичного проживання. Про попереднього власника будинку позивачу нічого не відомо. За весь час проживання у будинку, до позивача ніхто не мав жодних претензій та не висловлював заперечень щодо її проживання. З 2003 року та по теперішній час позивач підтримує у належному стані прибудинкову територію та сам будинок. Враховуючи наведені обставини, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Ухвалою суду від 07.10.2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, ухвалою суду було запропоновано позивачу [PERSON] надати суду інформаційну довідку (витяг) - з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, довідку Бюро технічної інвентаризації - щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ; докази безперервного та відкритого володіння нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] ; виписки за останні 10 років з по-господарських книг; технічний паспорт на житловий будинок. У встановлений даною ухвалою строк, позивачем її було виконано частково, зокрема надано матеріали, з яких вбачається наявність спадкової справи № 606 заведеної Казанківською державною нотаріальною конторою 07.07.1992 року щодо майна померлого [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Ухвалою суду від 04.11.2019 року, судове засідання було відкладено, викликано в наступне судове засідання сторони, витребувано з Казанківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної 07.07.1992 року за № 606 щодо майна померлого [PERSON] та витребувано з Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області інформацію щодо зареєстрованих осіб на період з 2000 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] та осіб, які фактично проживали за даною адресою протягом зазначеного періоду. В судове засідання учасники судового процесу не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно поданої заяви від 02.12.2019 року, позивач просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за [ADDRESS] , за вказаною адресою розташований житловий будинок загальною площею 40,5 кв.м., який належить [PERSON] . Згідно довідки-характеристики № 314 від 28.11.1992 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за реєстровим номером 10, та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.07.1992 року № 606, яке видано Казанківською державною нотаріальною конторою. З довідки виконкому Казанківської селищної ради від 28.10.2019 року № 4270/03-15/01 вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту про підтвердження на предмет проживання від 28.10.2019 року, складеного депутатом Казанківської селищної ради, позивач з 2003 року проживає в будинку [ADDRESS] . Як вбачається з листа БТІ Казанківської районної ради Миколаївської області, наданого на виконання ухвали суду від 07.10.2019 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Казанківською державною нотаріальною конторою 07.07.1992 року за № 606 та зареєстровано Казанківським БТІ 07.07.1992 року в реєстрову книгу № 1 за № 10. Встановивши наведені обставини у даній цивільній справі, суд керується наступним. Виходячи із змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Згідно з п.п.9 та 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, що: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно з положеннями ст.ст.335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуте на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України). Як вбачається з досліджених судом копій технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за [ADDRESS] та довідки БТІ від 29.10.2019 року № 103, за вказаною адресою розташований житловий будинок загальною площею 40,5 кв.м., який належав [PERSON] , а з 1992 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - [PERSON] . Таким чином із наданих до суду письмових доказів вбачається, що на момент отримання майна, позивач знала про те, що спірний житловий будинок належить спадкоємиці [PERSON] , яка прийняла спадщину, внаслідок чого є достатньо обґрунтованих сумнівів щодо відсутності у позивача відомостей про осіб належних власників спірного будинку. Наведені обставини, що мають істотне значення та підлягають встановленню як добросовісність володіння майном, при заволодінні яким особа не знає та не може знати про відсутність у неї підстав для набуття прав власності, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через недоведеність позивачем добросовісності заволодіння майном. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд враховує, що судові витрати сторін складаються із суми судового збору в розмірі 768,40 грн., сплаченого позивачем за звернення з позовом до суду, який відповідно до ст.141 ЦПК України покладається на позивача. З огляду на наведене,

Outcome: dismissed