Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 05 вересня 2016 року, в обґрунтування якої зазначила, що з 12 жовтня 1996 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей, один з яких [PERSON], [INFO], є неповнолітнім. Позивач стверджує, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю, вони втратили почуття любові та взаємоповаги, відповідач в період шлюбу зловживав спиртними напоями, ображав та застосував фізичне насилля до позивача. Фактично не проживають 6 місяців. Спільного господарства сторони не ведуть та позивач стверджує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони відчувають неприязнь один до одного. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 жовтня 1996 року виконкомом Лозуватської сільської ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 33. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с. 21). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с. 20). В зв'язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 12 жовтня 1996 року виконкомом Лозуватської сільської ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 33, дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії 1-КИ №009135 (а.с. 4). Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, про що сторони не заперечували, надавши заяви відповідно про підтримання та визнання позовних вимог. Позивач стверджує, що спільно з відповідачем не проживають 6 місяців на момент звернення до суду із позовною заявою 5 вересня 2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved