Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати її право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 7,9743 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №129983 від 04.10.2003 року, посилаючись на те, що вищевказану земельну ділянку [PERSON] посвідчила їй заповітом. [PERSON] померла 24 серпня 2015 року. Після її смерті позивач прийняла спадщину, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в заяві до суду представник ради просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори від 16 березня 2016 року №425/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв»язку з тим, що видача свідоцтва здійснюється нотаріусом після пред»явлення правовстановлюючих документів про приналежність цього майна спадкодавцю (а.с.9). З заповіту, складеного [PERSON] 7 березня 2011 року, який було посвідчено секретарем Михлинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №02 видно, що вона все своє майно заповіла [PERSON]. Заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 24 серпня 2015 року (а.с.5). Довідкою [PERSON] сільської ради від 09.09.2015 року №11 стверджується, що заповіт [PERSON] у сільській раді посвідчувався 07.03.2011 року. Спадкоємцем після смерті [PERSON] згідно з заповітом є [PERSON], яка прийняла спадщину (а.с.6). Згідно з ксерокопією Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №129983 від 04.10.2003 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 7,9743 га (а.с.10). Відповідно до оголошення в газеті «Горохівський вісник», державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 №129983 від 04.10.2003 року слід вважати недійсним у зв»язку з його втратою. З спадкової справи після померлої [PERSON] вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину, оскільки своєчасно звернулася з відповідною заявою до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] прийняла спадщину, є її спадкоємницею за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати право власності по праву спадкування за заповітом [PERSON] на земельну ділянку площею 7,9743 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №129983 від 04.10.2003 року. Позивач в заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської ради відмовилася. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved