Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, просила стягувати з відповідача кожного місяця аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., починаючи з 28.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] у неї з відповідачем у шлюбі народилася донька [PERSON] , яка на даний час проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та достатньо коштів на утримання спільної дитини не надає. Оскільки відповідач не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, враховуючи, що обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття є рівним, тому просить позов задовольнити. У відзиві на позов відповідач визнав позов частково, а саме в розмірі 1500 грн., оскільки він не має постійного місця роботи, має на утриманні непрацездатну матір, а тому не має можливості сплачувати більшу суму через нестабільний характер заробітку. При цьому він після розлучення постійно допомагає в утриманні спільної доньки, купує одяг, іграшки, оплачує відпочинок дитини, сплачує благодійні внески в навчальні заклади за навчання. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що твердження відповідача про відсутність стабільного заробітку не відповідає дійсності, оскільки з долученої до матеріалів справи копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що останній призначений на посаду заступника директора РЛП «Знесіння», тому його заробіток є сталим, оскільки посада передбачена штатним розписом підприємства і оплачується щомісячно в розмірі 10 258 грн.. Крім того, твердження про утримання своєї мами пенсіонерки є неправдивим, оскільки вона утримує пенсію від держави і проживає разом зі своїм чоловіком за адресою реєстрації відповідача. Крім того, відповідач контакту із школою, де навчається дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується. Жодного відпочинку своїй дитині відповідач не організовує. Таким чином, визначена сума позивачем є належно обгрунтованою і мінімально достатньою для забезпечення неповнолітньої [PERSON] до досягнення повноліття, оскільки позивач має важковиліковну хворобу, яка має своїм наслідком інвалідність. Із врахуванням наведеного, просить суд позовні вимоги задоволити повністю. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладені у відповіді на відзив , просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судову засіданні позов визнав частково в розмірі 1500 грн., оскільки відповідач через фінансовий стан не має можливості сплачувати більшу суму. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 7). Представник відповідача у судовому засіданні та відповідач у відзиві не заперечували проти того, що дитина проживає разом із позивачем. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. ч 1, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходуодержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач прийнятий 18.01.2018 на посаду директора з господарської діяльності за контрактом, наказ від 16.01.2018 № 5к (а.с.25) з посадовим окладом 4460 грн., надбавки та премії становлять в сумі 130 % посадового окладу (а.с. 22). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження перебування на утриманні відповідача непрацездатних чи малолітніх осіб, чи підтвердження незадовільного матеріального стану відповідача. Разом із тим, допомога з боку відповідача матері пенсійного віку не виключає його обов`язку утримувати на достатньому рівні власну дитину. Долучені до матеріалів справи копії квитанцій не спростовують вказаного обов`язку, й не виключають права позивача, з якою проживає спільна донька сторін, на отримання від відповідача аліментів у розмірі визначеному законом. При цьому, слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Враховуючи матеріальний стан відповідача, рівень його доходів, а також рівний обов`язок батьків по утриманню дітей, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 2500 грн., починаючи з 28.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial