Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернулася з позовом (в подальшому уточненим) до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , в розмірі ј частини всіх його доходів щомісяця, на період її навчання, починаючи з дня звернення до суду, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трирічного віку, а також частину додаткових витрат на навчання в розмірі 3900,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що дитина сторін є повнолітньою та навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, за яке сплачує щороку 7900,00 грн., а також вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Дитина потребує матеріальної допомоги, але відповідач у її утриманні ніякої участі не приймає, тому, позивач вимушена скористатися своїм правом встановленим ч. 3 ст. 199 СК України. Сторони до зали судових засідань не з`явились , від позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.22) Від третьої особи до суду надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу без її участі та просила позов задовольнити (а.с. 49) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений шляхом направлення повісток на його адресу (а.с. 21, 36, 46), про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов та заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 242 (а.с. 9). Згідно довідки з Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Міністерства освіти і науки України від 22.04.2019 року за № 66-04-300/209, [PERSON] є студенткою 4 курсу факультету соціально-гуманітарних технологій денної форми навчання за контрактом вказаного навчального закладу. Також, у цій довідці зазначена вартість одного року навчання як 7800,00 грн., та те, що позивачем вказана сума за четвертий курс сплачена (а.с. 45). Позивач з дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та мешкають разом, що підтверджується довідкою з відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 22.06.2019 року за № 0310-33/2359 (а.с.8). Вимогами до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, знаходиться на утриманні своєї матері, і таким чином потребує матеріальної допомоги. Вимогами ч. 1 та 2 ст. 185 Сімейного Кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В цьому випадку суд вважає, що річна вартість навчання повнолітньої дитини у вищому навчальному закладі на контрактній основі є додатковими витратами на дитину (разова), як Ѕ частина суми вартості навчання за рік. Вимогами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, позивачем надані докази підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про те, що уточнений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved