Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи тим, що 29.05.1978 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 80 по вул. Куйбишева в с. Роздори Синельниківського району )в подальшому будинку був присвоєний № 122). Будинок був побудований під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], за яким рішенням виконкому Роздорської селищної ради від 09.09.1958 року було встановлено право власності на даний будинок. 14.09.1977 року [PERSON] помер. Її батько [PERSON] у встановлений законом строк подав до [PERSON] державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON]. Але свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі він не оформив. 24.06.1984 року її батько [PERSON] помер. На час смерті батька вона постійно проживала разом з ним за адресою: Синельниківський район с. Писарівка вул.. Некрасова, 69, тому відповідно до ст.. 549 ЦК України 1960 року вона є такою, що прийняла спадщину. До складу спадщини ввійшла частина будинку № 122 по вул.. Куйбишева в с. Роздори Синельниківського району. На теперішній час вона має намір оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку, для чого їй необхідно зясувати правовий статус земельної ділянки, на якій розташований спадковий будинок. Рішенням Роздорської селищної ради № 149 15 від 10.10.2012 року земельна ділянка площею 0. 15 га, розташована в с. Роздори по вул.. Куйбишева, 122 була надана у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку. 09.12.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби [PERSON] МУЮ було здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на дану земельну ділянку. 10.12.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби [PERSON] МУЮ було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно. Рішенням Роздорської селищної ради № 295 27 від 15.10.2014 року скасовано як незаконне рішення Роздорської селищної ради № 149 15 від 10.10.2012 року про надання земельної ділянки у власність [PERSON] Наявність свідоцтва про право власності та державна реєстрація права власності на дану земельну ділянку за [PERSON] є перешкодою для нотаріального оформлення нею права на спадщину, оскільки житловий будинок, який увійшов до складу спадщини, розташований саме на цій земельній ділянці. Спірна земельна ділянка була передана у власність [PERSON] без врахування наявності спадкового майна на ній у вигляді житлового будинку та без врахування інтересів спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] Оскільки правові підстави виникнення права власності на земельну ділянку у [PERSON] відсутні, то державна реєстрація його права власності підлягає скасуванню. Просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку, розташовану за адресою: Синельниківський район с. Роздори вул. Куйбишева, 122, кадастровий номер 1224855600:02:003:0054), виданого 10.12.2013 року [PERSON] державним реєстратором реєстраційної служби [PERSON] МУЮ [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на дану земельну ділянку, здійснену реєстраційною службою [PERSON] МУЮ 09.12.2013 року, номер запису про право власності 3761981. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснив, що будинок № 122 по вул.. Куйбишева в с. Роздори зруйнований, про що мається довідка в інвентаризаційній справі. Але в 2010 році даний будинок ще не був зруйнований. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, оскільки житлового будинку на земельній ділянці не існує, тому не зрозуміло що спадкує позивач, а саме, в чому її порушене право. Спірною земельною ділянкою відповідач користується вже давно, а рішення селищної ради було скасовано судовим рішенням. Представник відповідача реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, але надав суду листа про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з відповідачем [PERSON] проживає по сусідства останніх 40 років, відносини нормальні. Подружжя [PERSON] проживали [INFO]. Після їх смерті на місці будинку, який почав розвалюватися, були буряни. Останніх 20 років житлового будинку на цій земельній ділянці вже не було, залишились лише руїни, фрагменти стін та виникло стихійне звалище. [PERSON] приблизно 5 років тому почав вивозити сміття, рубати дерева, оскільки дана земельна ділянка йому була виділена селищною радою. На даний час [PERSON] також доглядає дану земельну ділянку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] з 1977 року по 1997 рік знаходились в зареєстрованому шлюбі та в цей період проживали разом. Потім шлюб розірвали. Приблизно з 2001 2002 року й по цей час знову проживають разом як чоловік та дружина в одному будинку. Земельна ділянка № 122 по вул. Куйбишева с. Роздори знаходиться з ними рядом по сусідству. З 1972 року в с. Роздори вона спостерігала за даною земельною ділянкою, на якій ще стояв старий житловий будинок та в якому проживали подружжя [PERSON]. Потім померла бабуся [PERSON], у якої був син, який також помер. Приблизно з 1980 року даний будинок почав руйнуватися, його ніхто не доглядав, внаслідок чого утворилось звалище. Останніх 15 років житлового будинку на земельній ділянці по вул. Куйбишева, 122 вже не було, залишились лише деякі частини стін. [PERSON] доглядає цю земельну ділянку з 2010 року й по цей час. Свідок [PERSON] суду пояснила, що останніх 40 років з [PERSON] проживає по сусідству. Земельна ділянка по вул. Куйбишева, 122 в с. Роздори знаходиться навпроти її житлового будинку. На цій земельній ділянці років 42 потому стояв будинок, в якому проживали подружжя [PERSON]. Після їх смерті до будинку навідувались якась жінка та чоловік. Потім на даній земельній ділянці почали рости буряни, а приблизно в 70-х роках в цьому будинку почали жити безхатьки. Будинок вже ніхто не доглядав та вже в 80-му році він почав руйнуватися, на земельній ділянці утворилось сміттєзвалище. Останніх 5 6 років [PERSON] почав доглядати цю земельну ділянку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1985 року з [PERSON] сусіди, відносини з ним нормальні. Земельна ділянка по вул.. Куйбишева, 122 в с. Роздори знаходиться навпроти її будинку. З 1985 року житловий будинок на цій земельній ділянці ніхто не доглядав, він почав руйнуватися, в ньому почали жити безхатьки. З 90-х років на земельній ділянці залишились лише фрагменти стін. В 2010 році на цій земельній ділянці вже була куча рудої глини. Років 5 6 потому [PERSON] почав доглядати цю земельну ділянку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку. Рішенням виконкому Роздорської селищної ради від 09.09.1958 року за [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння по вул.. Куйбишева, 80 в с. Роздори. 14.09.1977 року [PERSON] помер. 29.05.1978 року померла [PERSON]. Дані особи є батьками [PERSON], який помер 24.06.1984 року. Позивачка є донькою [PERSON] та яка згідно свідоцтва про шлюб змінила прізвище з «Шинкаренко» на «Голобородько». Згідно довідки Роздорської селищної ради № 764 від 13.10.2014 року на час смерті [PERSON] за адресою: с. Писарівка вул.. Некрасова проживали його дружина [PERSON] та донька [PERSON], [INFO] Згідно довідки [PERSON] МБТІ від 19.06.2015 року № 89 первинна інвентаризація нерухомого майна, належного [PERSON], була проведена за адресою: с. Роздори вул.. Куйбишева, 80 (рішення № 19 Роздорської селищної ради від 09.09.1958 року). Але при повторній інвентаризації, проведеної у 1985 році, було встановлено, що у звязку з упорядкуванням нумерації, № 80 змінився на № 122. Згідно довідки Роздорської селищної ради № 668 від 29.07.2015 року житловому будинку в с. Роздори по вул.. Куйбишева, 80, належного померлому [PERSON], присвоєно номер 122 на підставі рішення виконкому № 4 від 17.04.1993 року «Про перереєстрацію нумерації будівель по вулицях селища Роздори та сіл у звязку з уточненням». Рішенням Роздорської селищної ради № 149 15 від 10.10.2012 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0, 15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Роздори вул.. Куйбишева, 122. 09.12.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби [PERSON] МУЮ за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку по вул.. Куйбишева, 122 в с. Роздори, а 10.12.2013 року державним реєстратором [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно. Рішенням Роздорської селищної ради № 295 27 від 15.10.2014 року були скасовані як незаконні рішення сесії Роздорської селищної ради № 79 4 від 12.01.2007 року «Про прийняття земельних ділянок до комунальної власності», № 395 25 від 10.08.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель [PERSON]Л.», № 149 15 від 10.10.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] та надання у власність земельної ділянки». Постановою Синельниківського міськрайонного суду від 25.05.2015 року, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2015 року, позовні вимоги [PERSON] були задоволені, а саме, було визнано незаконним та скасовано рішення сесії Роздорської селищної ради № 295 27 від 15.10.2014 року «Про скасування рішень сесії Роздорської селищної ради № 79 4 від 12.01.2007 року, № 395 25 від 10.08.2010 року та № 149 15 від 10.10.2012 року». Так, постановою Синельниківського міськрайонного суду від 25.05.2015 року встановлено, що результатами перевірки, проведеної 06.12.2006 року комісією у складі землевпорядника Роздорської селищної ради, голови земельної комісії та депутата Роздорської селищної ради встановлена відсутність будівель та споруд на земельній ділянці за № 122 по вул.. Куйбишева в с. Роздори. Актом вибору та обстеження даної земельної ділянки, складеному у 2010 році, також встановлена на ній відсутність будівель та споруд. Також судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: смт. Роздори, вул. Куйбишева, 122 завжди належала Роздорській селищній раді і перебувала у користуванні громадянина [PERSON] до моменту його смерті, а після цієї дати і з часу зруйнування житлового будинку земельна ділянка стала вільна від будь-яких споруд на ній, тому ніхто окрім Роздорської селищної ради, як територіальної громади, не мав права розпорядитися земельною ділянкою та використовувати. З урахуванням того, що судом зроблений висновок щодо законності рішення сесії Роздорської селищної ради № 79-4/V від 12.01.2007 року щодо прийняття до земель комунальної власності земельної ділянки, розташованої в межах с. Роздори, яка була не передана у власність або в користування за адресою: с. Роздори вул. Куйбишева № 122, необхідно зробити висновок про те, що рішення сесії Роздорської селищної ради № 395-25/ V від 10.08.2010 року та № 149-15/ VІ від 10 жовтня 2012 року також є законними та прийнятими в межах повноважень органу місцевого самоврядування. Рішенням Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 395-25/V від 10.08.2010 року було вирішено надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,15 га. [PERSON] МБТІ № 2656 від 25.12.2014 року зазначено, що згідно договору про надання послуг від 22.12.2014 року спеціалістом БТІ було проведено обстеження нерухомого майна за адресою: с. Роздори вул.. Куйбишева, 122, в ході якого було встановлено, що житловий будинок зруйнований. Згідно спадкової справи № 6 до майна померлої 29.05.1978 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до держнотконтори звернулися спадкоємці, в тому числі й спадкоємець [PERSON]. Після смерті 14.09.1977 року [PERSON] та після смерті 24.06.1984 року [PERSON] спадкові справи не заведені. Оскільки [PERSON] помер 24.06.1984 року, то суд застосовує правила цивільного законодавства, яке діяло на той час. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 8-1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судовим рішенням від 25.05.2015 року скасовано рішення сесії Роздорської селищної ради № 295 27 від 15.10.2014 року «Про скасування рішень сесії Роздорської селищної ради № 79 4 від 12.01.2007 року, № 395 25 від 10.08.2010 року та № 149 15 від 10.10.2012 року», а також встановлена законність рішення Роздорської селищної ради № 79-4/V від 12.01.2007 року щодо прийняття до земель комунальної власності земельної ділянки, розташованої в межах с. Роздори, яка була не передана у власність або в користування за адресою: с. Роздори вул. Куйбишева № 122, законність рішення № 395-25/V від 10.08.2010 року та законність рішення № 149-15/VІ від 10 жовтня 2012 року щодо відведення даної земельної ділянки відповідачеві для будівництва та обслуговування житлового будинку та надання йому у власність, у звязку з чим свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, спірну земельну ділянку, відповідачем отримано та зареєстровано право власності на неї правомірно. Жодних підстав припинення зареєстрованого за [PERSON] права власності на земельну ділянку, передбачених ст. 140 ЗК України, в ході судового розгляду встановлено не було. Посилання позивачки на правила ст. 549 ЦК Української РСР є належним чином необґрунтованими, оскільки після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк позивачка не зверталася та позовних вимог щодо фактичного прийняття нею спадщини після його смерті не заявляла. Крім того, суду не було надано жодного належного підтвердження, що житловий будинок по вул.. Куйбишева, 122 в с. Роздори увійшов до складу спадкового майна після смерті [PERSON] Так, в 1958 році за [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння № 80 (в подальшому змінено на № 122) по вул. Куйбишева в с. Роздори, але суду не надано належних доказів, що після його смерті спадщину у вигляді даного домоволодіння прийняла [PERSON] Також з судового рішення від 25.05.2015 року вбачається, що з 06.12.2006 року землевпорядною комісією встановлена відсутність будівель та споруд на земельній ділянці за № 122 по вул. Куйбишева в с. Роздори. Факт відсутності житлового будинку та інших споруд на даній земельній ділянці встановлений також і показаннями свідків, з яких вбачається, що приблизно останніх 20 років житлового будинку на цій земельній ділянці вже не було, залишились лише руїни, фрагменти стін та виникло стихійне звалище. За таких обставин судом не встановлено підстав для позбавлення [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, у звязку з чим реєстраційною службою [PERSON] МРУЮ правомірно видано [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно та здійснено державну реєстрацію права власності. Подана представником відповідача [PERSON] заява про застосування строку позовної давності згідно правил ст.. 267 ЦК України не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки він визнаний судом належним чином не необґрунтованим та таким, що не знайшов свого повного підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. У звязку з цим згідно вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed