Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони маютьнеповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, рішенням суду з 25 листопада 2011 року, вони проживають окремо.Донька проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, які потрібні для придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Просила стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання донки в твердій грошовій сумі в розмірі 7000,00 грн. Проте під час підготовки справи до розгляду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1500,00 грн., щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Направив на адресу суду відзив, яким не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі, який не буде перевищувати 1500,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази сторін на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною. Згідно із ст.180 та 181 ч.3 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка відповідно до ч. 1 ст.183 СК України просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частці від заробітку (доходу). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO], ( Свідоцтво про народження Серії [NUMBER]), яка проживає з позивачкою (а.с. 5). Шлюб між сторонами розірвано за Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2011 року (а.с.6), останні проживають окремо. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідач є працездатним, не працює , інших осіб на утриманні не має. Позивачка посилається на те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти як на утримання дитини, оскільки офіційно працює та отримує достатню заробітну плату. Сам відповідач фактично визнав заявлені до нього вимоги. Суд також враховує положення ст. 141 та ч. 2 ст.182 СК України стосовно рівності прав та обов'язків батьків, у тому числі, щодо утримання дітей, щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно , починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Враховуючи те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачку звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1280 грн., тобто по 640 грн. за кожну позовну вимогу

Outcome: approved