Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача в якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом його право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в [ADDRESS] , як на спадкове майно померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Мотивує свій позов тим, що вказане вище майно посвідчив їй заповітом її батько [PERSON] Останній помер [INFO] . Враховуючи, що після його смерті позивач прийняла спадщину, є спадкоємцем за заповітом просить поданий позов задовольнити. Позивачка в заяві до суду просив розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного [PERSON] . 17 липня 2007 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Мирківської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №11 видно, що він все належне йому майно заповів позивачу [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса від 13 вересня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Довідкою Мирківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 25 червня 2019 року №122/02-10/2-19 стверджується, що заповіт [PERSON] не змінений та не скасований. Єдиним спадкоємцем за заповітом та законом є його дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання. Технічною документацією на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] стверджується, що вказаний житловий будинок збудований з дотриманням відповідних будівельних норм. З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори №01-09/1391 від 30 вересня 2019 року вбачається, що після померлого [PERSON] спадкова справа не заводилась. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після померлого батька [PERSON] є його спадкоємцем за заповітом. А тому суд, вважає, що слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в [ADDRESS] , як на спадкове майно померлого [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved