Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про поділ в натурі житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де 159/400 належать [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 159/400 частини будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таку ж саму частку має на праві приватної спільної часткової власності і відповідач. Сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Після усних звернень до [PERSON] позивач не отримала згоди на поділ майна в натурі. Частку, яку вона бажає виділити собі є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий угоди про спосіб виділення частки [PERSON] із загального майна не досягнуто. Фактично відповідач користується частиною будинку, що перевищує його частку. Протягом останнього року у сторін виникають конфлікти, які мирно вирішити не вдається, в зв'язку з чим, позивач звернулась до суду. Представник позивача [PERSON], адвокат Ларін А.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Після проведення судової будівельно-технічної експертизи просив виділити [PERSON] частку житлового будинку згідно варіанту № 1, запропонованого експертом. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Ларіна А.С. та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статтей 10 і 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених ним обставин. Судом встановлено, що за архівною довідкою № 95979 від 23.04.2013 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності: 41/200 частки [PERSON] на підставі договору дарування від 15.06.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 595 та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тюртюбек Н.М.; 159/400 частки - [PERSON], а також 159/400 частки спірного домоволодіння належить [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1000 та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. (а.с. 6). Вищевказане також підтверджується Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 40136602 від 06.07.2015 року, сформованого Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 35-37). Сторони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.07.2008 року, виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 5). Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09.12.2014 року визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] між співвласниками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-13). Відповідно до статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 361 Цивільного кодексу України визначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положеннями частини 1 статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За частиною 3 статті 364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно частини 1, 2 статті 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Тобто співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Виділ співвласнику його частки в натурі із спільного майна за згодою співвласників фактично призводить до припинення права спільної часткової власності. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної експертизи № 82 від 06.05.2016 року, порівнюючи фактичне об'ємно-просторове рішення досліджуваного житлового будинку за літ. Б, б, Б1, б1, б2, б4, що знаходиться по [ADDRESS], функціональне використання приміщень, а також вимоги нормативних документів, поділ приміщень житлового будинку за літ. Б, б, Б1, б1, б2, б4 на дві окремі ізольовані квартир з окремими виходами назовні та рівнем комфорту не нижчим за ті, які регламентовані ДБН В.2.2-15-05 Будинки і споруди. Житлові будинки, та прилеглих надвірних будівель та споруд згідно часток 159/400 та 159/400 вбачається можливим при умові відступу від ідеальних часток. Можливий варіант розподілу житлового будинку за літ. Б, б, Б1, б1, б2, б4, та узаконених надвірних будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 859,72 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] із зазначенням: розміру частки по вартості, що становлять приміщення кожної квартири та належних до них надвірних будівель та споруд; переліку ремонтно-будівельних робіт в житловому будинку необхідних для забезпечення і ізольованого користування приміщеннями, які пропонується виділити співвласникам в житловому будинку за літ. Б, б, Б1, б1, б2, б4, що знаходиться по [ADDRESS] та в свою чергу приведення даних приміщень до вимог, які пред'являються до квартир; розміру компенсації одному із співвласників, частка якого після розподілу стала меншою за ідеальну, наданий в дослідницькій частині в таблиці № 5 та зображено на схематичному плані в Додатку № 4 до даного висновку. Ринкова вартість житлового будинку за літ. Б, б, Б1, б1, б2, б4 надвірних будівель та споруд, а також земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS], станом на момент проведення експертизи складає - 857357,00 грн. без урахування ПДВ у тому числі: вартість земельної ділянки загальною площею 859,72 кв.м., призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що входить до складу об'єкта дослідження складає - 223794,00 грн.; вартість земельних поліпшень (узаконених будівель і споруд), що припадають на житловий будинок загальною площею 106,8 кв.м. складає - 633563,00 грн. Таким чином, відступ від ідеальних часток в одиницях ринкової вартості поліпшень (житлового будинку надвірних будівель та споруд): для першого співвласника - на 19006,89 грн. більше; для другого співвласника - на 19006,89 грн. менше. На розгляд суду запропоновано один варіант розподілу житлового будинку за літ. Б, б, Б1, б1, б2, б4 з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] з відступом від ідеальних часток, який зображений на схематичному плані в Додатку № 4 до даного висновку (а.с. 129-152). Між сторонами виник спір щодо виділу домоволодіння та за яким позивач наполягає на виділу їй в натурі меншої частки житлового будинку по [ADDRESS] згідно варіанту, запропонованого експертом, проте відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог. [PERSON] обґрунтовує свою позицію тим, що проживає в спірному домоволодінні та самостійно, за власні кошти займався поліпшенням його стану. З врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 Цивільного кодексу України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та виділити сторонам в натурі частки спірного нерухомого майна відповідно до варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної експертизи № 82 від 06.05.2016 року, а саме: [PERSON] - 47/100 частки нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] - 53/100 частки. При цьому, оскільки судом при виділені сторонам часток нерухомого майна відступлено від ідеальних часток, що їм належать, з відповідача, [PERSON] на користь, [PERSON] підлягає стягнення компенсація вартості майна в сумі 19006,89 грн., визначена висновком експерта. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, у відповідності до частини 1 цієї статті стороні, на користь якої ухвалено рішенні, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Квитанції про сплату судового збору, оплату вартості експертизи містяться в матеріалах справи (а.с. 1, 89). Щодо стягнення з відповідача 3000,00 грн. витрат на правову допомогу, то відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративний справах» № 4191-VI, від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Станом на 09.07.2015 року 40 відсотків від встановленої законом мінімальної заробітної плати становить 487,20 грн.; станом на 20.10.2015 року та на 01.04.2016 року - 551,20 грн.; станом на 17.08.2016 року, 02.09.2016 року та 04.10.2016 року - 580,00 грн. Згідно даних журналу судового засідання представник позивача [PERSON] адвокат Ларін С.А. перебував у судовому засіданні: 09.07.2015 року - 14 хвилин; 20.10.2015 року та 01.04.2016 року - 1 годину 42 хвилини; 17.08.2016 року, 02.09.2016 року та 04.10.2016 року - 1 годину 22 хвилини, тому заявлені вимоги, щодо відшкодування витрат на правову допомогу (700,00 грн. складання позовної заяви та консультація + 2300,00 грн. діяльність адвоката в судових засіданнях), документально підтвердженні (а.с. 167-168), проте підлягають задоволенню в розмірі 2543,39 грн.

Outcome: approved