Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, повернення земельної ділянки. В ході розгляду справи позовні вимоги позивачем були уточнені (а.с.33-34, 133-139). В судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона на праві власності має земельну ділянку, площею 12,2072 га, яку у 2004 році на підставі договору оренди передала ТОВ «АТД «Дніпровський». У 2010 році термін дії договору оренди закінчився, оскільки закінчилися повноваження Явоненко, який від імені відповідача укладав договір, проте відповідач не уклав нового договору оренди землі та не повернув їй земельну ділянку і продовжує використовувати земельну ділянку без будь-яких підстав, при цьому не сплачує їй кошти за користування земельною ділянкою. Крім того, відповідач ввів її в обман, оскільки не повідомив про існування перешкод при укладенні договору. У 2014 році вона уклала договір оренди земельної ділянки з орендатором [PERSON], договір зареєстровано у встановленому законом порядку, у квітні 2015 року [PERSON] засіяв виділену йому відповідачем земельну ділянку, оскільки належна їй земельна ділянка була засіяна рапсом. На даний час її земельна ділянка вільна та передана орендатору [PERSON] для використання. Через довготривалу перереєстрацію договору оренди, неповідомлення її про причину перереєстрації договору, виготовлення нової технічної документації їй відповідачем завдано збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 22174 гр. (сума орендної плати за 2 роки з відрахуванням податку на землю). Просить зобовязати відповідача ТОВ «АТД «Дніпровський» повернути належну їй земельну ділянку, стягнути зі вказаного відповідача матеріальну шкоду в сумі 22174 гр., моральну шкоду в сумі 10000 гр. та витрати по справі. Представник ТОВ «АТД «Дніпровський» позов не визнав та пояснив, що земельна ділянка позивача використовувалася на підставі договору оренди, у 2014 році також був укладений договір оренди, але він не був зареєстрований в звязку з необхідністю виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Вважає вказаний договір укладеним, оскільки було волевиявлення сторін, воно не змінилося, відповідач постійно сплачував позивачу орендну плату, у 2014 році позивач не з»явилася для отримання орендної плати, тому не отримала її, але може отримати плату в любий час. Оскільки відповідач використовував земельну ділянку правомірно, підстав для задоволення позову не має. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши докази у справі, встановив наступне. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 12,2072 га, яка розташована на території Апостолівської міської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 092199, виданого 09.12.2004 року головою Апостолівської РДА. На підставі укладеного з відповідачем ТОВ «АТД «Дніпровський» 10 вересня 2004 року договору оренди земельної ділянки № 125 позивач передала, а відповідач прийняв в оренду земельну ділянку, належну позивачу, строком на 5 років з дати набрання чинності даного договору. Вказаний договір зареєстровано у встановленому законом порядку 24 липня 2007 року. Факт передачі земельної ділянки відповідачу підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки, який є додатком до вищевказаного договору. Відповідно до п. 1.6 вказаного договору відповідач зобовязався повернути орендодавцю, тобто позивачу, земельну ділянку у належному стані після закінчення терміну дії договору. 25 січня 2014 року між позивачем та ТОВ «АТД «Дніпровський» укладено договір оренди вищевказаної ділянки, але вказаний договір не зареєстровано у встановленому законом порядку, тобто договір не є дійсним. В судовому засіданні позивач пояснила, що у квітні 2015 року земельна ділянка передана відповідачем орендатору [PERSON], з яким вона уклала договір оренди землі. Факт повернення земельної ділянки підтверджується заявою позивача, поданою до суду (а.с.193-194). Вказана обставина визнана представником відповідача, тому не підлягає доказуванню у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, судом встановлено, що 10 вересня 2004 року позивач передала в оренду відповідачу ТОВ «АТД «Дніпровський» належну їй земельну ділянку, площею 12,2072 га, на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки, строк якого закінчився 24.07.2012 року. Відповідач після закінчення строку дії вказаного договору оренди взяте на себе зобовязання не виконав, належну позивачу земельну ділянку не повернув, договір оренди земельної ділянки у встановленому законом порядку з позивачем не уклав та безпідставно користувався належною позивачу земельною ділянкою, тобто відповідач після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки з позивачем набув майно позивача без достатньої правової підстави та користувався вищевказаним майном з 24 липня 2012 року до квітня 2015 року. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про повернення земельної ділянки задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено, що в ході розгляду даної справи земельна ділянка в добровільному порядку повернута позивачу, що визнали сторони в судовому засіданні. Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Позивач просить стягнути з ТОВ «АТД «Дніпровський» 22174 гр., посилаючись на те, що вказаний відповідач завдав їй збитки у вигляді упущеної вигоди, яку вона могла б отримати від виконання договору оренди з іншою особою. На підтвердження вказаної обставини позивачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.10.2014 року, з якого встановлено, що реєстраційною службою Апостолівського РУЮ зареєстровано договір оренди землі між позивачем та [PERSON] В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано докази на підтвердження розміру не отриманої нею орендної плати. Суд вважає, що з ТОВ «АТД «Дніпровський» на користь позивача підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України упущена позивачем вигода в розмірі орендної плати в сумі 7002 гр. 64 коп., яка визначена сторонами під час укладання договору оренди земельної ділянки 25.01.2014 року. Суд приходить до вказаного висновку, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вказані сторони після закінчення строку дії договору оренди у 2012 році уклали 25.01.2014 року між собою договір оренди спірної земельної ділянки, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, вищевказаний розмір орендної плати обумовлений п. 4.1 вказаного договору, за користування земельною ділянкою у 2013 році відповідач провів розрахунок з позивачем, у 2014 році розрахунок відповідачем проведено не було, в звязку з чим двічі у серпні 2014 року позивач зверталася до відповідача із заявою про видачу орендної плати. З ТОВ «АТД «Дніпровський» на користь позивача також підлягає стягненню моральна шкода відповідно до ч.1 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України, оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що вказаним відповідачем грубо порушені права позивача на користування та володіння належною їй на праві власності земельною ділянкою та отримання доходів від використання даної земельної ділянки. Безпідставне користування земельною ділянкою та не проведення розрахунку привело до хвилювань з боку позивача, що вплинуло на її стан здоров»я. В судовому засіданні встановлено, що позивач є інвалідом 3 групи, перебуває на обліку у психіатра, на утриманні у позивача перебуває син [PERSON], що перебуває на обліку у лікаря-психіатра, та мати [PERSON], [INFO], яка за станом здоров»я потребує стороннього догляду. Вказані обставини вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Все це призвело до моральних страждань позивача. Суд вважає, що достатньою сумою моральної шкоди є 2000 гр., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ТОВ «АТД «Дніпровський» на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню понесені позивачем витрати по справі судовий збір в сумі 243 гр. 60 коп. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог до виконавчого директора товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-торговий дім «Дніпровський» [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, повернення земельної ділянки слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не доведена вина вказаного відповідача у порушенні прав позивачки. Позовні вимоги про притягнення відповідача ТОВ «АТД «Дніпровський» до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають, оскільки вказані вимоги не розглядаються в порядку цивільного судочинства. Посилання представника відповідача на ту обставину, що договір з позивачем від 25.01.2014 року є укладеним, що підтверджує правомірність користування земельною ділянкою, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 210 ЦК України та Закону України «Про оренду землі» (зі змінами) договір оренди земельної ділянки є вчиненим з моменту його державної реєстрації, а в даному випадку договір оренди від 25.01.2014 року між сторонами не був зареєстрований у встановленому законом порядку. Вимоги про стягнення витрат по справі в сумі 150 гр. за надання юридичної консультації задоволенню не підлягають, оскільки понесення витрат позивачем не підтверджено належними доказами, а саме не надано договору про надання правової допомоги адвокатом [PERSON], документів, що підтверджують повноваження [PERSON] як адвоката, не надано акту приймання-передачі послуг з правової допомоги. Суд не бере до уваги розрахункову квитанцію від 20.02.2015 року, видану адвокатом [PERSON], оскільки розрахункова квитанція не містить номеру, у квитанції вказано, що [PERSON] є СПД, але згідно відтиску печатки на квитанції [PERSON] є адвокатом, на підставі чого суд вважає, що вказана квитанція є недопустимим доказом.

Outcome: partial