Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач зверувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування ГРА ЛМР, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача з якою вони не перебувають у шлюбі та разом не проживають. Просить Позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] та стягувати аліменти до повноліття сина. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування ГРА ЛМР подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач до суду не прибув, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.03.2013 шлюб між батьками малолітнього [PERSON], [INFO] розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження від 08.12.2015, серія [NUMBER] батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є гр. [PERSON] та гр. [PERSON]. Заява гр. [PERSON] розглядалась на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 14.07.2016, протокол № 15. Комісією прийнято рішення рекомендувати надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно висновоку ГРА ЛМР вбачається, що до заяви гр. [PERSON] долучено свідчення гр. [PERSON] та гр. [PERSON], у яких вони стверджують, що на протязі останніх чотирьох років гр. [PERSON] не бере жодної участі у вихованні сина не провідує його, не підтримує як морально та к і матеріально. Вихованням дитини займається батько [PERSON] та бабця - [PERSON]. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до пункту 2,3 статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти. Згідно зі ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України зазначено наступне: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі частиною 2 цієї статті індексації відповідно до закону. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З урахуванням викладеного, висновку органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність стягнення з неї аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1231 грн, щомісячно на утримання дитини [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи з 29 серпня 2016 року на користь [PERSON], допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 275,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved