Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Панютинського професійного аграрного ліцею про стягнення матеріального відшкодування, посилаючись на те, що він внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 листопада 1991 року, з вини водія [PERSON], який керував автомобілем марки УАЗ-969, державний номер [NUMBER], належному Панютинському професійному аграрному ліцею (раніше Панютинському ПТУ-56), був травмований та визнаний інвалідом. До дорожньо-транспортної пригоди він працював електромонтером 4 розряду Локомотивного депо ст. Лозова Південної залізниці. Втрата працездатності складає 70%. Просить стягнути з відповідача одноразово за період з 01.05.2013 року по 01.09.2014 року суму в розмірі 12076 гривень 85 копійок. Крім цього просить звільнити його від сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності та за відсутності його довірителя. Крім цього в своїй заяві вказав, що підтримує позовні вимоги в тій частині, з якою погоджується відповідач по справі, про що той вказав в своїх запереченнях. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 7658 гривень 56 копійок та не заперечує проти їх задоволення в цій частині. В іншій частині позовні вимоги не визнає. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 1991 року о 23 годині 30 хвилин на автодорозі Царедарівка - Панютино, Лозівського району, Харківської області мала місце дорожньо-транспортна пригоди за участі позивача [PERSON], як пішохода, та автомобіля марки «УАЗ-969», державний номерний знак [NUMBER], керування яким здійснював [PERSON], в результаті якої позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який знаходився в трудових правовідносинах з Панютинським СПТУ -56. За результатами проведено дослідження ДТП відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 215 КК України, [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності, але кримінальна справа 07 жовтня 1998 року постановою старшого слідчого СВ Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області Лебединського А.П. була припинена згідно з Законом України «Про амністію» по нереабілітуючим підставам. Оскільки власником автомобіля марки УАЗ-969, державний номер [NUMBER] є Панютинський професійний аграрний ліцей суд вважає, що уточнені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідач і повинен нести повну матеріальну відповідальність. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, в результаті отриманої травми [PERSON] втратив 70% працездатності, що підтверджується висновком експерта обласного бюро судово-медичної експертизи № 459 Д від 05.06.2000 року. До даної пригоди позивач працював електромонтером 4 розряду в відокремленому підрозділі «Локомотивного депо м. Лозова» державного підприємства «Південна залізниця». 10 квітня 2007 року медико-соціальною (експертною) комісією Міністерства охорони здоров'я позивачу була встановлена безстроково 2 група інвалідності. У зв'язку з чим [PERSON] була призначена пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою УПФУ в Лозівському районі Харківської області № 1002 від 15.09.2014 року. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками у даному випадку є витрати, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які б позивач міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім цього згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв'язку з ушкодженням здоров'я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності, та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] станом на момент ДТП, працював у відокремленому підрозділі «Локомотивне депо м. Лозова» державного підприємства «Південна залізниця» на посаді електромонтера 4 розряду. Середньомісячна заробітна плата за 12 місяців електромонтера 4 розряду за період з 01.09.2013 року по 31.08.2014 року у відповідності до довідки відокремленого підрозділу «Локомотивне депо м. Лозова» державного підприємства «Південна залізниця» № 161 від 06.10.2014 року складає 2151 гривні 93 копійки. Згідно довідки УПФУ в Лозівському районі Харківської області № 1002 від 15.09.2014 року позивач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності. Середньомісячна пенсія за період з 01.09.2013 року по 31.08.2014 року складає 1027 гривень 69 копійок. Згідно представленого розрахунку шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим складає 7658 гривень 56 копійок, та розраховується наступним чином: ((2151,93) х 70 % - 1027,69) х 12 = 7658,56 гривень, де 2151,93 - середньомісячна заробітна плата електромонтера 4 розрядку; 70% - ступінь втрати професійної працездатності, визначений на підставі висновку експерта обласного бюро судово-медичної експертизи № 459 Д від 05.06.2000 року; 1027,69 - середньомісячний розмір пенсії позивача у зв'язку із інвалідністю; 12 - період за який необхідно відшкодувати втрачений заробіток. Таким чином, з відповідача Панютинського професійного аграрного ліцею підлягає стягненню відшкодування позивачу [PERSON] за період 01.05.2013 року по 31.08.2014 року у розмірі 7658 гривень 56 копійок. Суд покладає оплату судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок на відповідача по справі.

Outcome: approved