Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просить суд розірвати шлюб. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами було укладено 14.11.1997 року в Стебницькій міській раді Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 133. Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спочатку подружнє життя сторін склалося непогано, але з часом чоловік став зловживати спиртними напоями, через що почали виникати непорозуміння та сварки. Позивачка зазначає, що намагалась зберегти шлюб, налагодити стосунки, але позитивних результатів це не дало. Взаємовідносини подружжя погіршувались, що в кінцевому результаті привело до розпаду сімї. Майже три роки сторони проживають окремо, також зі слів позивачки відомо, що у відповідача є інша жінка, з якою останній знаходиться у фактичних шлюбних відносинах. Шлюб сторін носить формальний характер, примирення між ними неможливе. В судове засідання позивачка не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує повністю, в частині залишення на її вихованні сина [PERSON] вимоги просить не розглядати. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання\~\~не зявився, хоч про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заперечень на позовну заяву від відповідача не поступило. За таких обставин суд вважає, що можливо розглянути справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1\~ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлено, що сторони уклали шлюб 14.11.1997 року, який був зареєстрований Стебницькою міською радою Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 133, свідоцтво серії 1-СГ № 052040 (а/с 5). Від даного шлюбу 31.12.2002 року народився син [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Стебницькою міською радою Львівської області, серії І-СГ № 277173 від 20.02.2003 року (а/с 6). Так, згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4\~статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, воно буде суперечити інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved