Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є матір`ю неповнолітнього [PERSON] . Позивач з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебували, однак у 2017 році в актовий запис про народження дитини були внесені зміни, а саме: по-батькові записано « [PERSON] », а батьком було вказано відповідача. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків - життям дитини, його станом здоров`я не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з ним та приймати участь у його вихованні, не відвідує його, не приймає участі в утриманні дитини. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, тому звернулася до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав, викладених у ньому та пояснила, що у 2017 році відповідач визнав батьківство, внаслідок чого в актовому записі про народження сина в графі батько вказаний відповідач. Однак він будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, аліменти не сплачує, тому вважає, що наявні підстави для позбавлення його батьківських прав. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, не цікавиться взагалі ним, не надає матеріальну допомогу, тому має бути позбавлений батьківських прав. Представник третьої особи - виконавчого комітету Біляївської об`єднаної територіальної громади Біляївської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що на задоволенні позову наполягає та просить розглянути справу без його участі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач є її подругою, до якої вона приїжджає в гості та знайома з її сином [PERSON] та чоловіком - [PERSON] , а відповідача вона не знає та ніколи не бачила, вихованням та утриманням [PERSON] останній не займається, на свята не приїжджає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач є її подругою, знає її сина [PERSON] , натомість відповідача вона ніколи не бачила, особисто не знайома. Відповідач аліменти не сплачує, зі святами [PERSON] не вітає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі є батьком [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження (а.с. 5). Батько неповнолітнього ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] - не займається його вихованням, не піклується про нього, не цікавиться станом здоров`я. У 2017 році покинув сім`ю та виїхав у невідомому напрямку. З виконавчого листа, виданого Біляївським районним судом Одеської області від 07.11.2018 року вбачається, що відповідач повинен сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Натомість, як пояснила в судовому засіданні позивач, аліменти він не сплачує. Згідно довідки виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області № 3288 від 16.10.2019 року, [PERSON] , 1984 р.н. є жителькою м. Біляївка Одеської області, проживає по [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: чоловік [PERSON] , 1983 р.н., сини [PERSON] , 2005 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н. (а.с. 35). Відповідно до характеристики учня 9-Б класу Біляївської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 на [PERSON] , 2005 року народження, останній навчається у Біляївській ЗОШ з першого класу, зарекомендував себе як дисциплінований, добрий учень, учбовим матеріалом володіє на середньому рівні. Громадські доручення виконує старанно. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, завжди цікавиться навчанням сина, постійно на зв`язку з класним керівником. Під час навчання [PERSON] з початкових класів і до цього часу батько - [PERSON] не цікавився вихованням та навчання сина, жодного разу не приходив до школи (а.с. 47). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного начальником відділу сім`ї молоді та у справах дітей [PERSON] , головним спеціалістом відділу сім`ї молоді та спорту Біляївської міської ради [PERSON] проведено обстеження умов за адресою: [ADDRESS] де встановлено, що у найманому житлі добрі умови проживання, в родині теплі стосунки, мати створює усі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. За даною адресою проживають: [PERSON] - мати, [PERSON] - вітчим, [PERSON] брат, [PERSON] - син [PERSON] (а.с. 36). Відповідно до роз`яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосуванням судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини, які визначені ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Біляївської об`єднаної територіальної громади Біляївської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 38-39). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст. 150, 151, 153-156 СК України . За ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною, тому такий крайній захід впливу на відповідача, як позбавлення батьківських прав, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved