Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача /третя особа Бесарабська товарна біржа/про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 вересня 2001 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначений договір було укладено на Бесарабський товарній біржі. Право власності було зареєстровано на підставі цього договору у КП «Ренійське БТІ» 01 жовтня 2001 року. Відповідач передав позивачці у власність визначене договором нерухоме майно, а вона сплатила за це відповідну суму, визначену за домовленістю сторін, а саме 2000 грн. Таким чином, сторони домовились про усі суттєві умови договору, та відбулося повне виконання договору. Відповідач передав у власність позивачу нерухоме майно, а позивач прийняла його та сплатили належну суму. Таким чином, [PERSON] фактично вступила у володіння та користування спірним майном. Однак Відповідач не визнає право власності [PERSON] на спірну квартиру, хоча було проведено її державну реєстрацію. Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація Бесарабскої товарної біржі - припинена18 жовтня 2005 року. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 28 вересня 2001 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначений договір було укладено Бесарабський товарній біржі. Право власності було зареєстровано на підставі цього договору КП «Ренійське БТІ» 01 жовтня 2001 року. Відповідач передав позивачці у власність визначене договором нерухоме майно, а вона сплатила за це відповідну суму, визначену за домовленістю сторін, а саме 2000 грн. Таким чином, сторони домовились про усі суттєві умови договору, та відбулося повне виконання договору. Відповідач передав у власність позивачу нерухоме майно, а позивач прийняла його та сплатили належну суму. Таким чином, [PERSON] фактично вступила у володіння та користування спірним майном. Однак Відповідач не визнає право власності [PERSON] на спірну квартиру, хоча було проведено її державну реєстрацію. Відповідно ст. 227 ЦК Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З наданих суду документів вбачається, що сторони домовились про усі істотні умови договору та відбулося повне його виконання, [PERSON] правомірно володіє спірною квартирою. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на спірну квартиру за [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved