Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за кордон її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди батька дитини [PERSON], а також просить дозволити їй або її офіційному представникові без згоди відповідача оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON] за межі України до досягнення шістнадцятирічного віку. Заявлені вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.08.2001 року по 22.05.2012 року. Шлюб між ними було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розлучення з відповідачем донька проживає разом з нею за адресою [ADDRESS]. Також позивачка зазначає, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач з часу розірвання шлюбу участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, за виконавчим листом має заборгованість по аліментам у розмірі 41 847 грн. 91 коп. Про місце перебування відповідача їй не відомо, у зв'язку з чим вона зверталася до Дніпровського управління поліції зі зверненням стосовно втрати родинних зв'язків з її колишнім чоловіком, щодо якого Дніпровське управління поліції надало відповідь про те, що під час проведення оперативно - розшукових заходів було перевірено обліки невстановлених трупів, невідомих хворих доставлених до лікувальних закладів м. Києва та Київської області, осіб затриманих ОВС, при цьому місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Її донька хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини на морі. Разом з тим, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини і добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Проте виїхати з дитиною за кордон немає можливості, так як дозвіл на виїзд від відповідача отримати неможливо, оскільки, місцезнаходження його невідоме. Добровільно [PERSON] до дитини не приїжджає, допомоги доньці не надає. Позивачка зазначає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітньої [PERSON], шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному і гармонійному розвитку, порушує право доньки на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. В судове засідання позивач не з'явилася, суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі та задовольнити позов, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, від Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника та задовольнити вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2001 року. Згідно свідоцтва про народження, неповнолітня [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 6-6зв.). 24 грудня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено рішення яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] року народження, у розмірі 1\\6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7-7 зв). Розпорядженням Дніпровської РДА в м. Києві № 43 від 20.01.2016 року малолітній [PERSON], [INFO], було змінено прізвище на прізвище матері «[PERSON]» (а.с. 8). Відповідно ст. 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавчо виїзд неповнолітньої дитини за кордон України передбачений, зокрема, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 зі змінами, якими визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. При цьому згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Як убачається із відповіді наданої Дніпровським управлінням поліції ГУНП в м. Києві від 04.01.2016 року за № 48/2-894 на звернення [PERSON] стосовно втрати родинних зв'язків з колишнім чоловіком [PERSON], проведеними оперативно-розшуковими заходами місцезнаходження [PERSON], [INFO], не встановлено (а.с. 14). Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як зазначено вище, місцезнаходження відповідача правоохоронними органами не встановлено. За повідомленням позивача, [PERSON] донькою не цікавиться, участі у вихованні і догляді за дитиною не приймає, матеріально дитину не утримує, має борг по аліментам з 29.11.2012 року станом на 01.06.2016 року у розмірі 41 847,91 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості, виданою державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві від 23.06.2016 року (а.с. 11-13). Отже, наявні обставини, що виключають можливість надання відповідачем позивачу згоди на отримання її дитиною проізного документа для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини, внаслідок чого права та інтереси неповнолітньої дитини сторін по справі [PERSON] порушуються. Таким чином, для якнайкращого забезпечення інтересів дитини та її потреб в реалізації соціального і духовного розвитку, суд приходить до висновку про можливість надання дозволу на тимчасові виїзди за межі України [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу її батька [PERSON] до досягнення [PERSON] шістнадцятирічного віку та надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон дитини сторін по справі без згоди її батька [PERSON] При цьому, суд вважає, що надання дозволу на виїзд дитини у вказаний спосіб буде цілком та повністю відповідати її інтересам, оскільки зазначення конкретного періоду виїзду та конкретних країн навпаки буде їх порушувати, так як місцезнаходження батька дитини не встановлено, а тому підстави вважати, що найближчим часом дана обставина з'явиться, відсутні. Будь-яких обставин того, що [PERSON] порушуватиме права та інтереси дитини при її виїзді за кордон не встановлено. Також слід зазначити, що у данному випадку інтереси батька дитини не порушуються, оскільки при зміні вищевказаних обставин та за умов не згоди з даним рішенням суду, він не позбавлений права захистити свої інтереси у встановлений законом спосіб відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем доводів позовної заяви, у зв'язку з чим рішення суду підлягає задоволенню частково, а саме надання тимчасового дозволу на виїзди дитини сторін по справі за межі України та надання дозволу позивачу на оформлення проїзного документу для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO] року народження, за межі України без згоди батька дитини. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial