Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], який доводиться батьком - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26.0.20 року, шлюб між нею та відповідачем було розірвано, а також було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки, не приймає участь у її вихованні, навчанні та матеріальному забезпеченні та не спілкується з нею.Тому, просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник третьої особи- орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи служба у справах дітей Мукачівської РДА подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог ч. 4 ст.223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26.0.20 року, розірвано, а також стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1500 грн щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.2017 року батьками [PERSON],[INFO] є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки № 538 виданої 17 жовтня 2017 року виконкомом Новодавидківської сільської ради Мукачівського району, вбачається, що дитина [PERSON], [INFO] знаходиться на повному утриманні матері, та проживає разом з нею. Відповідно до довідки № 24253 від 13.08.2012 року, виданої державним виконавцем Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби, [PERSON], [INFO] розшукується Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області, за скоєння злочину передбаченого ст. 191 ч.2 КК України. Згідно з довідки № 3-195 виданої 03 жовтня 2017 року, державним виконавцем Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби за відповідачем рахується заборгованість по аліментам в розмірі 83678,57 грн., що також підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів. У своєму висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області за № 1112/01-17 від 18.12.2017 року вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до її малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Згідно з приписами п. 2 частини першої ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді прав про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до правових положень, які містяться в ст.ст. 8, 12 (ч. 6) Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Приписами ст.ст.150,153,155 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом нормам чинного законодавства, суд виходить з того, що фактичними даними по справі належним чином підтверджено обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, яка перебуває на повному забезпеченні та вихованні позивача. Відповідач не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні. Доказів, які б спростовували зазначений висновок суду, матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки матеріали справи містять належні та достатні доказові матеріали, які достовірно та безпосередньо підтверджують вказані в позові дані щодо ухилення відповідача від виховання своєї дитини.

Outcome: approved