Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 13.06.2019 року її [PERSON] було звільнено з роботи, у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою, до ПАТ «Сумське НВО», на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі, у зв`язку з чим остання була вимушена звернутися до суду. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.03.2020 року стягнуто з ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в розмірі 10097,27 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 42231,42 грн. Станом на 20.08.2020 року вказані кошти [PERSON] виплачені не були. Тому у заяві про збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2020 року по 14.09.2020 року в розмірі 24528,35 грн. Ухвалою суду від 21.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.06.2019 року [PERSON] було звільнено з роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою, до ПАТ «Сумське НВО», на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с.7). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.03.2020 року по справі №592/2337/20 з ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість із заробітної плати в розмірі 10097 грн. 27 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, станом на 27.03.2020 року, в розмірі 42231 грн. 42 коп. (а.с.8). Вказані кошти, станом на 14.09.2020 року, позивачу виплачені не були. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до в п. 6 вказаних роз`яснень, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.03.2020 року по справі №592/2337/20 розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становив 213,29 грн. Будь яких доводів на спростування вказаних обставин, аналогічного розрахунку розміру середньоденної заробітної плати позивача представником відповідача надано не було. Таким чином, оскільки [PERSON] була звільнена 13.06.2019 року, а остаточного розрахунку за рішенням суду від 27.03.2020 року з нею проведено не було, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 24528 грн. 35 коп., за період з 30.03.2020 року по 14.09.2020 року, що складає 115 робочих днів, при середньоденній заробітній платі позивача 213,29 грн. (115 роб.дн. х 213,29 грн. = 24528,35 грн). У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved