Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] в якому просили суд визнати за ними право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6525455100:03:001:0647, площею 0.18 га, розташовану по [ADDRESS] в рівних частинах по ј за кожним. \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову вказують, що вони 21.06.2005 року на підставі договору купівлі-продажу будинку, в рівних частинах набули право власності на житловий будинок садибного типу, розташований по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Вказане право власності було зареєстровано 2005 року в КП «Каховське БТІ» та з 2005 року вони проживають у вказаному будинку. У свою чергу питання щодо права на земельну ділянку при укладенні договору купівлі-продажу не вирішувалося та позивачі вважали, що набули право власності й на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~У 2018 році позивачі вирішили оформити право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку, що належить їм на праві спільної часткової власності та з`ясували, що право власності оформлено на колишнього власника цього будинку [PERSON] , який помер [INFO] . Смерть власника земельної ділянки, унеможливила оформлення цивільно-правової угоди з приводу земельної ділянки. Крім того після смерті [PERSON] , його спадкоємець та відповідач по справі [PERSON] повідомив, що претендує на вказану земельну ділянку, оскільки вона ввійшла до спадкового майна. Оскільки позивачі у встановленому законом порядку набули право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , то вважають, що до них також перейшло право власності й на земельну ділянку, надану для обслуговування цього будинку, відповідно до ст. 120 ЗК України . Так як в позасудовому порядку вирішити питання з приводу оформлення земельної ділянки не можуть, тому звернулися до суду за захистом свого права. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Суду пояснив, що у 2005 році домовився зі своїм батьком [PERSON] про обмін житлового будинку, що належав останньому на квартиру. Він продав батькові квартиру, а останній у свою чергу продав йому та членам його сім`ї належний йому житловий будинок по [ADDRESS] . Під час укладення договору купівлі-продажу, нотаріусом питання з приводу оформлення земельної ділянки не піднімалося, а він вважав, що разом з будинком отримає право й на землю, що надана для обслуговування будинку. В подальшому з`ясував, що земельна ділянка для обслуговування будинку на підставі Державного акту належить його батькові, який помер у 2018 році та переоформити земельну ділянку вони не встигли. Відповідач [PERSON] є його рідним братом, якому відомо про укладену між ним та їхнім батьком угоду та домовленість з приводу земельної ділянки. Після смерті батька подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини та вказував, що оскільки земельна ділянка ввійшла до складу спадщини, то він має право на її частину. Просив позов задовольнити та визнати за ним та членами його родини право власності на земельну ділянку. [PERSON] в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, надавши аналогічні пояснення. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, пояснення та заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 21.06.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської ДНК, [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з іншої уклали договір, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] купили в рівних частинах належний продавцю житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру правочинів від 21.06.2005 року вбачається, що відомості про договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] внесено до Державного реєстру правочинів за №666172. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7785172 від 15.07.2005 року, на підставі укладеного договору за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Каховським БТІ зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS] в рівних частинах по ј за кожним. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ХС-XVІІІ [NUMBER] 000689, виданого 31.01.2002 року на підставі рішення виконкому Чаплинської селищної ради народних депутатів від 29.06.1993 року №110, [PERSON] передано земельну ділянку, площею 0.18 га, яка розташована по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та ведення опг. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6504266512018 від 19.10.2018 року вбачається що на заяву [PERSON] розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер 6525455100:03:001:0647. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 16.03.2018 року, [PERSON] помер [INFO] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до спадкової справи №75/2018, витребуваної ухвалою суду від 07.05.2020 року, до державного нотаріуса Чаплинської ДНК 02.04.2018 року звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Крім того 04.04.2018 року до державного нотаріуса Чаплинської ДНК надійшла також заява [PERSON] про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Оскільки позивачі вважають, що їхнє право, щодо володіння земельною ділянкою, наданою для обслуговування належного їм житлового будинку, порушене, то звернулися до суду з даним позовом та їхнє право підлягає судовому захисту, виходячи з наступного. Відповідно до частини третьої ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з статтею 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 328, 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України (2001 року) право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Перехід права користування земельною ділянкою при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі договору (частина друга статті 120 ЗК України). Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відчужуючи на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2005 року житловий будинок, не повідомив позивачам про те, що він є також і власником земельної ділянки на якій розташований житловий будинок та відповідно не уклав відповідний договір купівлі-продажу земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Згідно з частинами першою та четвертою статті 120 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі або споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки залежить від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до статті 377 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Перевіряючи доводи позовної заяви, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали у [PERSON] в рівних частинах належний продавцю житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказане право було зареєстровано відповідно до діючого на той час законодавства, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди з урахуванням положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до статті 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом, оскільки вказана норма матеріального права передбачає принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Саме до такого правового висновку прийшов Верховний Суд України при розгляді справ № 6-2цс15 від 11 лютого 2015 року, №6-2225цс16 від 12 жовтня 2016 року, та справи №6-3059цс16 від 22 червня 2017 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ХС-XVІІІ-І [NUMBER] 000689, виданого 31.01.2002 року на підставі рішення виконкому Чаплинської селищної ради народних депутатів від 29.06.1993 року №110, [PERSON] для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] надано земельну ділянку площею 0.18 га, тому суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , набувши право власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2005 року набули також права власності на земельну ділянку площею 0,18 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, будівель по [ADDRESS] , яка раніше належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту. З огляду на встановлені обставини справи, вирішення спору між сторонами в обраний позивачами спосіб захисту визнання права власності на набуту ними за договором купівлі-продажу земельну ділянку, є ефективним способом захисту невизнаного та оспорюваного відповідачем права власності позивачів на земельну ділянку, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved