Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти за минулий час з березня 2015 року по березень 2019 року у розмірі 40624 грн.; зобов`язати відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини щомісяця у розмірі 2000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їх спільна донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що після розлучення вона з відповідачем домовилися, що останній буде сплачувати у добровільному порядку кошти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно. Проте, після спливу двох років з дня домовленості, відповідач перестав сплачувати аліменти. Вона не одноразово намагалася вирішити питання щодо утримання дитини, проте відповідач ігнорує її пропозиції. 24 квітня 2014 року задля вирішення питання утримання спільної дитини, вона направила відповідачу лист - пропозицію щодо укладення договору про утримання дитини. На наступний день відповідач зателефонував та погодився з пропозицією та підписання договору. Договір було підписано, проте він не був нотаріально посвідчений. Відповідач декілька разів сплатив кошти за договором, а потім відмовився від зобов`язання. Коштів на утримання дитини їй не вистачає, відповідач аліменти майже не сплачує, у додаткових витратах на дитини участі не приймає взагалі. Відповідач допомагає коштами у розмірі 2000-3000 грн. на рік. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2003 року, свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивач зазначає, що шлюб між сторонами розірвано 15 лютого 2013 року на підставі рішення Первомайського районного суду Миколаївської області від 15.02.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , свідченням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно проекту договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та сплату аліментів на утримання дитини від 23.04.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого останній повинен був сплачувати на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 800 грн. щомісяця, не пізніше 13 числа поточного місяця за наступний місяць. Вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Рішенням Первомайського районного суду Миколаївської області від 13.01.2015 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі. [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 01.11.2014 року та про що внесено відповідний актовий запис №822. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача аліментів визначає їх розмір у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі підлягає щорічній індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. З огляду на вимоги позивача, досліджені докази, суд приходить до висновку що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню шляхом стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. \~Аналіз зазначеної статті дає підстави вважати, що аліменти за минулий час можуть бути стягненні у випадку надання позивачем доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від надання утримання. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Позивач на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів, надано договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та сплату аліментів на утримання дитини від 23.04.2014 року, підписаного сторонами. Проте, рішенням Первомайського районного суду Миколаївської області від 13.01.2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості, в задоволенні позову відмовлено. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що позивач з березня 2015 року вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але останній ухилявся від їх сплати. Доводи про те, що позивач зверталась до відповідача в усному порядку не можуть свідчити про наявність підстав для присудження аліментів за минулий період, оскільки відповідно до положень цивільного процесуального закону доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~Отже, [PERSON] не доведено належними та достатніми доказами, що нею виконані вимоги ч.2\~ст.191 СК України, на підтвердження своїх звернень до відповідача з питання сплати аліментів на дитину, суду не надано, що в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити питання про стягнення аліментів за минулий період. Враховуючи викладене та те, що [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом лише 07.05.2019 року, тому стягнення аліментів необхідно проводити починаючи з 07 травня 2019 року, тобто від дня подання позову про сплату аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: partial