Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 15.03.2012 року близько 18 год. 20 хв. у м. Житомирі по вул. Котовського на зупинці ТЦ Глобал [PERSON], керуючи автомобілем марки ВМW д.н.з. АМ 0107АР, здійснила наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], після чого в порушення вимог п.16.11 ПДР з місця пригоди втекла. Належний позивачеві на праві приватної власності автомобіль отримав механічні пошкодження і знаходився у ремонті з 25.03.2012 року по 05.05.2012 року. Згідно постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 23.04.2012 року по справі №3-1137/12 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення. Позивач у результаті неправомірних дій відповідача отримала сильний психологічний стрес, у звязку з чим з 28.03 по 30.03.2012 року та з 18.04 по 04.05.2012 року проходила довготривале стаціонарне лікування у ЦМЛ №2 м. Житомира. Також вона зазнала матеріальних збитків, а саме на придбання ліків витратила 1927,22 грн., на додаткове вітамінне харчування та проходження медичного обстеження - 632,82 грн., на таксі - 460,86 грн., тому просить стягнути з відповідача на її користь 3370,90 грн. матеріальної шкоди. Оскільки позивач отримала психологічний стрес, перенесла фізичні страждання, а також тривалий час не могла користуватися належним їй автомобілем, що призвело до порушення нормальних життєвих устоїв та моральних страждань, тому їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 15 000 грн. і просить стягнути на її користь з відповідача. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.\~ Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів у підтвердження обставин завдання їй відповідачем матеріальної та моральної шкоди. Вислухавши поясненням сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Встановлено, що 15.03.2012 року близько 18 год. 20 хв. по вул. Котовського у м. Житомирі на зупинці ТЦ Глобал водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здійснила наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], після чого з місця пригоди зникла. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 23.04.2012 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, ст.122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.15). Оскільки у результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який належить позивачеві, ПрАТ СК Провідна на виконання зобовязань за договором страхування №АВ/5808075/0602/12 від 27.01.2012 року виплатила позивачеві суму страхового відшкодування (а.с.18-23). Як вбачається з висновків судово-медичної експертизи №55 від 17.10.2013 року (а.с.176-178) та додаткової судово-медичної експертизи №29 від 04.08.2014 року (а.с.180-183) [PERSON] страждала захворюваннями задовго до подій, що відбулися 15.03.12 року та в результаті перенесеної спихо-емоційної травми відбулося загострення захворювань, а тому перебування її на лікуванні з 28.03.12 року по 30.03.12 року та з 18.04.12 року по 04.05.12 року обумовлене загостренням захворювань на ґрунті нервового стресу. За час перебування на лікуванні вона потребувала стаціонарного лікування, але при цьому не потребувала спеціального харчування. Таким чином, щодо позовної вимоги про стягнення матеріальних збитків, які складаються з витрат на придбання ліків, медичне обстеження та на проїзд на таксі, то оскільки надані позивачем квитанції не підтверджують, що ці витрати понесені саме нею та не є належними доказами та допустимими доказами, тому підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди у частині витрат на придбання ліків, медичне обстеження та проїзд на таксі відсутні за недоведеністю. Оскільки згідно висновків судово-медичної експертизи позивач не потребувала спеціального харчування, тому позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди у частині витрат на придбання додаткового вітамінного харчування є безпідставною. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи обставини заподіяння позивачеві моральних страждань, ступінь вини заподіювача шкоди, виходячи із характеру, тривалості, глибини душевних страждань та негативних наслідків, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження належного йому майна та які потягли порушення звичного життєвого побуту, зважаючи на необхідність докласти час та зусилля на відновлення попереднього стану, суд вважає визначити достатньою компенсувати моральні страждання позивача суму у 5 000 грн., яку стягує з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вимог Закону України Про судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 214,60 грн. судового збору.

Outcome: partial