Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з червня 2001 року по даний час проживає разом зі своєю сім`єю у житловому будинку по [ADDRESS] . У даний будинок вони вселилися, оскільки він пустував та відсутні дані про його власника. За час проживання у даному будинку позивач здійснював його поточний ремонт та утримання. На даний час позивач продовжує відкрито, безперервно володіти та користуватися вказаним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у ньому. Представник відповідача подав до суду заяву в якій просять проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] проживає з 2001 року. Упродовж всього цього часу [PERSON] відкрито та безперервно володіє даним майном, про власника цього житлового будинку будь-які відомості відсутні. Крім того, [PERSON] здійснює поточний ремонт та утримання даного будинковолодіння. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що відповідно до довідки про фактичне місце проживання від 09.01.2020 року №409 та копії акта про фактичне місце проживання від 27.01.2020 року №410 [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , а фактично проживає з по [ADDRESS] . Довідкою Устилузької міської ради від 26.02.2020 року №818 підтверджується, що відомості про власника житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] у по господарській книзі №4 за 2015 рік відсутні. В силу ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344 право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] у червні 2001 року добросовісно заволоділа житловим будинком по [ADDRESS] та з цього часу продовжує відкрито та безперервно володіти даним нерухомим майно протягом строку, що перевищує 10 років, як це визначено ст. 344 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав ст. 16 ЦК України передбачає визнання права. Оскільки [PERSON] добросовісно заволоділа вищевказаним будинковолодінням та продовжує відкрито та безперервно ним володіти більше десяти років, тому право власності позивача підлягає захисту шляхом його визнання за нею. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved