Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на малолітню дочку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, з 31 серпня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, [PERSON] , [INFO] , який було розірвано на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівського області від 16 листопада 2020 року. У шлюбі з відповідачем у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти, а тому вона просить стягувати з останнього на її користь аліменти на малолітню доньку в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення нею повноліття. Ухвалою від 15.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розглядати дану справу без виклику сторін на 10.02.2021, роз`яснено, що відповідачем до суду подається відзив протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом п`яти днів із дня його отримання. 28.01.2021 представник відповідача адвокат Коцан Р.М. на адресу суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачка вказала невірну адресу відповідача, з метою приховати від нього факт подачі позову до суду та позбавити суд своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи. Із копії паспорта відповідача вбачається, що такий зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 16.05.2006, а тому вважає, що позивачка знала про зареєстроване місце проживання відповідача, так як шлюб між ними розірвано лише у 2020 році. Крім того, зазначає, що позивачка уже зверталася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до відповідача про стягнення аліментів на їх малолітню доньку. Даний позов було повернуто, у зв`язку з тим, що позивачка не вірно зазначила адресу реєстрації відповідача та не подала жодних письмових доказів, що дитина проживає із нею та перебуває на її утриманні, роз`яснено позивачці, що вона вправі повторно звернутися до суду з такою самою вимогою після усунення її недоліків. Представник відповідача звертає увагу суду також на те, що твердження [PERSON] про те, що відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти, чим не виконує обов`язок щодо утримання дитини не відповідає дійсності, так як відповідач постійно спілкується з дитиною, регулярно забезпечує її всім необхідним та бере активну участь у її вихованні. З урахуванням викладеного, просить винести ухвалу про залишення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів без руху, в разі неможливості залишити позовну заяву без руху, просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, у зв`язку з відсутністю доказів, якими підтверджуються позовні вимоги, а позовна заява не відповідає вимогам законодавства. 03.02.2021 [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила про те, відповідачем не належно виконуються обов`язки щодо матеріального забезпечення дочки, яка потребує повноцінного харчування, одягу, взуття, засобів для навчання, розвитку здібностей, тощо. Її власних коштів не достатньо для належного утримання дочки, а тому вона вважає, що відповідач також повинен брати участь у матеріальному забезпеченні їх дитини. Вказала на те, що в позовній заяві зазначила останнє відоме місце реєстрації відповідача, що узгоджується з вимогами ч. 9 ст. 28 ЦПК України. До відповіді на відзив позивачка долучила копію довідки про склад її сім`ї, з якої вбачається, що дочка [PERSON] , 2015 року народження, зареєстрована із нею за однією адресою. Просила задоволити її позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2020 року. Перебуваючи у шлюбі, у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З копії довідки, виданої КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради 01.02.2021 № 156, вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , до складу її сім`ї входить дочка [PERSON] , 2015 року народження. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина 5 статті 183 СК України). Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимогами сімейного законодавства передбачено обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів на малолітню доньку в мінімальному розмірі, який, за її вибором, можна було б стягнути і в наказному провадженні, а відповідачем не зазначено жодних доводів на спростування заявленого розміру аліментів. У той же час, суд відхиляє доводи представника відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Коцан М.Р. у відзиві зазначив про те, що позивачка вказала невірну адресу відповідача, з метою приховати від нього факт подачі позову до суду та позбавити суд своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи. У той же час, позивачка спростовувала дані твердження тим, що їй невідомо зареєстроване місце проживання відповідача, оскільки шлюб між ними розірвано, а нею зазначено в позові останнє відоме місце проживання відповідача. Частиною 9 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Таким чином, позивачка діяла згідно вимог процесуального законодавства, а представником відповідача не надано жодних доказів, які би свідчили про недобросовісність дій позивачки. Крім того, суд звертає увагу, що відповідач не був позбавлений можливості в даній справі реалізувати, передбачені процесуальним законодавством права, зокрема, щодо подання заперечень з приводу заявлених позовних вимог, що підтверджується поданим його представником відзивом на позовну заяву. Щодо доводів представника відповідача з приводу ненадання до позову жодного документа, який би свідчив про проживання матері із дитиною та перебування дитини на її утриманні, у зв`язку з чим позивачка не мала права звертатися до суду із заявленим позовом, суд зазначає про те, що до відповіді на відзив [PERSON] долучила довідку про склад сім`ї, яка підтверджує проживання малолітньої доньки із нею і є належним, допустимим та достатнім доказом, так як ЦПК України передбачає можливість позивача долучати до відповіді на відзив докази на підтвердження своїх пояснень, міркувань і аргументів. Крім того, відповідачем (його представником) не спростовано доводів позивача про те, що малолітня донька проживає із матір`ю, [PERSON] . Представник відповідача помилково вважає, що позивачці необхідно було на підтвердження своїх позовних вимог долучити докази щодо ухиляння відповідача від утримання своєї дитини, так як зазначене не передбачено жодним чинним нормативно-правовим актом. У відзиві представник відповідача зазначав про те, що згідно тверджень його довірителя він постійно спілкується з дитиною, регулярно забезпечує її всім необхідним та бере активну участь у її вихованні. У той же час, частина 1 статті 181 СК України передбачає, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, пред`явлення даного позову свідчить про те, що позивачка не дійшла згоди із відповідачем щодо зазначеного обов`язку і тим самим скористалась своїм правом на пред`явлення такого позову. Таким чином, підстав для залишення позову без руху чи відмови у задоволені позовних вимог судом не встановлено. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка при поданні даного позову була звільнена від сплати судового збору, суд з урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про необхідність стягнення такого з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved