Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова експлуатація» грошових коштів у розмірі 1 135 грн. 16 коп. та з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК Флагман» грошових коштів у розмірі 1 637 грн. 13 коп. Вимоги мотивує тим, що 07 червня 2011 року між нею та ТОВ «Еверест плюс» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 118/ЕМ, відповідно якого вона придбала майнові права на об'єкт нерухомості, а саме квартиру № 66, яка розташована в житловому будинку [ADDRESS] - будівельна адреса, поштова адреса: [ADDRESS]. 15 липня 2015 року вона з ТОВ «Нова експлуатація» уклала договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території № 27/ф, за яким відповідач зобов'язався надавати їй послуги з утримання вищевказаного будинку та прибудинкової території. За отримані житлово-комунальні послуги за період з 15.07.2015 року по 31.03.2016 року ТОВ «Нова експлуатація» надіслало їй рахунки на оплату на загальну суму 8 229,17 грн., з яких: за утримання будинку та прибудинкової території - 2420,84 грн., за електропостачання - 5 726,33 грн. та за послуги консьєржа - 82 грн. За отримані житлово-комунальні послуги вона сплатила ТОВ «Нова експлуатація» кошти на загальну суму 2 526,13 грн. З 01.04.2016 року виконавцем по наданню житлово-комунальних послуг замість ТОВ «Нова експлуатація» стало ТОВ «ЖЕК Флагман», хоча жодна інформація щодо передання останньому таких повноважень відсутня. У травні 2016 року ТОВ «ЖЕК Флагман» надіслав їй квитанцію-повідомлення № 77 із зазначенням станом на 01.05.2016 року наявного боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 6 419,55 грн. Цю суму вона сплатила ТОВ «ЖЕК Флагман» 21.05.2016 року. При цьому вона вважає, що відповідачами рахунки на оплату житлово-комунальних послуг у частині послуг по утриманню будинку та прибудинкової території були виставлені без жодних правових підстав, у зв'язку з чим ТОВ «Нова експлуатація» та ТОВ «ЖЕК Флагман» безпідставно отримали від неї грошові кошти у розмірі 2 772,29 грн., оскільки станом на 17.06.2016 року житловий будинок № 4 по вул. Лохвицькій у м. Києві не введений в експлуатацію, через що право власності на квартиру № 66 у даному будинку у неї не виникло. Тому відсутність у неї права власності на квартиру вказує на відсутність правових підстав щодо утримання даного майна і відповідно на відсутність правових підстав для сплати коштів відповідачам за надані останніми комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися про дату, час та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином, про причини неявки представників не повідомили, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідачів та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 червня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Еверест плюс» було укладено Договір № 118/ЕМ купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивач купує майнові права на об'єкт нерухомості за будівельною адресою [ADDRESS] (а.с. 9-15). 15 липня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Нова експлуатація» укладено договір № 27/ф про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території, за умовами якого товариство зобов'язалося надавати зазначені послуги позивачу, як споживачу, по квартирі № 77 на 10 поверсі у секції 1 по [ADDRESS] (а.с. 21-24). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. На адресу позивача надходили щомісячні рахунки на сплату за утримання будинку та прибудинкової території ТОВ «Нова експлуатація» з липня 2015 р. по грудень 2015 р. та з січня 2016 р. по березень 2016 р. (а.с. 26-34). За квітень 2016 року надійшла квитанція-повідомлення № 77 ТОВ «ЖЕК Флагман» по оплаті за послуги з комплексного обслуговування, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 35). Відповідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням, порядком затвердження цін/тарифів. За нормою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідачів перераховані нею кошти по оплаті послуг з утримання будинку і прибудинкової території, посилаючись на норми цивільного кодексу щодо права власності, при цьому зазначаючи, що будинок по вул. Лохвицькій, 4 у м. Києві не введений в експлуатацію, право власності на квартиру у вказаному будинку на [PERSON] не оформлено, тому відповідачі безпідставно отримали сплачені позивачем кошти, які підлягають поверненню. На підтвердження вимог суду надано сертифікат серії КВ № 16412244628 від 21.12.2012 року та повідомлення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві від 17.06.2016 р. з приводу прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва за адресою [ADDRESS] у якому зазначено, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на підставі Акта готовності об'єкта до експлуатації від 17.12.2012 року видала замовнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» сертифікат КВ № 16412244628 від 21.12.2012 року, яким засвідчена відповідність закінченого будівництвом об'єкта: «Будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі м. Києва (перша черга, друга черга та перший пусковий комплекс (житловий будинок № 5) п'ятої черги) (а.с. 19, 20). Проте, як зазначено у позові, [PERSON] договір з ТОВ «Еверест плюс» про купівлі-продажу майнових прав укладався на квартиру № 66 за будівельною адресою [ADDRESS]. Разом з тим, договір № 27/ф про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території від 15.07.2015 року між позивачем та ТОВ «Нова експлуатація» укладено із зазначенням адреси проживання [PERSON] - [ADDRESS], яка також є предметом обслуговування за цим договором. При цьому позивачем не надано будь яких доказів того, що будинку за будівельною адресою [ADDRESS] не було присвоєно поштову адресу - [ADDRESS], як убачається з матеріалів справи. Крім того, судом також враховуються наступні обставини. Частинами 1, 3 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення зазначеної статті застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння та повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Проте до спірних правовідносин стосовно стягнення з відповідачів безпідставно набутих коштів вищезазначена норма ст. 1212 ЦК України застосована бути не може виходячи з наступного. Главою 83 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави щодо виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям та збереженням майна без достатньої правової підстави, яка включає наведену статтю 1212 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно ч. 1 статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована нанабуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Оскільки укладений між позивачем та відповідачем ТОВ «Нова експлуатація» договір про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території недійсним не визнавався, не розривався та виконувався сторонами, тому існування між ТОВ «Нова експлуатація» та [PERSON] зобов'язальних відносин, які виникли із вказаного правочину, унеможливлює застосування до цих правовідносин положень статті 1212 ЦК України, предметом регулювання якої є безпідставне набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Верховний Суд України у постанові від 03.06.2015 р. у справі № 6-100цс15 зробив правовий висновок, відповідно до якого у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За викладених обставин заявлені вимоги задоволенню не підлягають, так як не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не грунтуються на нормах чинного законодавства.

Outcome: dismissed