Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23.11.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільних неповнолітніх дітей, які б знаходилися на їх утримання сторони не мають. Сумісне життя не склалося, так як під час подружнього життя було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні устої, порядок ведення домашнього господарства, формування сімейного бюджету, організації домашнього господарства та відносин в сім'ї, що призвело до повного припинення сімейних та подружніх стосунків, які не підтримуються на протязі тривалого часу. На даний час сторони не мають спільного бюджету, спільного господарства, кожен веде окремі господарства, піклується лише про себе. Фактично сім'я існує формально. Від розірвання шлюбу через органи РАЦС відповідач відмовляється, подати спільну заяву не бажає, а свої дії обгрунтовано не мотивує. Від будь-якого спілкування з даного питання ухиляється. Питання щодо розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутнє. Примирення не можливе. Рішення про розірвання шлюбу позивачем прийнято остаточно. За цих обставин позивач просила розірвати її шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви (а.с.15,17), згідно яких позивач свої вимоги підтримує, а відповідач згоден на розірвання шлюбу. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та без фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України, постановивши рішення, на підставі матеріалів справи, про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що 23 листопада 2012 року у відділі ДРАЦС по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1700 сторони зареєстрували шлюб (а.с.6). \~ Неповнолітніх дітей, які б знаходилися на утриманні, сторони не мають. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємні подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. На обгрунтування заявлених вимог позивач вказувала на те, що сумісне життя не склалося, так як під час подружнього життя було відсутнє взаєморозуміння щодо різних питань, сімейні та подружні стосунки припинені та не підтримуються на протязі тривалого часу. Спільного бюджету та спільного господарства сторони не мають, кожен веде окремі господарства, піклується лише про себе. Фактично сім'я існує формально. Від розірвання шлюбу через органи РАЦС відповідач відмовляється, подати спільну заяву не бажає, а свої дії обгрунтовано не мотивує. Будь-яких інших даних чи заперечень від відповідача стосовно позову не надходило. Враховуючи вищевикладене, думку позивача, яка в письмовій заяві просить розірвати її шлюб, думку відповідача, який в заяві повідомив, що згоден на розірвання шлюбу, а також враховуючи, що сторони тривалий час разом не проживають, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, не мають бажання відновити подружні стосунки, на даний час майнового спору не мають, а отже, суд приходить до висновку, що шлюб існує формально, його збереження не доцільне, а тому необхідно розірвати даний шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved