Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом та просила суд визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податку - [NUMBER]) право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1765 га, розташованої за адресою: вул. Мостова, №20 в с. Сурсько-Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області. Позивач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надала письмову заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що 06 травня 2013 року померла мати позивача - [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 08 травня 2013 року зроблено відповідний запис за №20, місце реєстрації - виконавчий комітет Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (свідоцтво про смерть серія 1-КИ №508945). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй домоволодіння та земельну ділянку, а саме домоволодіння № 20 в с. Сурсько - Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,1765 га. [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується записом про те, що остання є матірю - [PERSON], вона ж [PERSON] (свідоцтво про народження - серія ГД №152530 від 10.11.1956 року, запис про реєстрацію 10.11.1956 року за №60). Відповідно до ст.1222 та ст.1261 Цивільного кодексу України [PERSON] є спадкоємницею першої черги за законом. Крім [PERSON] до спадкоємців першої черги належить і сестра та донька померлої - [PERSON]. Заяву про прийняття ними спадщини було подано у встановленому порядку до Дніпровської районної державної нотаріальної контори. Але в нотаріальній конторі [PERSON] відмовили видати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, оскільки у спадкодавця не виникало прав власності на земельну ділянку, так як нею за життя не було отримано правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку. Право власності на домоволодіння та земельну ділянку за померлою виникло на підставі спадкування за законом після смерті її чоловіка та батька позивача - [PERSON]. Але померла [PERSON] за час життя не встигла здійснити державну реєстрацію прав на приватизовану земельну ділянку і виготовити державний акт на право приватної власності на землю. Тому, на підставі вищевикладеного, [PERSON] вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом для належного оформлення спадщини. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Як вбачається із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що відповідно до норм чинного законодавства, має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку встановлено у повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved