Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення пені, пов`язаної з несвоєчасною сплатою аліментів, зазначаючи, що з 2002 року по 18 червня 2012 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] і які проживають разом з нею. Рішенням Сумського районного суду Сумської області їх шлюб розірвано, а з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідач жодного разу аліменти не сплатив. За період з 16.05.2012 року по 21.11.2019 року за ним виникла заборгованість за невиплачені аліменти в розмірі 92 635 грн. 53 коп. Сума неустойки за вказаний період складає 917 грн. 574 грн. 14 коп.. Тому просила стягнути з відповідача вказану суму пені за період з 16.05.2012 року по 21.11.2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. В попередньому судовому засіданні від 08 квітня 2020 року позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що до 2014 року вони з позивачем проживали разом однією сім`єю. Фактично аліменти не сплачував, але допомагав дітям, вони інколи проживали у нього та його матері, він влаштовував дітей у табори для відпочинку. Одного разу позивач написала йому розписку про отримання аліментів. Конфлікт почався три роки тому, коли у нього народилася дитина. На даний час він працює неофіційно, отримує 200 грн. на день заробітної плати. Він досі платить кредити, які бралися ще для їх з позивачем сім`ї. Має контузію, але групу інвалідності він не оформляв, медичного висновку про це немає. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.17,18). На даний час діти проживають з матір`ю і знаходяться на її утриманні (а.с.16). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 червня 2012 року позов [PERSON] задоволено, розірвано шлюб між сторонами, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 травня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10). Відповідач ухиляється від сплати аліментів, належним чином на протязі тривалого часу не виконував обов`язки по утриманню дітей. З довідки-розрахунку Сумського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області від 22 листопада 2019 року вбачається, що заборгованість по аліментах за період з 16.05.2012 року по 21.11.2019 року складає 92 635 грн. 53 коп.. Всього сплачено за весь період 00,00 грн.. Заборгованість по аліментах станом на 21.11.2019 року становить 92 635 грн. 53 коп. (а.с.11,12). У відповідності з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, №6-149цс14 від 1 жовтня 2014р., по справі № 6-81 цс 13. У відповідності з зазначеними рішеннями неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, розмір пені за 2012 рік становить - 118189,2 грн.; за 2013 рік - 162721,7 грн.; за 2014 рік - 148149,3 грн.; за 2015 рік - 130355,5 грн., за 2016 рік - 116801,6 грн.; за 2017 рік - 102587,63 грн.; за 2018 рік - 96347,73 грн., по 21.11.2019 року - 42421,5 грн.. Тобто, за період з 2012 року по 2019 рік сума пені складає 917 574 грн. 14 коп. (а.с.13-15). Зазначений розрахунок фактично не оспорювався відповідачем під час розгляду справи, порядок та методика розрахунків не суперечить положенням, що містяться у вищезазначених правових висновках. Пеня (неустойка) за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати. Отже, суд вважає встановленим, що загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів складає 917 574 грн. 14 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з роз`яснень, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у відповідності з якими передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Таким чином, визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що сторони проживали разом до 2014 року однією сім`єю. Крім того, відповідач звернув увагу суду на те, що по можливості надавав посильну матеріальну допомогу дітям, вони інколи проживали у нього та його матері, влаштовував їх до таборів відпочинку. [PERSON] суду пояснив, що у них з колишньою дружиною існують неприязнені відносини, конфлікти почалися три роки тому, коли у нього народилася ще одна дитина. Як зазначає відповідач у своїх поясненнях, він мав контузію, але групу інвалідності не оформлював. На даний час перебуває в іншому шлюбі, має на утриманні ще одну малолітню дитину, працює неофіційно по усному договору в ТОВ «Садівник», однак досі виплачує кредити, взяті для їх з позивачем сім`ї, має скрутне матеріальне становище та незначний дохід і матеріальний стан відповідача не дозволяє йому сплачувати пеню в розмірі, про який йдеться в позові [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З врахуванням зазначених обставин, беручи до уваги, що розмір неустойки (пені) неспіврозмірний з розміром заборгованості по сплаті аліментів, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (пені) у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів до 30 000 гривень, застосувавши положення ч. 2 ст. 196 СК України. У відповідності з ст.ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, з врахуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 30 000 гривень неустойки (пені), відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial