Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить: -встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] ([INFO], уродженка м. Новосаратівка Кедабекського району Республіки Азербайджан, РНОКПП [NUMBER]) є донькою [PERSON], померлого 28 квітня 2014 року; -визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,920 га, що розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ДП № 126375, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 16556 від 15 жовтня 2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 квітня 2014 року; -визнати за нею право власності на житловий будинок № 10, що розташований по вул. Стаханова в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, загальною площею 46,0 кв.м. та житлової площі 29,9 кв.м., який складається з: житлового будинку літ. «А», сіней літ. «а», сараю літ. «Б», кухні літ. «В», погрібу літ. «Г», гаражу літ. «Д», вбиральні літ. Е», огорожі №1-4, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 квітня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 квітня 2014 року помер її батько [PERSON], після смерті якого єдиними спадкоємцями являються вона та її мати [PERSON], яка на її користь відмовилася від спадщини. Після смерті батька залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 4,920 га, що розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ДП № 126375, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 16556 від 15 жовтня 2001 року та житловий будинок № 10, що розташований по вул. Стаханова в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, загальною площею 46,0 кв.м. та житлової площі 29,9 кв.м., який складається з: житлового будинку літ. «А», сіней літ. «а», сараю літ. «Б», кухні літ. «В», погрібу літ. «Г», гаражу літ. «Д», вбиральні літ. Е», огорожі №1-4. Заповіту за життя батько не склав. Інші спадкоємці відсутні. Коли позивач звернулася до державного нотаріуса для оформлення права на спадщину на зазначене майно, то у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця та власника, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Тому змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до копії паспорта серія АМ 531328, виданого Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 03 вересня 2001 року, прізвище померлого батька позивача [PERSON] зазначено «Подосинников» /а.с. 10/. та матері позивача [PERSON] в графі прізвище зазначено «Подосинникова», що підтверджується копією паспорта серія АМ 531728, виданого Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 18 вересня 2001 року /а.с. 11/. Даний факт вірного прізвища померлого підтверджується копією свідоцтва про смерть серія I-КИ № 577466 від 05 травня 2014 року /а.с. 12/, копією свідоцтва про народження позивача серія V-ЖГ № 262666 від 26 лютого 1977, де батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] /а.с. 13/, копією свідоцтва про одруження серія II-ЯК № 0085429 від 20 січня 1971 року, з якого вбачається, що батьки позивача зареєстрували шлюб про що зроблено відповідний актовий запис № 2 /а.с. 15/, договором купівлі-продажу від 28 липня 1988 року вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок №10, що знаходиться по вул. Стаханова в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с. 18/, копіє. Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 вересня 2013 року /а.с. 24/, копією витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1200588112013 від 21 серпня 2013 року, з якого земельна ділянка площею 4,920 га, розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223255600:01:040:0384 належить [PERSON] на підставі Державного акту від 15 жовтня 2001 року серія I-ДП 126375 /а.с. 27/, а також витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку даної земельної ділянки /а.с. 28/. Однак, як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серія I-КИ № 320589 від 28 жовтня 1995 року, виданого виконавчим комітетом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в графі прізвище позивача [PERSON] зазначено Подосіннікова /а.с. 14/, таке ж прізвище зазначено в отриманому нею атестаті про повну загальну середню освіту серія МС № 013849 від 24 червня 1994 року /а.с. 16/, а також помилково вказане прізвище померлого батька позивача в Державному акті на право приватної власності на землю, виданого на імя [PERSON], з якого вбачається що земельна ділянка 4,920 га, розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить померлому на підставі рішення 18 сесії XXIII скликання Губиниської селищної ради народних депутатів № 87 від 26 червня 2001 року /а.с. 23/. Оцінюючі вищенаведені докази по справі, суд приходить до висновку, що при оформленні вищезазначених документів, були допущені помилки в прізвищі спадкодавця та власника, а саме, замість вірного «Подосинников», помилково зазначено «Подосинніков», внаслідок чого [PERSON], який помер 28 квітня 2014 року являється батьком позивача [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON]. Розглядаючи питання щодо визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серія I-КИ № 577466 від 05 травня 2014 року, помер батько позивача [PERSON] 28 квітня 2014 року/12/, після смерті якого залишилося спадкове майно. У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ДП № 126375, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 16556 від 15 жовтня 2001 року виданого на імя [PERSON], з якого вбачається що земельна ділянка 4,920 га, розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить померлому на підставі рішення 18 сесії XXIII скликання Губиниської селищної ради народних депутатів № 87 від 26 червня 2001 року /а.с. 23/. Згідно договору купівлі-продажу від 29 лютого 1988 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] за № 83 вбачається, що [PERSON] продав житловий будинок № 10, по вул. Стаханова в с. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] /а.с. 18/. Відповідно до відповіді державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] від 20 травня 2015 року за вих. № 1095/02-14 вбачається, що [PERSON] у відичі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та житловий будинок було відмовлено у звязку з тим, що в правовстановлюючих документах наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця та власника /а.с. 17/. Матеріали спадкової справи № 378/2014 доказів наявності інших спадкоємців за законом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що за позивачем належить визнати право власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 квітня 2014 року.

Outcome: approved