Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалась на те, що 07.04.2014р. на веб-сайті http://xn--80aafi6cg.if.ua/ Інтернет-видання Агенції новин та реклами «Надвірнянської правди» за посиланням http://xn--80aafi6cg.if.ua/kryminal/1482-do-sudu-peredaly- kryminalnu- bankivsku-spravu- nadvirnianskoho- viddilennia- finansy-i- kredyt. html був опублікований інформаційний матеріал під назвою «Кримінальна справа Надвірнянського відділення банку у суді, а колишній банкір у міждержавному розшуку», автором якого є відповідач по справі. Крім цього, разом із опублікованим матеріалом була виставлена її особиста фотографія з колишнім чоловіком [PERSON] Одна вона жодного дозволу на встановлення та публікацію свого фото відповідачу не надавала, а розповсюджений Інтернет виданням даного інформаційного матеріалу є таким, що принижує її честь і гідність. Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.11.2010р. шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Читачі даного Інтернет-видання оцінюють її негативно, так як розміщене фото на якому зображена позивач разом з інформаційним матеріалом, який має негативний зміст, ганьблять не тільки її, але й рідних і близьких та негативно відображає її в очах оточуючих. Разом з тим, виставлена її фотографія відображає частину її приватного життя, а її публікація у джерелах масової інформації призвела до приниження її честі і гідності. Доступ на веб-сайт є вільним, відповідно даний інформаційний матеріал із опублікованою інформацією прочитали не тільки члени сім'ї позивача, а й її діти, які боляче це все сприйняли, а також родичі та знайомі, що призвело до формування негативного ставлення до неї серед оточуючих. Самі тривалі душевні страждання і моральні переживання посилюються самим фактом вимушеного її звернення за судовим захистом та постійними переживаннями, оскільки її впізнають люди на вулиці та негативно сприймають, що спричинює їй образливе та зневажливе ставлення. Тому з врахування глибини моральних страждань, які вона зазнала та вимушених змін у її життєвих стосунках, враховуючи час та потрачені зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що сума у розмірі 6000грн. в рахунок відшкодуванні їй моральної шкоди, заподіяної в даному випадку буде цілком справедливою. Тому просила суд визнати розміщення її особистої фотографії 07.04.2014р. на веб-сайті http://xn--80aafi6cg.if.ua/ Інтернет-видання Агенції новин та реклами «Надвірнянської правди» за посиланням http://xn--80aafi6cg.if.ua/kryminal/1482-do-sudu-peredaly-kryminalnu-ban kivsku-spravu-nadvirnianskoho-viddilennia-finansy-i-kredyt.html разом із інформаційним матеріалом під назвою «Кримінальна справа Надвірнянського відділення банку у суді, а колишній банкір у міждержавному розшуку» є такою, що порушує її особисті немайнові права та порочить честь та гідність, зобов'язати Інтернет-видання Агенції новин та реклами «Надвірнянська правда» у п'ятиденний строк після набрання даним рішенням суду законної сили розмістити інформацію у письмовому вигляді про те, що «Розміщена та виставлена 07 квітня 2014 року особиста фотографія [PERSON] на веб-сайті http://xn--80aafi6cg.if.ua/ Інтернет-видання Агенції новин та реклами «Надвірнянської правди» за посиланням http://xn--80aafi6cg.if.ua/kryminal/1482-do-sudu-peredaly-kryminalnu-ban kivsku-spravu-nadvirnianskoho-viddilennia-finansy-i-kredyt.html разом із інформаційним матеріалом під назвою «Кримінальна справа Надвірнянського відділення банку у суді, а колишній банкір у міждержавному розшуку» була опублікована неправомірно, а особа жіночого роду, яка зображена на даній фотографії жодного відношення до даного інформаційного матеріалу не має» - шляхом розміщення даної інформації у тій же формі, в якій вона була розміщена із посиланням на рішення суду, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 6000грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просили позов задоволити. Відповідачі та їх представники в судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Заслухавши позивача та її представника, які не заперечили проти вирішення справи за відсутності відповідачів, суд розглянув справу за відсутності останніх та ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому вважає наступне. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28). Ст.ст. 297, 299 ЦК України закріплюють право фізичної особи на повагу до її гідності та честі, недоторканість ділової репутації. Ст. 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. П. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що 07.04.2014р. на веб-сайті http://xn--80aafi6cg.if.ua/ Інтернет-видання Агенції новин та реклами «Надвірнянської правди» за посиланням http://xn--80aafi6cg.if.ua/kryminal/1482-do-sudu-peredaly-kryminalnu-ban kivsku-spravu-nadvirnianskoho-viddilennia-finansy-i-kredyt.html був опублікований інформаційний матеріал під назвою «Кримінальна справа Надвірнянського відділення банку у суді, а колишній банкір у міждержавному розшуку» (а.с.10-11), з яким була публічно виставлена особиста фотографія позивача [PERSON], та стала доступною необмеженому колу осіб. Як вбачається з рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.11.2010р. - шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). В той же час згідно з ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Ч. 1 ст. 303 ЦК України визначено, що особисті папери (документи, фотографії, щоденники, інші записи, особисті архівні матеріали тощо) фізичної особи є її власністю, а згідно ч. 1 ст. 308 цього Кодексу фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жодного доказу про те, що поширена інформація у вказаній вище статі на веб-сайті стосується особи жіночої статі, - позивача по праві [PERSON], яка зображена на фото разом із поданим матеріалом, відповідачем суду не подано, які не подано доказів про надання [PERSON] дозволу (згоди) на таке публічне оприлюднення. При вирішенні даного спору суд також враховує положення ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В п.п. 11, 12 Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя Асамблея вкотре наголошує на важливості права кожної людини на приватність і права на свободу вираження поглядів як основи демократичного суспільства. Ці права не є абсолютними і не мають ієрархічного характеру, оскільки мають однакову цінність. Виходячи з цього, Асамблея наголошує, що право на приватність, яке закріплене у ст. 8 Європейської конвенції з прав людини повинно захищати приватне життя особи не лише від втручання влади, але й від подібних дій з боку інших осіб чи інститутів, зокрема ЗМІ. Крім цього ч. 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а згідно ч. 2 цієї статті, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи вищенаведене, те, що в судовому засіданні підтверджено наявність заподіяної позивачу моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, а також наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є достатньо обґрунтованими, а відтак позов підлягає до задоволення в цілому. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 3, 28, 34 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя, Закону України «Про друковані засоби масової інформації в Україні», у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: approved