Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2014 року, спільне господарство з відповідачем вони не ведуть з цього часу. Позивач вказує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами не можливі, та суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без участі позивача. Зазначив, що позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява від представника відповідача, відповідно до якої відповідач погоджується на розірвання шлюбу з позивачем та просить розглядати справу без його участі та участі його представника. Врахувавши доводи позивача, відзив відповідача на позовну заяву про розірвання шлюбу та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06 березня 2010 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору з приводу розподілу майна подружжя та місця проживання дітини на час розгляду справи у сторін немає. Суд вважає, що причини, на підставі яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин суд вважає, що збереження сім?ї сторін є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб їх підлягає розірванню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved