Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народилась дитина, яка проживає разом з позивачем. Відповідач з моменту розлучення надава кошти на утримання сина, проте згодом почав ухилятися від надання допомоги, в зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засідання позивач, позовні вимоги підтримала просила, позов задовольнити та з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що кошти позивачу надає шляхом переказів, сплачує рахунки за дитячий заклад, крім того проживає разом з батьками пенсіонерами, які потребують його допомоги, і не має змоги сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому просить позивач. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2007 року, який був розірваний рішенням суду 17.04.2013 року. У сторін народився син [PERSON] [INFO] /а.с. 3-6/. Відповідно до чеків та квитацій, наданих відповідачем, вбачається, що останній сплачує рахунки за харчування дитини в дитячому закладі, крім того шляхом банківського переказу надає позивачу допомогу на утримання дитини а також надає допомогу для сплати комунальних рахунків /а.с. 35-55/. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частказаробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Твердження позивача, що аліменти повинні сплачуватися в розмірі ? частини усіх видів доходу відповідача, оскільки дитина потребує допомоги лікаря-логопеда, у зв'язку з чим потребує більше витрат на утримання, ніж дитина яка не страждає на ті чи інші захворювання, не знайшли свого підтвердження, оскільки доказів позивачем надано не було. Крім того, в розумінні ч.2 ст. 185 СК Українивідвідування дитячих заняття з малювання тощо, відносятся до додаткових витрат. Також на утримання відповідача перебувають непрацездатні батьки. Таким чином, суд вважає, що аліменти на дитину підлягають стягненню у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), що становить фактично половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з урахуванням збільшення її потреб у зв'язку із початком навчання у школі, що буде відповідати принципу рівності батьків в утриманні дитини. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме стягненню аліментів в розмірі ? частини заробітку /доходу/, оскільки, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. На підставівикладеного та

Outcome: partial