overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 26.09.2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, домовленості з цього приводу між сторонами не досягнуто, відповідач матеріально допомагати не хоче, а тому позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісяця з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач позов визнав частково та вказав, що з лютого 2014 року надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а також просив прийняти законне та обґрунтоване рішення. Вислухавши доводи позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як було встановлено, 26.09.2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка на даний час проживає та знаходиться на утримані позивачка, що у судовому засіданні не оспорювалось. Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 184 СК України передбачає, що якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідачем у судовому засіданні надана довідка про доходи, відповідно до якої він працює на посаді охоронника на ПП Торгівельна фірма «Антошка» і його дохід за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року становить 11309,09 грн. (а.с.15-16). Таким чином, враховуючи, що відповідач працює та має регулярний дохід, позовні вимоги в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі задоволенню не підлягають. Разом з тим, суд приходить до висновку, що оскільки неповнолітня дитина проживає та знаходяться на утриманні позивача, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов'язком батьків, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в зв'язку з чим суд, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з часу подання позову до досягнення повноліття [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що має сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. На даний час позивачка разом з позивачем не проживає. Відповідач необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, судові виклики на його адресу направлялись своєчасно, про причини неявки суд повідомлено не було. Заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за відсутності відповідача, а також заперечень стосовно позовних вимог до суду надано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено, [PERSON] народився 07.06.2011 року, матірю якого є [PERSON] а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с. 4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки неповнолітня дитина [PERSON] знаходяться на утриманні позивача, відповідач необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обовязком батьків, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв'язку з чим суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На виконання пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд роз'яснює відповідачеві відповідальність за прострочення сплати аліментів: відповідально до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначив, що 01.09.2009р. уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них [INFO] народилася донька [PERSON] . Протягом останніх двох років шлюбні відносини погіршились, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Ведення сумісного господарства та сумісне проживання остаточно припинене. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, при цьому позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 01 вересня 2009 р. у Ленінському\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №399, прізвища сторін після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . У сторін від шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] . Спільне життя не склалося, брачно-сімейні відносини не підтримуються два роки, спільне господарство не ведеться, відновлення сімейних відносин неможливо. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, подальше спільне життя подружжя у законному шлюбі і збереження родини неможливо, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Спір про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначив, що працював на ДП МОУ«Харківський завод залізобетонних виробів» на посаді механіка ремонтно-механічного цеху і 31.05.2017р. був звільнений за угодою сторін. При звільненні йому не виплатили заробітну плату за травень 2017р., лікарняні за квітень 2017р., компенсацію за невикористану відпустку, а всього - 6692,45 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з ксерокопії трудової книжки [PERSON], він 06.03.2017р. був прийнятий на роботу на ДП МОУ «Харківський завод залізобетонних виробів» на посаду механіка ремонтно-механічного цеху і 31.05.2017р. був звільнений за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до розрахункового листа, а також довідки №69 від 28.07.2017р., виданих ДП МОУ «Харківський завод залізобетонних виробів», заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] станом на 28.07.2017р. за травень 2017р. складає 6692,45 грн. У відповідності до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином на користь [PERSON] з відповідача ДП МОУ «Харківський завод залізобетонних виробів» підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в розмірі 6692,45 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначила, що 10.06.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати, залишити прізвище «Нікітюк», дітей залишити проживати з матірю, стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття та покласти на відповідача витрати при реєстрації розлучення в органах РАЦС. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначила, що 15.01.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені, з березня 2011 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати, відновити дівоче прізвище «Іваненко», стягнути з відповідача судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №36, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №128642. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Дікарєва». Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, що передбачено ст.113 Сімейного кодексу України. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. відповідно до положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначила, що 23.07.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя не склалося, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з позивачем, стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач - визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Як вбачається з копій свідоцтв про народження [INFO] народилася [PERSON], [INFO] - [PERSON], батьками яких є сторони по справі. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 згаданого закону встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. відповідно до положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначила, що 23.10.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач - визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №2174, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Однак внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначила, що 30.05.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач - визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №598, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Однак внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2009р. Від даного шлюбу спільних дітей не має. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, всі можливості для збереження сімї між ними вичерпано, примирення не можливе. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися. Позивач надіслала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В звязку із цим суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 05.09.2009р., про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 274 від 05.09.2009 р. Дітей від даного шлюбу не мають. Стосунки між подружжям фактично припинені, збереження сімї не можливе. За таких підстав, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved