Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в період 2005 та до початку 2006 року вона здійснювала догляд за [PERSON], який був інвалідом 1 групи в зв»язку з відсутністю ніг, в зв»язку з чим мав безпорадний стан і не міг самостійно пересуватись, а тому потребував стороннього догляду. [PERSON] був самотньою людиною і найближчим його родичем був племінник [PERSON], який не надавав йому ніякої допомоги і не бажав доглядати за ним. Ще за життя [PERSON] склав заповіт спочатку на свого племінника [PERSON], сподіваючись на те, що він буде доглядати за ним і після його смерті отримає належну йому квартиру, але племінник взагалі не бажав спілкуватися з хворим дядьком і надавати йому будь-яку допомогу, в зв»язку з чим 02.09.2005 року [PERSON] скасував раніше складений вказаний заповіт і склав новий на її ім»я. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS]. Вона звернулася до Сьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], з такою ж заявою до нотаріальної контори звернувся і [PERSON], який отримав відмову нотаріуса у оформленні спадщини в зв»язку з наявністю заповіту на її ім»я. [PERSON] звертався до суду з позовом про визнання вказаного заповіту недійсним, в чому йому було відмовлено, після смерті [PERSON] від відібрав у неї ключі від вказаної квартири та правовстановлюючи документи і почав проживати в цій квартирі, перешкоджаючи їй доступ до неї. Позивач посилається на те, що [INFO] [PERSON] помер, а у вказаній квартирі до теперішнього часу проживає його дружина [PERSON], яка є його спадкоємцем. Позивач зазначає, що вона не може оформити спадщину після смерті [PERSON], оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру, тому постановою нотаріуса від 26.03.2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру. Позивач просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], та усунути перешкоди їй в користуванні вказаною квартирою шляхом виселення з неї відповідача. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість та на те, що заповіт від 02.09.2005 року на ім»я позивачки є нікчемним. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] належала на праві власності однокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 16,8 кв.м., загальною площею 28,9 кв.м., в якій він проживав. В період 2005 та до початку 2006 року позивачка здійснювала догляд за [PERSON], оскільки він був інвалідом 1 групи в зв»язку з відсутністю ніг, в зв»язку з чим потребував стороннього догляду. [PERSON] був самотньою людиною і найближчим його родичем був племінник [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 21.02.2006 року відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1633. За життя [PERSON] склав заповіт від 20.05.2005 року, який був нотаріально посвідчений, за яким належну йому на праві власності вказану квартиру він заповів своєму племіннику [PERSON] 02.09.2005 року [PERSON] скасував раніше складений заповіт і склав новий заповіт від 02.09.2005 року, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов»язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов»язки, які належатимуть йому на день смерті, а також квартиру [ADDRESS], він заповів позивачці [PERSON] Вказаний заповіт 02.09.2005 року був посвідчений Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 2-1947. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS]. Позивачка звернулася до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте постановою нотаріуса від 26.03.2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру з посиланням на відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру. [PERSON] також звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини, проте йому було нотаріусом відмовлено у оформленні спадщини після смерті [PERSON] в зв»язку з наявністю заповіту на ім »я [PERSON] Відповідно до листа Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори №2800 від 24.02.2006 року згідно Спадкового реєстру після смерті [PERSON], померлого [INFO], зареєстровано спадкову справу за № 194/2006 за заявою про прийняття спадщини за законом від [PERSON], посвідченою нотаріусом [PERSON] від 01.03.2006 року за р. № 3-1225. Згідно реєстру для реєстрації нотаріальних дій нотаріуса [PERSON] від 12.08.2006 року за р.№ 4037 посвідчено заяву від [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Станом на час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видано в зв»язку з відсутністю права власності на спадкове майно у спадкоємиці за заповітом. Оспорюючи законність вказаного заповіту від 02.09.2005 року, [PERSON] звертався до суду з позовом про визнання його недійсним з підстав, що він був складений не за волевиявленням спадкодавця та був ним не підписаний. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.05.2012 року, яке набрало законної сили, [PERSON] було відмовлено у задоволенні вказаного позову. Встановлено, що не заперечувалося представником відповідача, після смерті [PERSON] [PERSON] відібрав у позивача [PERSON] ключі від вказаної квартири та правовстановлюючі документи і почав проживати в цій квартирі, перешкоджаючи їй доступ до неї. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 28.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1885. Відповідно до листа Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори № 5379 від 01.11.2013 року згідно Спадкового реєстру після смерті [PERSON], померлого [INFO], зареєстровано спадкову справу за № 201/2013 за заявою про прийняття спадщини за законом від [PERSON], посвідченою Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27.02.2013 року за р. № 2-917, Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спірна квартира [ADDRESS] до теперішнього часу перебуває в користуванні його дружини [PERSON] Відповідно до довідки ЖЕД-1 КП «Жилсервіс-2» ДМР від 09.12.2013 року № 239 у вказаній квартирі ніхто не проживає. Зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 02.09.2005 року, який на день розгляду справи є чинним, у передбачені законом строк та в порядку звернулася до нотаріальної контори з заявою для отримання спадщини, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]., померлого [INFO] Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що заповіт від 02.09.2005 року, виданий [PERSON] на ім »я [PERSON], є нікчемним з посиланням на те, що його було посвідчено нотаріусом з порушенням вимог до посвідчення заповітів, оскільки у ньому не вказано чітко місце його посвідчення, а саме - на його першій сторінці вказано, що «заповіт прочитано вголос особисто мною та власноруч мною підписано у присутності нотаріуса в приміщенні Сьомої дніпропетровської держнотконтори (м.Дніпропетровськ, вул.Шевченко, 57) о 16 год. 00 хвил.», проте у тому ж документі на звороті вказано: «В зв»язку з тяжким станом [PERSON] заповіт посвідчений на дому за адресою: [ADDRESS]». Зазначені твердження представника відповідача не є підставою для відмови позивачеві у задоволенні позову, оскільки суду не надано будь-яких доказів того, що при підписання заповіту від 02.09.2005 року волевиявлення [PERSON] не було вільним, крім того, як вбачається з заповіту, його форма відповідає вимогам ст.1247 ЦК України. Даний висновок суду узгоджується з роз»ясненнями, викладеними в п.6 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до яких відсутність у тексті заповіту напису про те, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст.1247 ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним. Крім того, наявність у [PERSON] волевиявлення на підписання заповіту від 02.09.2005 року встановлена рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.05.2012 року, ухваленим у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, яке набрало законної сили, і відповідно до ст..61 ЦПК України зазначені встановлені обставини не підлягають доказуванню при розгляді цієї цивільної справи. Задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на спірну квартиру, суд вважає, що її позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідача задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що із вимогами про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідачки зі спірної квартири позивач звернулася до суду передчасно, оскільки відповідно зі ст. 391 ЦК України право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном надано законом власнику цього майна. Тобто таке право власника виникне у позивачки після реєстрації за нею в установленому законом порядку права власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за заповітом, після чого вона має право заявити до суду відповідні вимоги про усунення їй перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 2000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial