Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 27.04.2018 року. В обґрунтування позову посилається на те, що від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Також мають спільну дитину, народжену до шлюбу [INFO] - [PERSON] . Спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через погіршення стосунків та різні погляди на життя. Шлюбні відносини фактично припинені та носять формальний характер. У зв`язку з вищевикладеним, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася. Позивачем особисто до канцелярії суду подано заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, прізвище залишити « [PERSON] ». Відповідач також особисто надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2018р. сторони уклали шлюб 27.04.2018 року, актовий запис № 348. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , в графі «батько» вказаний [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] , актовий запис № 602 є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Зважаючи на особисте подання відповідачем до суду заяви про визнання позову, у суду відсутні підстави вважати , що позивач необґрунтовано посилається на те, що спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, що сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Спір щодо місця проживання та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що причини, що спонукають на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, позов підлягає задоволенню. В своїй позовній заяві позивач не просила суд змінити їй прізвище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, при подачі позову, позивачу було відстрочено сплату судового збору, то з відповідача на користь держави суд стягує 50 відсотків судового збору, який підлягає сплаті при подачі позову немайнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: approved