Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що з 1999 року проживала з відповідачем однією сімєю, однак, на початку 2002 року вони тимчасово розірвали шлюбні відносини. У відповідача був автомобіль ВАЗ 2109, 1988 року випуску, двигун №0294925, кузов №0291009, державний номер [NUMBER], який позивач придбала у відповідача в 2002 році, про що був укладений договір купівлі-продажу. Пізніше сторони знову стали проживати однією сімєю і жили до початку жовтня 2013 року, а коли розлучалися, відповідач забрав автомобіль, на неодноразові вимоги позивача повернути автомобіль, відповідач не реагує, тому позивач змушена звернутися з позовом до суду про витребування майна з чужого незаконного володіння. В ході судового розгляду справи позивач уточнила свої вимоги та просила суд витребувати у відповідача та передати їй автомобіль ВАЗ 2109, 1988 року випуску, двигун №0294925, кузов №0291009, державний номер [NUMBER], як законному власнику цього автомобіля, а у разі відсутності автомобіля, стягнути з відповідача на її користь 32\~958 гривень, тобто вартість автомобіля та стягнути судові витрати в сумі 400 гривень. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та в уточненій позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав відзив на позов в якому просив суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог, мотивуючи тим, що відповідач не користується автомобілем, який належить позивачу. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що з 1999 року сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах і проживали однією сімєю до 2013 року, після чого розірвали шлюбні відносини. 11.07.2002 року позивачем було придбано автомобіль ВАЗ 2109, 1988 року випуску, двигун №0294925, кузов №0291009, державний номер [NUMBER], про що був укладений договір купівлі-продажу (а. с. 62). Вказаний автомобіль було зареєстровано на позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу(а. с. 5 ). Позивач в судовому засіданні вказала на те, що відповідач забрав автомобіль, на неодноразові вимоги позивача повернути автомобіль не реагує, тому позивач змушена звернутися з позовом до суду про витребування майна з чужого незаконного володіння. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не користується автомобілем, який належить позивачу. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПКК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд вважає, що позивач не довела факт вибуття автомобіля ВАЗ 2109, державний номер [NUMBER], з її власності, проти її волі та факт належності вказаного автомобіля саме у відповідача, тому позов не підлягає заловоленню. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 386, 387 ЦК України та ст. ст. 76,77, 81 ЦПК України.

Outcome: dismissed