Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2019 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Сім`я фактично розпалась, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше перебування у шлюбі, на думку позивача неможливо. Позивач надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутністю та не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 березня 2019 року, місце реєстрації: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 588. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . З свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони по справі. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім`ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат, а саме судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, суду надано опис виконаних робіт, квитанцію №35 від 18.09.2020 року на суму 600 грн., у зв`язку із чим суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати, які позивач зазначає як суму, понесену за надання правничої допомоги у розмірі 600 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved