Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить: визнати за нею як за спадкоємцем за законом право власності на земельну ділянку для обслуговування будинку, господарчих будівель і споруд площею 0,929 га за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Новомосковська, 1. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 25.04.2012 року. 26.12.2012 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на будинок з господарчими спорудами за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Новомосковська, 1, що належав матері на підставі договору дарування. Проте постановою державного нотаріуса Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 29.03.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну ділянку, на якій розташований будинок з господарськими будівлями, оскільки спадкодавицею за життя не одержано державний акт про право власності на земельну ділянку та не зареєстровано його належним чином. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляд у справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особи у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомила. Судом ухвалено про розгляд справи без участі учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Відповідно до договору дарування від 26.09.1997 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дарунок земельну ділянку площею 0,0929 га, що знаходиться в м. Кривому Розі, передану у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по вулиці Новомосковській, 1 (а. с. 11). [PERSON] померла 17.09.2003 року (а. с. 15). 25.04.2012 року померла [PERSON] (а. с. 6), яка є матірю позивача (а. с. 17). Встановлено, що за життя [PERSON] не отримала державний акт на спірну земельну ділянку та не зареєструвала належним чином право власності на неї. Станом на 29.12.2012 року право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] (а. с. 13). 26.12.2012 року [PERSON] як спадкоємцем за законом майна померлої матері отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Новомосковська, 1, посвідчене приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] (а. с. 8, 9). Право власності 04.02.2013 року зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно (а. с. 16). Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 29.03.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0929 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Новомосковська, 1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд , після смерті його матері [PERSON], померлої 25.04.2012 року, у звязку з тим, що спадкодавиця за життя не зареєструвала належним чином договір дарування земельної ділянки та не отримала державний акт про право власності на земельну ділянку (а. с. 7). Викладеним обставинам відповідають спадкові правовідносини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЗК України\~громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. За правилами ст.ст.\~1216,\~\~1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно\~до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.\~До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Таким чином, оскільки мати позивача за життя не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку, позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані на спірній земельній ділянці, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку у порядку спадкування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved