Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій з усіма уточненнями просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, щомісячно, з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 08.03.2014 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, до неї ставиться не шанобливо, про доньку не піклується, не бере участь у сімейному житті. З початку квітня 2015 року відповідач не проживає разом з сімєю. Тому їх спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивач також зазначила, що з урахуванням того, що відповідач аліментів нікому не сплачує, не має іншої родини та інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, просить суд стягнути з нього на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала змінені позовні вимоги повністю та просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 08.03.2014 року між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище Дикун) [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Ракошинської сільської ради Мукачевського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 01, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 111194 Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] (актовий запис № 02 згідно Свідоцтва про народження серії І-ФМ № 273717, виданого Виконкомом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 14.08.2010 року). Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV«Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-VIII встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2015 рік з 1 вересня 2015 року для дитини віком до 6 років складає - 1167 грн., а у віці від 6 до 18 років в сумі 1455 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини до 6 років складає 350,10 грн., а для дитини від 6 до 18 років складає 436,50 грн. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне врахувати вищезазначені норми закону, задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] (актовий запис № 02 згідно Свідоцтва про народження серії І-ФМ № 273717, виданого Виконкомом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 14.08.2010 року) в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду 02 листопада 2015 року і до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved