Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

позивач звернулася з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 17 жовтня 2011 року з відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають малолітнього сина -\~ [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. Позивач звернулася до суду з даним позовом, оскільки вона не має змоги працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, проживає окремо від відповідача, внаслідок чого знаходиться у скрутному матеріальному становищі та не має змоги самостійно утримувати дитину. Відповідач самостійно допомогу на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та може надавати таку допомогу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні їх у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Вказала, що стан здоров`я її, дитини та відповідача задовільний, у власності відповідач нерухомого майна, окрім земельної ділянки, яку здає в оренду не має. Середньомісячний заробіток відповідача складає приблизно 2000,00 грн. та дохід від надання в оренду земельної ділянки становить приблизно 1000,00 грн. в рік. також відповідач має старшого сина, батьком якого відповідач не є, якого також потрібно утримувати. Зазначила, що отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 1070,00 грн. щомісяця. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини від заробітку щомісяця. Посилався на те, що на його утриманні, окрім спільної дитини з позивачем також знаходиться і син від першого шлюбу, позов про стягнення аліментів на утримання якого розглядається судом. Визнав, що його дохід за основним місцем роботи становить приблизно 2000,00 грн. в місяць та дохід від надання в оренду земельної ділянки становить приблизно 1000,00 грн. в рік. Вказав на те, що хронічних захворювань він та дитина не мають. Зазначив про наявність зобов`язань по виплаті кредиту, отриманого в установі банку, грошові кошти від отримання якого були ним використані на придбання подарунку позивачу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З 17 жовтня 2011 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно з копією свідоцтва про народження, сторони мають спільну малолітню дитину -\~ [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Сторонами визнано, що позивач та відповідач проживають окремо. Відповідач працює та отримує дохід. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Оскільки сторонами в судовому засіданні належних та допустимих доказів наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визнаної кожним із батьків суду не надано, суд вважає за можливе присудити з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі та з урахуванням позовних вимог і визнання відповідачем факту офіційного працевлаштування, сталого заробітку, відсутності доказів на підтвердження інших джерел доходу, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів саме в частині від заробітку (доходу). Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з наступного. Сторонами визнано, що стан здоров`я, як дитини, так і відповідача задовільний. Протипоказань до праці відповідач не має, працює та отримує дохід в розмірі 2000,00 грн., отримує дохід від надання в оренду належної йому земельної ділянки в розмірі приблизно 1000,00 грн. в рік. Відповідач є батьком [PERSON], позов щодо стягнення аліментів на утримання якого розглядається в суді. Також в провадженні суду перебуває позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини [PERSON] Інших непрацездатних осіб на утриманні відповідач не має. Відповідач має непогашене зобов`язання по поверненню грошових коштів, отриманих у кредит в розмірі 1000,00 грн. Інших даних про стан здоровя, матеріальний стан платника\~ аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інших обставин, що мають істотне значення та враховуються судом при визначенні розміру аліментів судом не встановлено, відповідачем не повідомлено. Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Внаслідок викладеного суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі саме 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши позовні вимоги частково. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позов предявлений\~ 05 вересня 2016\~ року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~ відповідно до ч. 3 ст. 88\~ ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 551 гривню 20 копійок.

Outcome: partial