Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи вимоги тим, що йому як спадкоємцеві на його звернення з заявою про прийняття спадщини після померлих батьків, нотаріальною конторою було відмовлено в зв'язку з пропуском строку звернення та рекомендовано звернутись до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Проти позову не заперечили. При вирішенні справи по суті поклались на розсуд суду. Від третьої особи до суду надійшла телефонограма про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнали та просили їх задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи подані заяви, дослідивши матеріали справи, письмові пояснення свідків: [PERSON], та [PERSON], які вказали, «що [PERSON] постійно проживав зі свої батьком [PERSON] на момент його смерті однією сім'єю в [ADDRESS]», суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Згідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факт прийняття спадщини (абз. 3 п.1) Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємиць має право звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ЗУ «Про сільськогосподарську кооперацію», ЗУ «Про кооперацію»,

Outcome: approved