Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, яку мотивує тим, що рішенням суду 01.12.2003 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Судом було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму. На сьогоднішній день, сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, і оскільки, відповідач, наразі, офіційно не працює, просить змінити розмір аліментів. З урахуванням наведеного, позивач просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягають, просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міського суду Закарпатської області від 01.12.2003 року по справі № 2-4806/03, шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 22.03.2001 року в Ужгородському відділі РАГС, актовий запис № 119 розірвано. [PERSON], [INFO], залишено на утриманні [PERSON] Факт розірвання шлюбу підтверджується і копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ФМ № 043103 від 12.07.2004 року. З копії Виконавчого листа, виданого 28.08.2003 року по справі № 2-4808 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів випливає, що суд ухвалив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму, починаючи з 18.08.2001 року і до досягнення дитиною повноліття. З копії Свідоцтва про народження серія І-ТП № 326628, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області 24.12.2001 року встановлено, що [PERSON] народився 27.11.2001 року в м. Ужгород, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 1170. Батьком значиться [PERSON], матірю [PERSON]. Як випливає з позовної заяви, сума стягуваних аліментів є недостатньою для забезпечення і матеріального утримання дитини. Оскільки, відповідач, наразі, офіційно не працює, позивач просить змінити розмір аліментів, а саме стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). На підставі ч. 1 ст. 192 СК України, а також п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі за № 143 цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З огляду на вищенаведене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 07 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10 листопада 2017 року.

Outcome: approved