Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Кочерівської сільської ради, про визнання права на спадщину за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало її батьку [PERSON], який помер 28.07.2016 р. у віці 79 років в селі Русанівка, Радомишльського району і складається з: цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, вартістю 25 000 грн., які знаходиться за адресою: 12264, Житомирська область, Радомишльський район, село Кочерів, вулиця Київська, № 65 (шістдесят пять); цілої земельної ділянки площею 0,7738 га вартістю 30 000 грн., яка складається з 2-х земельних ділянок: площею 0,2500 га цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вулиці Київська, 65 в селі Кочерів, Радомишльського р-ну Житомирської обл., та площею 0,5238 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по вулиці Київська в селі Кочерів Радомишльського р-ну, Житомирської обл., межі яких зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЖТ 22-12-331, виданому 29.12.2002 Кочерівською сільською радою Радомишльського району Житомирської обл. на підставі рішення № 6 виконкому Кочерівської сільської ради Радомишльського р-ну Житомирської обл. від 22.12.1993 р. Акт зареєстрований в книзі реєстрації державних актів за № 331. Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що 14 березня 2016 року у віці 65 років помер рідний батько позивача і спадкодавець [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 17березня 2016 року було зроблено відповідний запис за № «42», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 278787, яке видане «17» березня 2016 року ВДРАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської обл. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, що складається з: 1) цілого житлового будинку з належним до нього господарськими будівлями і спорудами, які знаходиться за адресою його постійного проживання: 12264, Житомирська область, Радомишльський район, село Кочерів, вулиця Київська, № 65 (шістдесят пять), які належали померлому спадкодавцю. Орієнтовна вартість житлового будинку з будівлями становить 25 000,00 грн. 2) цілої земельної ділянки площею 0,7738 га, яка складається з 2-х земельних ділянок: площею 0,2500 га, цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,5238 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходиться на території Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області під зазначеним житловим будинком з будівлями та коло них. Правовстановлюючий документ Державний акт на право приватної власності на землю серії ЖТ 22-12-331, виданий 29.12.2002 Кочерівською сільською радою Радомишльського району Житомирської обл. зіпсований.Орієнтовна вартість земельної ділянки площею 0,7738 га становить 30 000,00 грн.Правовстановлюючий документ зіпсований. Право власності в ДРРП не зареєстроване. Статтею 1217 ЦК України, передбачено: спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина друга статті 1223 ЦК України встановлює, що: у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1266 цього Кодексу. Тобто спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Судом встановлено, що у померлого спадкодавця на час своєї смерті (14.03.2016), наявні лише двоє спадкоємців за законом згідно ст. 1261 ЦК України: позивачка, рідна дочка спадкодавця [PERSON] та третя особа, законна дружина спадкодавця [PERSON]. Законна дружина спадкодавця [PERSON], яка одночасно є рідною матірю позивача, на спадщину свого чоловіка не претендує і відмовилася від неї на користь позивачки. Родинні звязки спадкодавця [PERSON] з позивачкою та третьою особою, підтверджуються: Свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] серії І-ТП № 273945, виданим 13.10.1973 Радомишльським рай/бюро ЗАГС Житомирської обл.; Свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] серії IІІ-ТП № 278112, виданим 13.11.1987 Радомишльським рай/бюро ЗАГС Житомирської обл., в якому її батьком уписаний - «Карпенко Федір Олександрович», а її матірю уписана «Карпенко Галина Андріївна» Спадщину після смерті [PERSON] в 6-місячний строк фактично і юридично прийняли його рідна дочка, позивачка [PERSON] та третя особа, законна дружина [PERSON], які організовували поховання батька (чоловіка), робили по ньому поминки (9-ий та 40-ий обіди), позивачка вступила у фактичне користування житловим будинком, господарськими будівлями та земельними ділянками, що підтверджується відомостями, зазначеними у Довідці № 432, виданої 11.10.2016 Кочерівською сільською радою Радомишльського р-ну, Житомирської обл., де зазначено, що [PERSON], на день смерті (14.03.2016), постійно проживав та був зареєстрований в [INFO], на день його смерті та протягом шести місяців з дня смерті у згаданому жилому будинку ніхто не був зареєстрований та ні хто не проживав. Позивачка в 6-місячний строк також подала до [PERSON], приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу, Житомирської області, Заяву про прийняття спадщини, де була заведена Спадкова справа № 33/2016 (у Спадковому реєстрі № 58770199) до майна померлого 14 березня 2016 року [PERSON]. Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного СУДУ України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення Фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись і до земельних ділянок та прав на них. При житті спадкодавець [PERSON] своє право власності на житловий будинок у встановленому законом порядку оформив, але Витяг про реєстрацію права власності не отримав, адже правовстановлюючий документ зіпсований, має підтертості та інші дефекти. При зверненні спадкоємиці до органу місцевого самоврядування та до реєстраційної служби Радомишльської РДА за одержанням свідоцтва про право на власності на ім'я спадкодавця, Витягу про реєстрацію тощо, позивачці було відмовлено по причині смерті власника (спадкодавця) і відновити ці права можливо тільки у судовому порядку, і тому позивачам, як спадкоємцям було відмовлено по причині, відсутності низки рішень судів про встановлення зазначених фактів: належності померлому правовстановлюючого документу; про належність нерухомості спадкоємцю, про встановлення родинних відносин тощо. Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивачі не можуть також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. З ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved