Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення нею повноліття та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що19 березня 2019 року зареєструвала шлюб з відповідачем, зареєстрований Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюб між нею та відповідачем не розірвано. Припинили сумісне проживання з червня 2020 року. Відповідач дитині не надає матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на її утримання, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому не має змоги самостійно забезпечувати ані себе, ані малолітню дитину. Також вказала, що отримує допомогу на дитину у розмірі 860 грн. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до поданої суду позовної заяви позивач просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи . Відповідно ч. 5 ст. 278 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України, зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Ухвалою суду від 13 липня 2020 року, суд ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу відповідно до ч. 4 ст. 187 ЦПК України, надати заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач надав відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення ним повноліття та дружини, до досягнення дитиною трирічного віку. У відзиві зазначив, що дійсно 19 березня 2019 року між ним та позивачкою був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Син, на даний час проживає зі своєю матір`ю та перебуває на її утриманні. Також, відповідач вказав, що від першого шлюбу має сина - [PERSON] , [INFO] . В добровільному порядку сплачує кошти на його утримання. [PERSON] зазначив, що позивач знала про перший шлюб та дитину від даного шлюбу. У відзиві [PERSON] вказує, що йому відомо, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, він як батько зобов`язаний утримувати дитину, яка проживає окремо, до досягнення нею повноліття. Заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від заробітку та інших доходів, оскільки на його утриманні є ще син [PERSON] . У зв`язку з вищевказаним, прохав суд зменшити розмір аліментів до 1/6 частини від заробітку та інших доходів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 19 березня 2019 року, зареєстрованого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серія [NUMBER] , актовий запис № 144 (а. с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , зареєстрованого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 859, сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . (а. с. 5). Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку та інших доходів та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (а. с. 23-24). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , зареєстрованого ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1336 від 17 вересня 2014 року, відповідач має сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] (а. с. 27). До матеріалів справи долучено довідку, видану 40 Державною пожежно-рятувальною частиною Головного управління ДСНС у Дніпропетровській області від 07 липня 2020 року за № 98/50-20, в якій зазначена заробітна плата [PERSON] за шість місяців (а. с. 28). Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Частиною 1 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, чітко визначено загальним обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; якщо домовленість відсутня, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користуються рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суди повинні брати до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримання аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дитини. Оскільки, відповідач будучи батьком дитини, зобов`язаний її матеріально утримувати та може надавати таку допомогу. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Під зміною матеріального стану розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Аналогічний правовий висновок міститься й у Постанові Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014 року. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі частини 6 статті 141 ЦПК України, частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 740,80 грн. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial