Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просила визнати за нею право власності на 2/6 частину житлового будинку загальною площею 100,60 кв.м., житловою площею 66,60 кв.м., сараїв літ. «Б», «б», погребів літ «Г», «Ж», «П», літнього душу літ. «З», вбиральні літ. «И», колонки літ. «К», огорожі літ. №1,2, розташованого за адресою.: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.. Паркомуни, 18 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що зазначений житловий будинок був зареєстрований на праві власності в ? частині за нею на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1986 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району за реєстраційним №1-2205, в 1/6 частині - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 2002 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району за реєстровим №3-263, в 1/6 частині будинку за батьком позивача [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1986 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району за реєстровим №1-2205, в 1/6 частині за сестрою [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1986 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району за реєстровим №1-2205 та в 1/6 частині за сестрою [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1986 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району за реєстровим №1-2205. В 1988 році до житлового будинку були прибудовані будівлі літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А» загальною площею 49 кв.м. житловою площею 33,20 кв.м., будівництво яких дозволено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] рішенням виконкому Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області №10 від 11 жовтня 1988 року, які прийняті до експлуатації по акту, затвердженому рішенням виконкому Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області №11 від 15 листопада 1998 року, однак право власності на будинок з прибудовами не переоформлено. Таким чином позивач вважає, що у неї, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично виникло право власності на житловий будинок в цілому, а кожному у відповідних частках: їй в ?, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині. 19 квітня 2007 року померла її сестра [PERSON], спадкоємцем після її смерті, який прийняв спадщину у вигляді належної останній 1/6 частини будинку був батька [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину останній не зареєстрував та також помер 05 травня 2015 року. Таким чином, відкрилася спадщина у розмірі 2/6 частини житлового будинку загальною площею 100,60 кв.м. житловою площею 66,60 кв.м., сараїв літ. «Б», «б», погребів літ. «Г», «Ж», «П», літнього душу «З», вбиральні літ. «И», колонки літ. «К», огорожі №1,2 в м. Мерефа по вул.. Паркомуни, 18, яку отримати у встановленому законом порядку не надається можливим у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач є спадкоємцем 1 черги після смерті батька, відповідач, яка є також донькою померлого, від спадщини відмовилася, про що надала відповідну заяву до нотаріальної контори. У передбаченому ст. 1268 ЦК України порядку позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний будинок та рекомендовано звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.. Паркомуни, 18 зареєстровано: -в 1/6 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 04 жовтня 1986 року за реєстраційним №1-2205, -в 1/6 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 04 жовтня 1986 року за реєстраційним №1-2205, -в 1/6 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 04 жовтня 1986 року за реєстраційним №1-2205, -в 1/2 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 04 жовтня 1986 року за реєстраційним №1-2205 (в 1/6 частині) та свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 06 лютого 2002 року за реєстровим №263. Згідно матеріалів технічної інвентаризації станом на 31 жовтня 2010 року, обєкт за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.. Паркомуни, 18 складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 100,60 кв.м., житловою площею 66,60 кв.м., сараїв літ. «Б», «б», погребів літ. «Г», «Ж», «П», літнього душу літ. «З», вбиральні літ. «И», колонки літ. «К», огорожі №1,2. Загальна інвентаризаційна вартість обєкту в цінах на 01 квітня 2015 року станом на 31 жовтня 2015 року становить 173623 гривень. Судом встановлено, що у 1988 році за вищевказаною адресою були зведені будівлі літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «а» загальною площею 49 кв.м., житловою площею 33,20 кв.м., будівництво яких дозволено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] рішенням виконкому Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області №10 від 11 жовтня 1988 року, зазначені прибудови прийняті до експлуатації по акту, затвердженому рішенням виконкому Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області №11 від 15 листопада 1988 року, однак право власності на будинок у звязку з прибудовами не переоформлено, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-2071 від 03 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Виходячи зі змісту вищевказаних нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності на житловий будинок з прибудовами на надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.. Паркомуни, 18 в цілому. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №112612 від 24 квітня 2007 року, [PERSON] померла 19 квітня 2007 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/6 частини спірного будинку з відповідною частиною надвірних будівель, право власності на яку згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 06 вересня 2008 року за реєстровим №1-2509 перейшло до її батька [PERSON] в порядку спадкування (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133,135 СК України №00015955583 від 30 жовтня 2015 року). Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-2071 від 03 листопада 2015 року перехід права власності не зареєстровано у звязку з відсутністю відповідної заяви. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Вищезазначена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Однак перехід права власності [PERSON] зареєструвати в БТІ не встиг, оскільки 05 травня 2015 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №502018 від 07 травня 2015 року. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті доньки [PERSON], померлої 19 квітня 2007 року, а тому суд вважає [PERSON] таким, що набув право власності на 1/6 частину спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, яка належала на праві власності [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 2/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.. Паркомуни, 18. Єдиними спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] на момент відкриття спадщини, були його доньки [PERSON] (свідоцтво про народження серії V-УР №1211291 від 30 грудня 1963 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ №318004 від 20 червня 1981 року) та [PERSON] (свідоцтво про народження серії V-УР №1235088 від 13 лютого 1965 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ №425643 від 09 червня 1984 року), дружина [PERSON] [PERSON] померла 27 серпня 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №519794 від 30 жовтня 2015 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, \~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з повідомлення Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3356/01.16 від 10 листопада 2015 року, після померлого 05 травня 2015 року [PERSON], який проживав на день смерті в м. Мерефа. вул.. Паркомуни, буд.18 в Харківському районі Харківської області з заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку звернулася донька померлого [PERSON], з заявою про відмову у прийнятті спадщини на користь [PERSON] на протязі шестимісячного строку звернулася донька померлого [PERSON], заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не надходили, свідоцтво про право на спадщину держнотконтора не видавала. Враховуючи ту обставину, що спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON], відмовилася від спадщини на користь позивача, таким чином не претендує на неї, що підтверджується також її заявою про визнання позовних вимог наданою в ході судового розгляду, а також те, що позивач є єдиною спадкоємицею першої черги, яка у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, таким чином прийняла спадщину, однак їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірний будинок та рекомендованого звернутися до суду, що підтверджується повідомленням Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3161/02.14 від 27 жовтня 2015 року, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved