Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.02.1990 колгоспному двору, головою якого являвся [PERSON] належало домововолодіння по [ADDRESS] . Позивач вказує, що на час усуспільнення в даному колгоспному дворі проживали її дід [PERSON] та бабця [PERSON] , яким після ліквідації колгоспних дворів належало по Ѕ частині житлового будинку. Однак, [INFO] помер дід позивача, після смерті якого його частку домоволодіння по [ADDRESS] успадкувала його дружина (бабця позивача). 14.04.2006 [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно вона заповіла в рівних долях позивачу та її батькові - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, а після її смерті позивач і її батько частково прийняли спадщину. Зокрема, на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку для ведення сільського господарства площею 0.4155 га нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.12.2018, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння по [ADDRESS] їм відмовлено у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок від 20.02.1990, що належить членами колгоспного двору, не визначено частки співвласників у праві спільної власності. [INFO] помер батько позивача, який заповіту не залишив, а його єдиним спадкоємцем першої черги стала його донька позивач [PERSON] . Тому, після смерті батька позивач звернулася до нотаріуса, однак в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на належну батькові на час смерті Ѕ частину будинку по [ADDRESS] їй відмовлено з підстав відсутності на свідоцтві про право власності на житловий будинок від 20.02.1990 підпису голови виконкому та у зв`язку з тим, що слід визначити частки у майні колишнього колгоспного двору. З урахуванням викладеного, позивач зазначає, що має право на Ѕ частину домоволодіння по [ADDRESS] , як спадкоємець за заповітом [PERSON] та Ѕ частину даного будинку, як спадкоємець за законом [PERSON] . Відповідач по справі являється позивачу матір`ю, яка перебувала із померлим [PERSON] у розірваному шлюбі і є спадкоємцем четвертої черги та претензій до спадкового майна не має. Тому, на підставі викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в цілому а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.02.1990 по [ADDRESS] на праві особистої власності належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до ст. 112 ЦК України (в редакції 1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, в якій слід визначати частки кожного члена колгоспного двору. Відповідно до виписок з погосподарської книги № 1524 за 1986-1990 рік від 28.10.2020 та №1523 1991-1995 рік від 28.10.2020 в спірному домоволодінні проживали [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22,23). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 24), який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] і з яким в даному домоволодінні на моменти його смерті проживали і були зареєстровані дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 40). Згідно ст. 549 ЦК України (редакція 1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, після смерті [PERSON] належну йому частку успадкувала його дружина [PERSON] , оскільки на момент його смерті вона проживала з ним в одному домоволодінні та фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 25), яка за життя склала заповіт від 14.04.2006, відповідно до якого все своє майно та майнові права заповіла позивачу [PERSON] та її батьку [PERSON] (а.с.14). Зокрема, до складу спадщини входить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , вартість якого згідно довідки про вартість об`єкта нерухомого майна від 04.11.2020 становить 169090 грн. (а.с.20). 04.12.2018 [PERSON] та позивач [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва їм відмолено у зв`язку із тим, що в свідоцтві про право власності на житловий не зазначено частки співвласників у праві спільної власності на вищезазначений будинок (а.с. 18). Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Згідно ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] , то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності у розмірі Ѕ частки кожному. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 26), після чого позивач [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (а.с.29), однак отримала відповідь нотаріуса, що видати свідоцтво на спадкове домоволодіння виявляється неможливим через відсутність необхідних реквізитів на свідоцтві про власності на житловий будинок від 20.02.1990 та через необхідність визначити частки кожного члена колгоспного двору (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, як позивач [PERSON] являється донькою померлого [PERSON] , тому вона має право на спадкування у першу чергу. Відповідач на спадкове майно не претендує, про що свідчить подана нею до суду заява. Таким чином, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України,

Outcome: approved