Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначивши, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з земельної ділянки площею 9,28 га, розташованої на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області. Померлий [PERSON] був батьком матері позивача - [PERSON], яка померла [INFO] року, тобто коли заявниці було лише 10 років. Однак, свідоцтво про народження матері відсутнє, тому неможливо підтвердити факт родинних відносин між матір»ю позивача та її батьком - [PERSON], відповідно, той факт, що позивач є онукою померлого. З метою підтвердження факту родинних відносини між матір»ю та її батьком [PERSON] звернулася до органу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобілозерського районного управління юстиції у Запорізькій області. Але отримала відповідь (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану) про те, що у Державному реєстрі за параметрами запиту «[PERSON] [INFO] року» інформація щодо актового запису про народження відсутня, актовий запис не виявлено. Тобто, підтвердити факти родинних відносин в позасудовому порядку позивач не може. Встановлення факту родинних відносин необхідне для оформлення права на спадщину. Разом з тим, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки вона не знала, що має право на спадщину після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснивши суду, крім викладеного у позові, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини оскільки не знала про наявність спадкового майна, яке залишилося після смерті її діда - [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позов у повному обсязі, зазначивши, що позивач не була обізнаною щодо своїх прав на спадкування, а ні відповідач, ні її родичі не повідомили [PERSON] про можливість спадкування після смерті діда, також відповідач не повідомила нотаріуса про наявність іншого спадкоємця. Крім того, відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус повинен був повідомити позивача про відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти встановлення факту родинних відносин, а саме: що позивач є онукою [PERSON], який помер [INFO] року. При цьому пояснила суду, що не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців, оскільки вона не була юридично обізнаною з цього питання, а в сільській раді їй роз'яснили, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька - [PERSON] Представник відповідача [PERSON], яка має належні повноваження за довіреністю від 29.09.2014 року, у судовому засіданні просила суд відмовити позивачу у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач знала про смерть дідуся, мала можливість прийняти спадщину у встановлений законом строк, але не прийняла її. Згідно з вимогами діючого законодавства юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини не може свідчити про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги, які викладені в позовній заяві, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між громадянами. Встановлення такого факту можливо, якщо закон зв'язує з ним певні правові наслідки. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). 21 вересня 2002 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). [INFO] року померла мати позивача - [PERSON] (а.с.6). Як вбачається із змісту витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану, у державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO], відсутня (а.с.7). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, пояснили, що [PERSON] був рідним дідом [PERSON], батьком її матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері позивач залишилася проживати разом з дідом, який опікувався нею до її повноліття. Оскільки досліджені судом докази по справі свідчать про те, що [PERSON], який помер [INFO] року, був рідним батьком [PERSON], померлої [INFO], і рідним дідом [PERSON], враховуючи, що встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникові для вирішення питання про прийняття спадщини, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. З ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] - позивач по справі, успадковує ту частину спадщини, яка б належала за законом її матері [PERSON] після смерті [PERSON] Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено і не заперечується позивачем, що [INFO] року вона дізналася про смерть спадкодавця - [PERSON], однак в період строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, нею не було подано заяву про прийняття спадщини, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод позивач не вчиняла ніяких дій з прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial