Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по орендній платі. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 01.11.2006 року її матір [PERSON] та брат [PERSON] уклали з відповідачем договори оренди двох земельних ділянок, площею 2,2414 та 2,2088 га строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки землі. [INFO] помер брат [PERSON], а [INFO] померла мати [PERSON] 13.04.2012 року позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки. П.40 договорів визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку не є підставою для зміни умов або розірвання договору. До Указу Президента України від 19.08.2008 року мінімальний розмір орендної плати складає 3% від нормативної грошової оцінки, які повинен сплачувати відповідач. Внаслідок порушення свої зобов'язань відповідач заборгував позивачу орендну плату по договору з [PERSON] за 2008-2014 роки 19725,28 грн., пені у умі 40341 грн., 3% річних від заборгованої суми 803,25 грн. За договором укладеним з [PERSON] - заборгованість по орендній платі складає за період з 2010 по 2014 роки 14125,2 грн., пені - 17328,55 грн., 3% річних 573,75 грн. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги в частині стягнення розмірі пені обрахувавши її станом на 23.09.2015 року, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково на суму 29884 грн., які є заборгованістю по орендній платі по двом договорам за період з 2011 року по 2015 рік, в письмових запереченнях вказав, що вимоги щодо сплати пені у сумі 57669,55 грн. не підлягають задоволенню у зв'язку з спливом позовної давності. За 2009 рік заборгованість по орендній платі по договору з [PERSON] виплачено його спадкоємцю [PERSON] в повному обсязі, а орендна плата за 2010 рік по двох договорах виплачена [PERSON] як спадкоємиці. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного. [PERSON] та [PERSON] 01.11.2006 року уклали з ТОВ «Продсільпром» договори оренди земельних ділянок для вирощування с/г продукції розміром 2,2414 га та 2,2088 га відповідно, які розташовані в с.Митлашівка, Драбівського району Черкаської області, на строк 10 років, орендна плата становить 1,5 % від грошової оцінки землі, за невнесення орендної плати у строки, визначені у договорах, передбачено справляння пені у розмірі несплаченої суми за кожен день прострочення 0,2 %, що підтверджується доданими до позову копіями договорів. Згідно свідоцтв про смерть [PERSON] помер [INFO], [PERSON] [INFO]. Спадкоємцем вищевказаних земельних ділянок, які належали орендодавцям, є [PERSON], яка отримала свідоцтва про право на спадщину на дані земельні ділянки 13.04.2012 року. Право власності на земельні ділянки зареєстровано відповідно до норм ст.126 Земельного кодексу України, які діяли на той час, що підтверджується відмітками на державних актах на право на власності на земельну ділянку. (копії свідоцтв про право на спадщину та державні акти надані позивачем). П. 40 укладених договорів оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відтак суд вважає, що до позивача перейшли в спадок всі права й обов'язки по договорах оренди землі від 01.11.2006 року. Вся сума заборгованості по орендній платі за вказаними договорами повинна бути сплачена позивачу, як особі, якій відповідно до закону перейшли права і обов'язки по даним договорам. Відповідач визнає позов по стягненню заборгованості за 2011-2014 роки. Визнання відповідача заборгованості за 2015 рік суд не приймає, оскільки дана сума не є предметом розгляду поданого позову. Розрахунок позивача по заборгованості оренди за попередні роки проведений виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 2015 рік. Заборгованість за 2008-2009 роки по договору оренди землі з [PERSON] відповідно до довідки ТОВ «Подсільпром» від 02.10.2015 № 266 відсутня. З пояснень представника відповідача заборгованість за 2009 рік була отримана спадкоємцем [PERSON] Позивач не надав доказів, які б підтвердили що у спадок від [PERSON] їй перейшли невиконані відповідачем вказані зобов'язання. Тому суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Драбівському районі Черкаської області від 30.09.2015 № 3965 нормативно грошова оцінка земельної частки (паю), що знаходиться в адмінмежах Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області станом на 01.01.2010 та 01.01.2011 становила 42933,79 грн., на 01.01.2012, 01.01.2013, 01.01.2014 - 75391,74 грн., на 01.01.2015 - 94168,99 грн. Тому розрахунок позивача по заборгованості по орендній платі не вірний, проведений по неправильній нормативній грошовій оцінці земельних ділянок (паїв), без врахування її зміни по роках. Крім того, визначений указом президента України від 19.08.2008 року мінімальний розмір орендної плати як 3% він нормативної грошової оцінки носить рекомендаційний характер, і може бути підставою для внесення змін до договору, проте таких змін між сторонами не вносилось. П.12 укладених договорів оренди землі передбачено, що передача продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Відповідач надав суду відомість на видачу зерна за оренду земельних паїв за 2010 рік по ТОВ «Продсільпром», в якій під номер 322 відмічено з підписами про отримання позивачем [PERSON] за два паї продукції у виді зерна. Позивач не спростував належними доказами про недійсність її підпису у даній відомості. Таким чином, суд вважає, що відповідач має заборгованість перед позивачем за 2011-2014 роки, згідно його довідки від 02.10.2015 № 266 вона складає 18876,0 грн. Оскільки відповідач визнає заборгованість в більшому відсотку ніж визначено умовами договору, обрахування яких проведено з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки за відповідний рік, яка підтверджена вищевказаною довідкою, то суд вважає, що таке визнання позову не порушує права будь-яких осіб, а тому приймає визнання позову. Позовна заява підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості частково на суму, що визнав відповідач. Щодо стягнення з відповідача пені та 3% річних суд зазначає наступне. Пеня по договорах та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України відповідно до їх суті є формою відповідальності боржника за прострочене зобов'язання. Особа , яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч.1 ст.614 ЦК України). Позивач не надала суду жодних доказів, про те, що вона офіційно зверталася до ТОВ «Продсільпром» та надавала їм підтвердження своїх прав та обов'язків, які їй перейшли в спадок від [PERSON] та [PERSON], в тому числі документам що посвідчували її право на земельні ділянки, та свої дані (адреса місця проживання або рахунок банку) для перерахування їй орендної плати. Це підтверджує твердження представника відповідача, про те, що позивач не зверталася до відповідача про те, що вона є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON], та має право на орендну плату по укладених ними договорах. Відтак, вина відповідача у простроченні виплати орендної плати не доведена, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Судові витрати потрібно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial