Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності на квартиру до відповідача Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради, в якому вказують, що відповідно до розпорядження органу приватизації житла від 20.11.2000 року за № 36381 їм - [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , було передано квартиру [ADDRESS] , житловою площею 59,1 кв.м, у спільну сумісну власність. На зазначену вище квартиру, 27.04.2009 року позивачам видано свідоцтво про право власності на житло у відділі приватизації житла ЖКГ Чернівецької міської ради. Попередньо, 12.03.2000 року, Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради прийнято рішення про те, що житлове приміщення - квартира [ADDRESS] , виключена з числа службових квартир та видано громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ордера на вказану квартиру. Зазначають, що через переїзд на тимчасове житло та проведення ремонтних робіт в їхній спільній квартирі, оригінал свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , ними було втрачено та про втрату документу подано оголошення на сторінках газети «Молодий Буковинець». Вказують, що з метою розпорядитися власним майном виникла необхідність у визначенні часток кожного співвласника у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Для посвідчення договору про визначення часток співвласників у спільному майні, вони звернулися до нотаріуса, який роз`яснив, що у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на житло, а саме свідоцтва про право власності, посвідчення данного договору є неможливим. 06.02.2020 року вони звернулися до Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради з заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Проте, 13.02.2020 року, Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради позивачам було відмовлено у видачі дубліката свідоцтва, оскільки право власності на спірну квартиру не було зареєстровано в органах технічної інвентаризації. Інформація про, відсутність реєстрації права власності на квартиру підтверджується довідкою з Чернівецького комунального ОБТІ та інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Для вирішення цього питання позивачам було запропоновано звернутися до суду. Вказують, що відповідно до технічного паспорту, квартира [ADDRESS] , складається з трьох житлових кімнат площею 59,1 кв.м., загальна площа квартири складає 90,1 кв.м. Дійсна (ринкова) вартість квартири, згідно висновку «Про вартість об`єкта незалежної оцінки», складає 385200 грн. Позивачі стверджують, що дана квартира є єдиним їхнім житлом. Тому маючи за мету оформити правовстановлюючі документи на житло та захистити свої майнові права, вони змушені були звернутися до суду з даним позовом. На основі викладеного, позивачі просять суд визнати за ними - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , право спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 90,1 кв.м., в тому числі житловою - 59,1 кв.м. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про день, час та місце розгляду даної справи та надіслали на адресу суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду даної справи. Разом з тим, від представника відповідача [PERSON] 25.05.2020 року до суду надійшло клопотання, в якому просить розглянути справу у їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до інформації наданої Департаментом житлово-комунального господарства міської ради, квартира [ADDRESS] дійсно передана у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 липня 2000 року рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №520/13 «Про видачу ордерів на житлову площу, виключення квартир з числа службових та гуртожитків», квартиру [ADDRESS] виключено з числа службових, де мешкає [PERSON] , склад сім`ї три особи, що підтверджується копією архівного витягу (а.с.17). На підставі розпорядження органу приватизації від 20 листопада 2000 року за №36381 керівника департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради Дубровному Володимиру Валентиновичу, [PERSON] та [PERSON] передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією даного розпорядження та копією листа Департаменту житлово-комунального господарства від 07.04.2020 року (а.с.14-15). 09 грудня 2002 року [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища серія [NUMBER] виданого міським відділом РАГС Чернівецького обласного управління юстиції (а.с.11). 27 квітня 2009 року у відділі приватизації житла [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради від 13.02.2020 року (а.с.16). Разом з тим, згідно вказаної відповіді відмовлено заявнику у видачі дублікату свідоцтва про право власності на його житло та рекомендовано останньому звернутись до суду. Відповідно до даних технічної характеристики, загальна площа квартири [ADDRESS] становить 90,1 кв.м., в тому числі житлова площа 59,1 кв. м. (три житлові кімнати) (а.с. 18-21). Дійсна (ринкова) вартість квартири, згідно висновку «Про вартість об`єкта незалежної оцінки», складає 385 200 грн. (а.с.38). Проте, як вбачається з матеріалів справи, оригінал свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] позивачами втрачено. У зв`язку із втратою свідоцтва позивачами також було подано оголошення в газету про його втрату, що підтверджується копією газети «Молодий Буковинець» (а.с.25). Для отримання дубліката свідоцтва [PERSON] 06.02.2020 року звернувся до департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, який виступав органом приватизації квартири [ADDRESS] із письмовою заявою про його видачу. Відповідно до пункту 28 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян №56 від 15.09.1992р., яке діяло на момент видачі свідоцтва, свідоцтво підлягало обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації. Проте, вказане свідоцтво про право власності, у зв`язку із не знанням чинного на той час законодавства, позивачами не було зареєстровано в органах технічної інвентаризації (а.с.16, 22), у зв`язку з чим Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради позивачам було відмовлено у видачі дубліката свідоцтва. Таким чином, оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] позивачами не було зареєстровано, відсутні підстави для видачі дубліката свідоцтва на вказане житло відповідним органом. Статтею 328 Цивільного кодексу встановлено що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до пункту 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002р., яке було чинне на момент видачі свідоцтва про право власності, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності. У відповідності до додатку №2 вказаного Тимчасового положення встановлено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, серед яких є, зокрема, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування. Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5 передбачено, що, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на викладене, розглядаючи справу виходячи з диспозитивності цивільного судочинства на підставі ст.13 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та слід визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , право спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 90,1 кв.м., в тому числі житловою - 59,1 кв.м. На підставі викладеного та

Outcome: approved