Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини з врахуванням індексації та стягнення з відповідача аліментів на утримання матері у розмірі прожиткового мінімуму встановленого законодавством для працездатних осіб, щомісячно починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. Вказує, що з грудня 2019 року позивач перебувала в близьких стосунках з відповідачем, шлюб офіційно не укладали. [INFO] у позивача та відповідача народилась дитина син - [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис №1024 від 13.11.2020 року) батько дитину визнав. Його персональні данні внесено в свідоцтво про народження дитини в якості батька. На теперішній час дитина мешкає з матір`ю. Відповідач має змогу надавати допомогу матері та дитині, але ухиляється від виконування своїх обов`язків у повній мірі. Ухвалою суду від 15.02.2021 року за цим позовом було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 28.04.2021 року. Представник позивача подав заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, крім стягнення адвокатських витрат, вказану вимогу просив задовольнити у розмірі 1000 грн. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що грудня 2019 року позивач перебувала в близьких стосунках з відповідачем, шлюб офіційно не укладали. [INFO] у позивача та відповідача народилась дитина син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , актовий запис №1024 від 13.11.2020 року. На теперішній час дитина мешкає з матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи всі зібрані у справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог, про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід стягнути аліменти у розмірі прожиткового мінімуму встановленого законодавством для працездатних осіб, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до вимог ч.1,3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч.1 ст. 141 ЦПК). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача ( п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК). Позовні вимоги задоволено частково, а отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1816,00 гривень та судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень, які підтвердженні квитанцією, яка знаходиться в матеріалах справи.

Outcome: partial