Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання припиненими трудових відносин, посилаючись на те, що 31 травня 2013 року її було призначено на посаду Директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС», Код ЄДРПОУ: 38715608, місце знаходження: 18002, [ADDRESS], що підтверджується копією протоколу № 1 від 31 травня 2013 року та наказу № 1 від 31 травня 2013 року. Учасниками ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» є приватне підприємство «МАТАР ТРЕЙД», адреса засновника: 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 130, к.173, та товариство з обмеженою відповідальністю «EKO-KZ», адреса засновника: 17100, Польща, Більськ-Підлянський, вул. Костюшка 10, оф.5. На даний час, учасники ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» не займаються та не опікуються своїм підприємством, ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» найманих працівників не має (крім директора Позивача), а також підприємством не виконуються поставлені економічні завдання. Як наслідок, вона втратила матеріальну (економічну) та будь яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді Директора в ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС». На даний час вона бажає змінити місце роботи й сферу діяльності. Крім того, належного звязку із засновником (учасником) ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» не має, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні її з посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України. Припинення повноважень директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС», відповідно до Статуту належить Загальним зборам учасників. Згідно з п. 8.24. Статуту директор Товариства підзвітний Загальним зборам учасників та організує виконання їх рішень. З огляду на відсутність доходів (заробітної плати) від перебування на посаді директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» та незадовільного матеріального становища вона 28 грудня 2017 року написала Загальним зборам учасників ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» заяву про звільнення та надіслала її за юридичною адресою TOB «EKO-KZ». Лист із заявою про звільнення отримано товариством 23 січня 2018 року. Разом із заявою на звільнення, позивачем на юридичну адресу TOB «EKO-KZ» було також направлено повідомлення про проведення зборів учасників ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» з порядком денним серед яких було питання про припинення повноважень директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС». Ні на встановлену дату, ні після отримання учасником TOB «EKO-KZ» заяви та повідомлення збори проведено не було, питання про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» не задоволено. Таким чином, вважає, що її право на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ст. 38 КЗпП України, також право щодо вільного вибору праці було порушеним, у звязку з цим звернулася за захистом своїх прав до суду. Позивач та її представник до судового засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди представника позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 31 травня 2013 року [PERSON] було призначено на посаду Директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС», Код ЄДРПОУ: 38715608, місце знаходження: 18002, [ADDRESS], що підтверджується копією протоколу № 1 від 31 травня 2013 року та наказу № 1 від 31 травня 2013 року. Учасниками ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» є приватне підприємство «МАТАР ТРЕЙД», адреса засновника: 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 130, к.173, та товариство з обмеженою відповідальністю «EKO-KZ», адреса засновника: 17100, Польща, Більськ-Підлянський, вул. Костюшка 10, оф.5, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На даний час, учасники ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» не займаються та не опікуються своїм підприємством, ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» найманих працівників не має (крім директора Позивача), а також підприємством не виконуються поставлені економічні завдання. Позивач втратив матеріальну (економічну) та будь яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді Директора в ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС». Позивач бажає змінити місце роботи й сферу діяльності. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Припинення повноважень директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС», відповідно до Статуту належить Загальним зборам учасників. Згідно з п. 8.24. Статуту директор Товариства підзвітний Загальним зборам учасників та організує виконання їх рішень. З огляду на відсутність доходів (заробітної плати) від перебування на посаді директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» та незадовільного матеріального становища Позивач 28 грудня 2017 року направила Загальним зборам учасників ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» заяву про звільнення та надіслала її за юридичною адресою TOB «EKO-KZ». Лист із заявою про звільнення отримано товариством 23 січня 2018 року. Разом із заявою на звільнення, позивачем на юридичну адресу TOB «EKO-KZ» було також направлено повідомлення про проведення зборів учасників ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» з порядком денним, серед яких було питання про припинення повноважень директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС». Ні на встановлену дату, ні після отримання учасником TOB «EKO-KZ» заяви та повідомлення збори проведено не було, питання про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» не задоволено. Трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, та/або районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору (ст. 221 КЗпП України). Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор обєднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КЗпП України й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. За змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 Цивільного кодексу України, ст.ст. 58, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства» право директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обовязок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, повязані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення директора орган ТОВ «СПЕКО ІМПЕКС» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обовязків по створенню нового виконавчого органу та дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, щодо звільнення позивача. Відповідно до ч. 4. Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008 року, при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV Кодексу законів про працю України. Відповідно до статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК України у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обовязки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК України керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки не вирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці. Таким чином, оскільки позивач не може продовжувати працювати за трудовим договором, не має можливості розірвати договір з незалежних від нього підстав, в порядку передбаченим зазначеними вище законодавчими актами, суд вважає заявлені вимоги щодо припинення трудових відносин обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved