Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в шлюбі, який 20 лютого 2014 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова було розірвано. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем і є на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, рішення суду від 13 березня 2014 року про стягнення аліментів не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. З січня 2013 року відповідач не бачив дітей жодного разу. Старша донька в 2018 році створила власну сім`ю. Відповідач сина не відвідує, не цікавиться його життям, здоров`ям, участі в його вихованні чи піклуванні про нього не приймає, зв`язку з дитиною не підтримує. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 19, 164-166 СК України. Ухвалою суду від 3 квітня 2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в підготовче засідання. 27 травня 2019 року ухвалою суду виключено з числа третіх осіб Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради, залучено у статусі третьої особи Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради та зобов`язано останню надати висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] 1 серпня 2019 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Ухвалою суду від 7 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] і її представник адвокат Чорновус Н.Ф., яка діяла на підставі ордера серії ЛВ № 067193 від 8 травня 2019 року позов підтримали з мотивів викладених в ньому, просили такий задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] ., який діяв на підставі довіреності від 13 травня 2019 року позов підтримав з посиланням на висновок органу опіки та піклування, просив такий задовольнити. Відповідач в судові засідання 30 серпня 2019 року та 16 вересня 2019 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача у справі, ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого інші учасники процесу не заперечили. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження від 20 жовтня 2008 року. Шлюб між сторонами було розірвано 20 лютого 2014 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова. З довідки ОСББ «Канарейка» від 27 грудня 2018 року № 54 та акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 26 листопада 2018 року вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с. 13, 14). З психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 5-А класу від 27 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] навчається у школі з 1 вересня 2018 року. Мати [PERSON] , [PERSON] , відповідально ставиться до виховання сина, підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, завжди відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько [PERSON] , [PERSON] , не відвідує батьківські збори, не цікавиться у класного керівника успіхами у навчанні свого сина (а.с. 12). У відповідності до висновку Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23 липня 2019 року № 2608-3198 Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки батько самоусунувся від виконання обов`язків, покладених на нього чинним законодавством України, з метою захисту прав і інтересів малолітнього [PERSON] (а.с. 90). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина, не приймає участі в його вихованні, не відвідує його, не цікавиться його життям, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Вказані обставини стверджуються письмовими доказами, зокрема психолого-педагогічною характеристикою, довідкою з місця проживання, висновком Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування та пояснення позивача, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не суперечать вказаним вище письмовим доказам. Враховуючи наведене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що слід позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати в розмірі 768,4 гривень судового збору.

Outcome: approved