Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за розпискою. В своїй заяві позивач зазначила, що 11 грудня 2015 року між нею та відповідачем\~ було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до\~ якого [PERSON]\~ позичила у неї\~ 2600,00 ( дві тисячі шістсот) доларів США та\~ зобовязувалася повернути їх\~ через тиждень, в подальшому відповідач зобовязувалася повернути зазначену суму 15 жовтня 2017 року, що підтвердила відповідною розпискою.\~У визначений\~строк позичальник\~вказану суму грошей\~ не повернула, на її неодноразові вимоги про повернення боргу не реагує. Посилаючись на викладене,\~ позивач просила стягнути з [PERSON]\~ на\~ її користь\~ борг у сумі 69732,00 грн., судові витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 697,33 грн.\~та на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач повторно в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 11 грудня 2015 року [PERSON]\~ передала, а [PERSON] прийняла у борг грошові кошти в сумі 2600,00 (дві тисячі шістсот) доларів США., які остання зобовязувалася повернути до 15 жовтня 2017 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 5). Взяті на себе зобовязання за договором позики\~ позичальник [PERSON] не виконала позичені кошти позикодавцю у встановлений строк\~ не повернула, на вимоги позивача про повернення коштів не реагує. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~ Відповідно до вимог ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного\~ мінімуму\~ доходів громадян,\~ а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.\~\~ На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно постанови Верховного Суду України №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, наявна в матеріалах справи розписка є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після його укладення\~ всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно зі ст.99 Конституції грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до частини першої статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.14 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України\~на день ухвалення рішення. На час розгляду справи судом згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу іноземних валют, курс долара США до гривні складає 29,98 грн. за 1 долар США. Таким чином, у позичальника [PERSON] (відповідача) виник борг перед позикодавцем [PERSON] (позивачем ) по поверненню позики в сумі 2600 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на час розгляду справи становить 70148,00 грн., разом з тим, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача борг в сумі 69732,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Приймаючи до уваги викладене, позов в межах заявлених вимог про стягнення боргу в сумі 69732,00 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 697,33 грн. (а.с.1), а також витрати понесені на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. (а.с.16-19).\~ На підставі викладеного,\~

Outcome: approved