Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 квітня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім’ї і зовсім не надає на утримання сина коштів. Крім того, зазначила, що їй відомо про те, що відповідач має нормальний стан здоров’я, є працездатним та немає на утриманні інших осіб. В судовому засіданні позивач дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, і зазначила, що син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Вона несе додаткові витрати на утримання сина, а саме: син часто хворіє застудними захворюваннями, у зв’язку з чим потребує лікування та посиленого харчування, а також вона оплачує витрати за відвідування дитиною дошкільного закладу, а тому просить позов задоволити. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що він є працездатним, 04.11.2014 року прийнятий на роботу в ТзОВ «Стрийське АТП» на посаду водія, а тому він згідний сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 7 Конвенції про права дитини встановлює, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. З копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського МРУЮ Львівської області 20.05.2011 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2011 року (а.с.4). З копії свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського МРУЮ Львівської області 23.05.2012 року, вбачається, що у сторін 19 травня 2012 року народився син [PERSON] (а.с.5). З довідки про склад сім’ї, виданої КП «Мрія» від 05.08.2014р. за № 1922 вбачається, що позивач зареєстрована та проживає в [INFO], разом з нею проживає син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов’язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров’я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 вказаного Закону сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як вбачається з п. 17 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з пояснень сторін в судовому засіданні та досліджених судом матеріалів справи встановлено, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з матір’ю та перебуває на її утриманні, а відповідач не надає кошти на утримання дитини, хоча зобов’язаний її утримувати. Крім цього, чоловік матеріально не підтримує дружину, яка здійснює догляд за їхньою малолітньою дитиною і потребує такого утримання. На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; те що обов’язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків; витрати позивача на дитину, на які вона покликалася; відповідач позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 400 грн., суд вважає, що позов слід задоволити частково. Стягувати з відповідача в користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.10.2014 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 243,60 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнене від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: approved