Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на обґрунтування якого зазначала, що 04 грудня 2013 року сталося ДТП під час якої було пошкоджено належний їй автомобіль Chevrolet Aveo реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася у тому числі внаслідок неналежного стану дороги, то просила стягнути на її користь з МКП «Комунтранс», яке не вчинило заходів щодо належної обробки дороги, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9913,41 грн. що складає ? частину вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та 2000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої пошкодженням майна. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги. На обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема вважає, що суд, дійшовши до висновку, про те що МКП «Комунтранс» є неналежним відповідачем по справі, безпідставно відмовив у задоволенні її позову до іншого відповідача оскільки за ініціативою суду Костянтинівську міську раду в особі виконавчого комітету було залучено у якості співвідповідача по справі. В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове. Представник відповідача МКП «Комунтранс» в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Інші особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду підлягає скасуванню з наступних підстав: Відповідно до ст. 309 ЦК України підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права. При розгляді справи встановлено, що 4 грудня 2013 року на перехресті вул.. [PERSON] та вул..Пролетарська у м.Костянтинівка з вини водія [PERSON], якій керував автомобілем «Шкода Фабіа» реєстраційний номер [NUMBER] та внаслідок ожеледиці, сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Chevrolet Aveo реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу. Відповідно до висновку авто-товарознавчого дослідження №13189 від 11.01.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 19 826 грн. 83 коп. Постановою Суворівського районного суду м.Херсона від 16 січня 2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнутий до адміністративної відповідальності. За полісом обов'язкового страхування №АЕ/1791373 від 19 березня 2013 року терміном дії до 22 березня 2014 року ПрАТ страхова компанія «Нова» застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, а саме автомобіля «Шкода Фабіа» реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до полісу обов'язкового страхування встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну у сумі 50 000 грн. Згідно з ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить у тому числі здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Власником автомобільної дороги по вул. Б.Котельникових від вул. Ленина до вул.Пролетарська у м.Костянтинівка є Костянтинівська міська громада в особі Костянтинівської міської ради та на підставі розпорядження міського голови від 27.01.2006 року № 23-р автомобільну дорогу передано на баланс МКП «Комунтранс». Відповідно до договору підряду №160 від 03 грудня 2013 року укладеному між МКП «Комунтранс» та управлінням комунального господарства м.Костянтинівка МКП «Комунтранс» приймає на себе зобов'язання на виконання робіт по зимовому утриманні міських доріг у м. Костянтинівці. Відповідно до п.10.1 у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність за цим договором та чинним законодавством України. Відповідно до постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2014 року посадова особа МКП «Комунтранс» [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст..140 ч.4 КпАП України та зазначено, що у порушення вимог ст.. 1264 ЗУ «Про дорожній рух» останній не вчинив своєчасних заходів щодо обробки матеріалами проти ковзання ділянки дороги по вул.Б.Котельникових, на якій утворилась ожеледиця, що призвело до ДТП під час якою було пошкоджено автомобіль «Шкода Фабіа» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль «Chevrolet Aveo реєстраційний номер [NUMBER]. Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що МКП «Комунтранс» є неналежним відповідачем по справі оскільки відповідно до ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні, та позовних вимог до Костянтинівської міської ради, яка є власником автодороги позивачем не заявлено. Але з таким висновком суду не можна погодитися у повному обсязі з наступних підстав. Частиною 1 статті 33 ЦПК України визначено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача та в результаті розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача і приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З матеріалів справи убачається, що позивач звернулася до суду з позовом міського комунального підприємства «Комунтранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року Костянтинівську міську раду залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до МКП «Комунтранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у якості співвідповідача. Ураховуючи викладене, висновок суду першої інстанції, що вимоги до Костянтинівської міської ради не заявлялись, та відмову у зв'язку з цим у позові, є помилковим, а тому рішення підлягає скасуванню. Вирішуючи питання по суті позовних вимог апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст.. 1190 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої спільно кількома особами та зазначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Відповідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). Особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов'язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру. Як правило таке завдання шкоди має місце при скоєнні злочину кількома особами або в разі завдання шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Солідарний характер відповідальності осіб, що спільно завдали шкоди, пояснюється неподільністю результату їх шкідливих діянь та необхідністю створення умов для відновлення порушених прав потерпілого. Відповідальність осіб, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, будується з врахуванням загальних положень ст. 543 ЦК України, тобто кредитор (потерпілий) має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників (завдавачів шкоди) разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі. З позовної заяви убачається, що звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди позивач зазначала, що шкода завдана внаслідок спільних дій водія [PERSON], якій керував автомобілем «Шкода Фабіа» і порушив правила дорожнього руху та внаслідок бездіяльності МКП «Комунтранс», що призвело до незадовільного стану дороги і визначено частки кожного з них у заподіянні шкоди, а саме по 50 %. Відповідно до ст. 10 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Обставинами які підлягають доказуванню є не тільки вина заподіювача шкоди, розмір пошкодження, а і ступень вини кожного із завдавачів шкоди та обсяг їх відповідальності у відшкодуванні шкоди. Проте ці обставини позивачем не доведено. З наданого до суду платіжного доручення №16385 від 13.03.2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Нова» позивачу сплачено страхове відшкодування у сумі 4810 грн. 40 коп. Таким чином, розглядаючи справу по суті суд першої інстанції не встановив належним чином обставин, які мають значення по справі, не притягнув до участі у справі інших осіб на права та обов'язки яких може вплинути рішення суду, а саме: іншого учасника дорожньо-транспортної пригода з вини якого сталося ДТП та страхову компанію, якою було застраховано його цивільну-правову відповідальність, що позбавляє можливості визначення ступеню вини кожного із завдавачів шкоди, обсягу їх відповідальності по відшкодуванні шкоди відповідно до ступеня їхньої вини. З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору. За таких обставин, порушення процесуального закону, що були допущені судом першої інстанції унеможливили встановлення фактичних обставин справи та прийняття у ній законного рішення. Але апеляційний суд на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості вирішити питання щодо залучення до участі у справі інших осіб на права та обов'язки яких може вплинути рішення по справі. Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги залишенню без задоволення.

Outcome: partial