Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що 01.08.1994 року, відповідно до наказу №6817/ОК ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 29.07.1994 року, її - [PERSON] було прийнято на роботу на посаду слюсаря електромонтажника в цех №37. Однак, починаючи з 01.12.2017 року відповідач не здійснює виплати заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату. Ухвалою суду від 28.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.11.2018 року з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.08.1994 року і по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а саме працює на посаді машиніста компресорних установок 4-го розряду в ремонтно-експлуатаційному управлінні виробництва ГПА і компресорів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.2-3). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. З наданого позивачем розрахункового листа за серпень 2018 року вбачається, що ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не виплатило [PERSON] у строки, встановлені трудовим договором, заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2017 року по серпень 2018 року, в розмірі 19887,87 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з грудня 2017 року по серпень 2018 року, в розмірі 19887 грн. 87 коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved