Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить визнати за нею право власності на\~ земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2393 га, кадастровий номер 1824286200:10:000:0546, та площею 1,2817 га, кадастровий номер 1824286200:18:000:0213, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району, і належали її матері [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ №047712, виданого 05.11.2002 на підставі розпорядження Овруцької райдержадміністрації №303 від 25.10.2002, мотивуючи тим, що вона прийняла спадщину за законом після смерті матері, так як вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак, в нотаріальній конторі, куди вона звернулася за оформленням права на зазначені земельні ділянки, їй було відмовлено, так як державний акт на право приватної власності на землю був виданий після смерті матері.\~\~ Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача надала клопотання, в якому також просить справу слухати у її відсутність. Щодо задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи ТОВ «Світанок-17» про причини неявки не повідомив, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Копія Державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ №192400009 від 15.02.1996 свідчить, що КСП «Україна» с. Покалів Овруцького району Житомирської області передано у колективну власність 3291,9 гектарів землі. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Покалівської сільської ради народних депутатів від 14.02.1996 №6. З листа управління у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №С-10/0-0.1023-28/433-21 від 16.11.2021 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0271480 був виписаний на ім`я [PERSON] на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 17.11.1997 №391, згідно якого останній належить право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Україна» Покалівської сільської ради розміром 2,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки становила 4885 грн.. Факт отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] , тобто спадкодавцем, 25.03.1999 підтверджується копією витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна». Тобто, [PERSON] при житті набула право власності на земельну частку (пай) та відповідно і на спірні земельні ділянки. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2000. На день її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,52 га, яка складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2393 га та площею 1,2817 га, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району. Позивач є дочкою спадкодавця та спадкоємцем за законом 1-ї черги. Вона прийняла спадщину після смерті матері на підставі ст. 549 ЦК України (1963 року), вступивши в установлений законом шестимісячний строк в управління та володіння спадком майном, так як підтримувала належний стан господарства, зробила ремонт, користувалася землею. Крім позивача, інших спадкоємців немає. В нотаріальній конторі, куди вона звернулася за оформленням права на спадщину на зазначені земельні ділянки, їй було відмовлено, так як державний акт на них був виданий після смерті спадкодавця. Зазначені обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.06.1971, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.12.1977, довідки виконавчого комітету Овруцької міської ради №880 від 22.10.2021, державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ №047712 від 05.11.2002, а також витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 26.05.2021, повідомленням Овруцької ДНК №2442/01-16 від 18.11.2021 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2295/02-31 від 02.11.2021. Статтею 525 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсту прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна свідчать, що земельні ділянки площею 1,2393 га, кадастровий номер 1824286200:10:000:0546, та площею 1,2817 га, кадастровий номер 1824286200:18:000:0213, перебувають в оренді третьої особи - ТОВ «Світанок-17». За таких обставин, суд вважає, що позивач\~ набула право власності на спадкові земельні ділянки\~ на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України Про власність від 07.02.1991. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави.\~

Outcome: approved