Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просить визнати за [PERSON] право власності на ј частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу майна подружжя та визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] . Доводи позову мотивую тим, що сторони 12.08.1994 зареєстрували шлюб. 30.06.2009 подружжям та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири продана двокімнатна квартира [ADDRESS] , яка була зареєстрована на праві власності за позивачем, її чоловіком та неповнолітнім сином [PERSON] 30.06.2009 на підставі договору купівлі-продажу за спільні кошти подружжя придана трикімнатна квартира [ADDRESS] , яка зареєстрована за чоловіком [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON] в рівних частинах по Ѕ частини за кожним. Далі, позивач зазначає, що 25.12.2009 її батьком [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу продана двокімнатна квартира [ADDRESS] , що належала останньому на праві власності та в той же день, 25.12.2009 за кошти від продажу вказаної квартири за 198400грн., що належали батьку позивача, на підставі договору купівлі-продажу придбана однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] . Отже, враховуючи, що квартира [ADDRESS] придбана 30.06.2009 за спільні кошти подружжя, отримані від продажу квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності в рівних частинах за позивачем, відповідачем та їх сином [PERSON] , тому вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому, через встановлену чинним законодавством рівність часткам у спільній сумісній власності, позивач має право на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , а також на квартиру [ADDRESS] в порядку особистої приватної власності, оскільки не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, т.я. придбана за кошти, що належали позивачу особисто, як грошові кошти, отримані батьком позивача від продажу його власності, а саме, квартири [ADDRESS] . Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутністю. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, з вимогами позову погоджується, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали цивільної справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до правил ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову відповідачем не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.08.1994. [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частині, кожний, квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2009. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2009. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 12.08.1994, актовий запис №633, договору купівлі-продажу від 25.12.2009, договору купівлі-продажу від 30.06.2009, Витягів з Державного реєстру правочинів, Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6-16,44-47). Відповідно до правил ч.3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, квартира [ADDRESS] , що придбана 30.06.2009 у період шлюбу, за спільні грошові кошти подружжя, отримані після продажу кватири [ADDRESS] та зареєстрована за [PERSON] та сином [PERSON] - є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому в порядку поділу майна подружжя, позивачу належить ј частина вказаної квартири. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Далі, позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2009, що не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, т.я. придбана за кошти позивача, а саме, кошти батька позивача після продажу квартири [ADDRESS] , що належала останньому на праві власності. Крім того, оскільки відповідач підтвердив вказані вище обставини і не заперечує щодо вимог позову, у суду є правові підстави для задоволення вимог позивача.

Outcome: approved