Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Знам»янської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності за набувальною давністю. Вказала, що перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер 29.11.2004 року. У даному шлюбі у них народилися діти: [PERSON] та [PERSON] Крім того, вказала, що з 1990 року проживає у будинку під номером 17, розташованого по вул. Гладуна у м. Знам»янка, Кіровоградської області, який побудовано разом з її колишнім чоловіком. В зазначеному будинку проживає більше 10 років, сплачує комунальні послуги, підтримує будинок належному стані, тому вважає, що має право відповідно до ст. 344 ЦК України звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати за нею право власності на будинок під номером 17, розташованого по вул. Гладуна у м. Знам»янка за набувальною давністю. Ухвалою від 26.06.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 27.07.2018 року. Ухвалою від 27.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача у судове засідання\~з»явився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.\~Просить визнати за позивачем право власності на будинок під номером 17, розташованого по вул. Гладуна у м. Знам»янка за набувальною давністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача\~у судове засідання не з»явився. Надав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності. Вирішення даного спору виніс на розсуд. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги\~позову\~не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та [PERSON], померлий 29.11.2004 року, перебували у шлюбі. В даному шлюбі у останніх народилися діти: [PERSON] та [PERSON] Проте, шлюб між позивачем та [PERSON] 04.12.1991 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10). 13.04.1989 року рішенням виконавчого комітету Знам»янської міської ради народних депутатів №133 [PERSON] надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку на земельній ділянці, виділеною колгоспом ім. «Путь Іліча» по вул. Гладуна, 17 (а.с.8). Як вбачається з відповіді, наданої Знам»янським міжміським КП «Бюро технічної інвентаризації», будинок на який позивач просить визнати право власності, станом на 01.01 2013 року належить [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Знам»янської міської ради народних депутатів від 13.04.1989 року №133. Даний будинок побудовано останнім у 1990 року, але не прийнято в експлуатацію та не отримано правовстановлюючих документів. Крім того, станом на 20.09.2017 року самочинно побудованих будівель, прибудов, добудов, перебудов, перепланувань не виявлено. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У п.п. 9, 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК України). У інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року головам апеляційний судів, міста Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим розяснено, що при вирішенні спорів, пов»язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 1 січня 2011 року; -задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~статті 334 ЦК\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи предявлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. У постанові від 6 червня 2018 року № 61-8051св18 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] перебували у шлюбі, який 04.12.1991 року розірвано. За життя [PERSON] рішенням виконавчого комітету Знам»янської міської ради народних депутатів №133 від 13.04.1989 року надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку на земельній ділянці, виділеною колгоспом ім. «Путь Іліча» по вул. Гладуна, 17. Крім того, [PERSON], померлий 29.11.2004 року, має дітей, які є спадкоємцями та які у свою чергу у будь-який час можуть звернутися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а у разі відмови, то до суду із заявами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, суду не надано доказів реєстрації права власності нерухомого майна у визначеному порядку.Оскільки користуючись житлом, яке не є його власністю, позивач був обізнаний про власника, його володіння спірним майном не можна вважати добросовісним. Та обставина, що позивач проживає в будинку, здійснює ремонти та оплачує комунальні послуги не породжує права позивача на набуття права власності за набувальною давністю. Відповідно до\~статті 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачу, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~сплачені позивачем судові витрати, суд залишає по фактично понесеним. На підставі викладеного, Конституції України, ст.328, ст.\~344ЦК України\~та

Outcome: dismissed