Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою, уточнивши її, до відповідача Атланта Трейдінг Ко. та просять стягнути нараховану та невиплачену заробітну плату, та відшкодувати моральну шкоду. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів зазначила наступне. Відповідач уклав з позивачами трудові договори, умови даних договорів були однаковими, відповідно до цих умов позивачам виплачувалось 25 відсотків від заробітної плати, а залишкові 75 відсотків мали бути виплачені позивачам після закінчення дії трудових договорів, дані 75 відсотків працівники погоджено віддавали на розвиток компанії. Та після підписання сторонами угод про розірвання трудових договорів, відповідач, в порушення умов договорів, не виплатив позивачам залишкову заробітну плату. Таким чином заборгувавши заробітну плату позивачам. Представник позивачів зазначила, що позивачі зазнали тяжких моральних страждань, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв'язків, тому вони вважають за можливе стягнути з відповідача моральну шкоду. Представник позивачів просила суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначила, що можливість сплатити позивачам заробітну плату у компанії відсутня оскільки рахунки компанії заарештовані, компанія не має змоги проводити повноцінну діяльність, тому такі кошти в неї відсутні не з її вини. Представник також зазначила, що працівники недостатньо плідно працювали, тому не мають права на виплати 75 відсотків заробітної плати. Заперечила і проти задоволення вимог про стягнення з компанії моральної шкоди на користь працівників, вважає, що дана шкода позивачами не доведена. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення даної позовної заяви. Позивач [PERSON] 23 травня 2018 року звернувся до суду з позовом до Атланта Трейдінг Ко. про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати. Ухвалою суду від 24 травня 2018 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02 липня 2018 року. До початку підготовчого судового засідання, через канцелярію суду громадянами [PERSON] та [PERSON] подано клопотання про об'єднання вищевказаної цивільної справи із цивільною справою № 522/9241/18 за позовом [PERSON] та [PERSON] до Атланта Трейдінг Ко. про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, що знаходилась у провадженні судді Загороднюка В.І., та ухвалою якого від 01 червня 2018 року відкрито провадження по справі. Мотивуючи тим, що зазначені позови стосуються одного і того ж самого предмета спору, позови подані різними позивачами до одного й того самого відповідача. 07 червня 2018 року суддею Загорднюком В.І. постановлено ухвалу про передачу вказаної цивільної справи судді Шенцевій О.П. для вирішення питання про об'єднання з цивільною справою за позовом [PERSON] до Атланта Трейдінг Ко. про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати. 02 липня 2018 року представниками сторін подано через канцелярію суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Оголошено перерву на 13 липня 2018 року. У судовому засіданні, яке відбулося 13 липня 2018 року представник позивачів заявила клопотання про приєднання позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до Атланта Трейдінг Ко. про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати та об'єднання всіх позивних вимог в одне провадження. Обґрунтовуючи, клопотання зазначила, що фактичні і правові підстави позовних вимог повністю співпадають, всі вимоги позивачів є ідентичними, позовні вимоги пред'явлені до одного й того ж самого відповідача. Ухвалою суду від 13 липня 2018 року об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Атланта Трейдінг Ко. про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, з цивільною справою за позовом [PERSON] та [PERSON], до Атланта Трейдінг Ко. про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, та приєднано позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до Атланта Трейдінг Ко. про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати присвоївши об'єднаній справі №522/9016/18, провадження № 2/522/6564/18. У судовому засіданні яке відбулось 19 липня 2018 року оголошено перерву у зв'язку з не передачею суддею Загороднюком В.І. матеріалів цивільної справи за позовом [PERSON] та [PERSON], до Атланта Трейдінг Ко. про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати на підставі ухвали суду від 13 липня 2018 року. Оголошено перерву на 23 липня 2018 року. 23 липня 2018 року представником позивачів подано через канцелярію суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 грн на кожного позивача та покласти на Атланта Трейдінг Ко. судові витрати. У судовому засіданні, яке відбулось 23 липня 2018 року у зв'язку з наданням часу представнику відповідача для представлення документів оголошено перерву на 25 липня 2018 року. У судовому засіданні яке відбулось 25 липня 2018 року представником відповідача у судовому засіданні поданий відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 січня 2010 року [PERSON], яка на час укладання договору мала дівоче прізвище Гутиря, що було змінено 29 серпня 2015 року, (підтверджується копією свідоцтва про шлюб), уклала трудовий договір з Атланта Трейдінг Ко. та була прийнята на посаду операційного менеджера з заробітною платною у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США на місяць. У відповідності до договору працівник зобов'язувався добросовісно виконувати свої обов'язки, а роботодавець зобов'язувався виплачувати працівникові заробітну плату. Зайнятість відповідно до п.1.4. становила не більше 40 годин на тиждень. Місцем виконання договору сторони визначили Україну, м.Одеса, Приморський район. Обов'язки працівника визначені в п.2.1. та включали в себе контроль за виконанням умов укладених договорів; ведення перемовин з контрагентами; пошук контрагентів; забезпечення конфіденційності інформації, отриманої в ході виконання цього договору, згідно з політикою роботодавця. інщі трудові функції викладені роботодавцем у письмовому вигляді та прийняті до виконання працівником. В свою чергу обов'язками роботодавця відповідно до п.2.2.1. були: виплата працівникові заробітної плати в порядку і на умовах, передбачених цим договором; створення працівникові безпечних і нешкідливих умов праці, необхідних для виконання роботи, забезпечення працівника необхідними матеріалами і обладнанням; виконання вимог застосовного права та міжнародних угод в частині дотримання трудових прав працівника. Оплата праці врегульована в розділі 3 договору, відповідно до якого, працівникові нараховувалася заробітна плата у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США. За згодою сторін 75 %(сімдесят п'ять відсотків), що складає 7 500 (сім тисяч п'ятсот) доларів США, нарахованої заробітної плати працівник отримує після закінчення дії даного договору. У п.3.2. визначено, працівник погоджується, що 75% його заробітної плати компанія - відповідач використовує для потреб свого обороту та для підвищення економічного розвитку компанії відповідача. Пунктом 3.3.обумовлено, що роботодавець сплачував 25% (двадцять п'ять відсотків) заробітної плати, що становить 2 500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем. Також договором між сторонами визначено, що 75% заробітної плати роботодавець зобов'язувався виплатити працівникові в 10 денний термін після закінчення дії договору або в 10 денний термін з дня розірвання даного договору достроково. Умови, причини та сторона, що стала ініціатором дострокового розірвання договору ніяким чином не мали вплинути на виплату залишкових 75 % заробітної плати працівникові. Відповідальність сторін у разі неналежного виконання обов'язків настала відповідно до норм українського законодавства, це обумовлено п.4.1. договору. Пунктом 6.2. встановлено, що відносини за договором регулюються правом України та визначено, що у разі недосягнення сторонами згоди, будь-який спір, що випливає з договору підсудний судам України. Трудові спори, відповідно до законодавства України, розглядаються територіально у судах України за вибором позивача. Сторонами укладено Додаткову угоду №1 про розірвання трудового договору від 31 грудня 2014 року. Таким чином, за час роботи на посаді операційного менеджера у відповідача [PERSON] мала отримати суму у розмірі 597 500 (п'ятсот дев'яносто сім тисяч п'ятсот) доларів США. Позивачка [PERSON] отримала 25 відсотків заробітної плати, що становить 149 375 (сто сорок дев'ять тисяч триста сімдесят п'ять) доларів США, що підтверджується довідкою від 24 липня 2018р. Період роботи [PERSON] становить 59 місяців та 21 день з 10 січня 2010 по 31 грудня 2014р. Розрахунок заборгованості по не виплаті 75 відсотків заробітної плати: 597 500 (п'ятсот дев'яносто сім тисяч п'ятсот) доларів США за мінусом 149 375 (сто сорок дев'ять тисяч триста сімдесят п'ять дорівнює 448 125 (чотириста сорок вісім тисяч сто двадцять п'ять) доларів США. Відтак, відповідач мав виплатити [PERSON] 75 відсотків заробітної плати до 10 січня 2015 року, заборгованість становить 448 125 (чотириста сорок вісім тисяч сто двадцять п'ять) доларів США. Судом встановлено, що 01 лютого 2012 року [PERSON], уклав трудовий договір з Атланта Трейдінг Ко. та був прийнятий на посаду менеджера з оцінки ризиків з заробітною платою у розмірі 7 500 (сім тисяч п'ятсот) доларів США на місяць. У відповідності до договору працівник зобов'язувався добросовісно виконувати свої обов'язки, а роботодавець зобов'язувався виплачувати працівникові заробітну плату. Зайнятість відповідно до п.1.4. становила не більше 40 годин на тиждень. Місцем виконання договору сторони визначили Україну, м.Одеса, Приморський район. Обов'язки працівника визначені в п.2.1. та включали в себе оцінку ризиків, аналіз ризиків, а також визначення, опис та оцінки ризиків, що впливають на бізнес; планування, проектування та впровадження загального процесу управління ризиками; забезпечення підтримки, навчання і підготовки персоналу для підвищення обізнаності ризику; пошук контрагентів; забезпечення конфіденційності інформації, отриманої в ході виконання цього договору, згідно з політикою роботодавця; інщі трудові функції викладені роботодавцем у письмовому вигляді та прийняті до виконання працівником. В свою чергу обов'язками роботодавця відповідно до п.2.2.1. були виплата працівникові заробітної плати в порядку і на умовах, передбачених цим договором; створення працівникові безпечних і нешкідливих умов праці, необхідних для виконання роботи, забезпечення працівника необхідними матеріалами і обладнанням; виконання вимог застосовного права та міжнародних угод в частині дотримання трудових прав працівника. Оплата праці врегульована в розділі 3 договору, відповідно до якого, працівникові нараховувувалася заробітна плата у розмірі 7 500 (сім тисяч п'ятсот) доларів США. За згодою сторін 75 %(сімдесят п'ять відсотків), що складає 5 625 (п'ять тисяч шістсот двадцять п'ять ) доларів США, нарахованої заробітної плати працівник отримує після закінчення дії даного договору. У п.3.2. визначено, працівник погоджується, що 75% його заробітної плати компанія - відповідач використовує для потреб свого обороту та для підвищення економічного розвитку компанії відповідача. Пунктом 3.3.обумовлено, що роботодавець сплачує 25% (двадцять п'ять відсотків) заробітної плати, що становить 1 875 (одна тисяча вісімсот сімдесят п'ять) доларів США не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем. Також договором між сторонами визначено, що 75% заробітної плати відповідач зобов'язувався виплатити працівникові в 10 денний термін після закінчення дії договору або в 10 денний термін з дня розірвання договору достроково. Умови, причини та сторона, що стала ініціатором дострокового розірвання договору ніяким чином не впливають на виплату залишкових 75 % заробітної плати працівникові. Відповідальність сторін у разі неналежного виконання обов'язків настає відповідно до норм українського законодавства, це обумовлено п.4.1. договору. Пунктом 6.2. встановлено, що відносини за даним договором регулюються правом України та визначено, що у разі недосягнення сторонами згоди, будь-який спір, що випливає з даного договору підсудний судам України, а трудові спори, відповідно до законодавства України, розглядаються територіально у судах України за вибором позивача. Сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 31 грудня 2014 року про розірвання трудового договору. Таким чином, за час роботи на посаді менеджера з оцінки ризиків у відповідача [PERSON] мав отримати суму у розмірі 262 500 (двісті шістдесят дві тисячі п'ятсот) доларів США. Позивач [PERSON] отримав 25 відсотків заробітної плати, що становить 65 625 (шістдесят п'ять тисяч шістсот двадцять п'ять) доларів США, що підтверджується довідкою від 24 липня 2018р. Період роботи [PERSON] становить 35 місяців з лютого 2012 по грудень 2014р. Розрахунок заборгованості: 35 місяців помножені на 5 625 (п'ять тисяч шістсот двадцять п'ять) доларів США ( 75 відсотків від заробітної плати) становить 196 875 (сто дев'яносто шість тисяч вісімсот сімдесят п'ять) доларів США. Відтак відповідач мав виплатити [PERSON] 75 відсотків заробітної плати до 10 січня 2015 року, заборгованість становить 196 875 (сто дев'яносто шість тисяч вісімсот сімдесят п'ять) доларів США. Судом встановлено, що 01 березня 2012 року [PERSON], уклав трудовий договір з Атланта Трейдінг Ко. та був прийнятий на посаду помічника трейдера з заробітною платою у розмірі 7 500 (сім тисяч п'ятсот) доларів США на місяць. У відповідності до договору працівник зобов'язувався добросовісно виконувати свої обов'язки, а роботодавець зобов'язувався виплачувати працівникові заробітну плату. Зайнятість відповідно до п.1.4. становила не більше 40 годин на тиждень. Місцем виконання договору сторони визначили Україну, м.Одеса, Приморський район. Обов'язки працівника визначені в п.2.1. підготовка контрактів; аналіз ринку збуту; пошук контрагентів; забезпечення конфіденційності інформації, отриманої в ході виконання договору, згідно з політикою роботодавця; інщі трудові функції викладені роботодавцем у письмовому вигляді та прийняті до виконання працівником. В свою чергу обов'язками роботодавця відповідно до п.2.2.1. були виплата працівникові заробітної плати в порядку і на умовах, передбачених цим договором; створення працівникові безпечних і нешкідливих умов праці, необхідних для виконання роботи, забезпечення працівника необхідними матеріалами і обладнанням; виконання вимог застосовного права та міжнародних угод в частині дотримання трудових прав працівника. Оплата праці врегульована в розділі 3 договору, відповідно до якого, працівникові нараховується заробітна плата у розмірі 7 500 (сім тисяч п'ятсот) доларів США. За згодою сторін 75 %(сімдесят п'ять відсотків), що складає 5 625 (п'ять тисяч шістсот двадцять п'ять ) доларів США, нарахованої заробітної плати працівник отримує після закінчення дії даного договору. У п.3.2. визначено, працівник погоджується, що 75% його заробітної плати компанія - відповідач використовує для потреб свого обороту та для підвищення економічного розвитку компанії відповідача. Пунктом 3.3.обумовлено, що роботодавець сплачує 25% (двадцять п'ять відсотків) заробітної плати, що становить 1 875 (одна тисяча вісімсот сімдесят п'ять) доларів США не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем. Також договором між сторонами визначено, що 75% заробітної плати роботодавець зобов'язується виплатити Працівникові в 10 денний термін після закінчення дії договору або в 10 денний термін з дня розірвання даного договору достроково. Умови, причини та сторона, що стала ініціатором дострокового розірвання договору ніяким чином не впливають на виплату залишкових 75 % заробітної плати працівникові. Відповідальність сторін у разі неналежного виконання обов'язків настає відповідно до норм українського законодавства, це обумовлено п.4.1. договору. Пунктом 6.2. встановлено, що відносини за договором регулюються правом України та визначено, що у разі недосягнення сторонами згоди, будь-який спір, що випливає з договору підсудний судам України, а трудові спори, відповідно до законодавства України, розглядаються територіально у судах України за вибором позивача. Сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 31 грудня 2014 року про розірвання трудового договору. Таким чином, за час роботи на посаді помічника трейдера у відповідача [PERSON], мав отримати суму у розмірі 255 000 (двісті п'ятдесят п'ять тисяч) доларів США. Позивач [PERSON], отримав 25 відсотків заробітної плати, що становить 63 750 (шістдесят три тисячі сімсот п'ятдесят) доларів США, що підтверджується довідкою від 24 липня 2018р. В позовній заяві суд виявив арифметичну помилку при розрахунку заробітної плати [PERSON] відтак, кількість місяців, що [PERSON] працював у відповідача становить 34 місяці. Період роботи [PERSON], становить 34 місяці з березня 2012 по грудень 2014р. Розрахунок заборгованості: 34 місяці помножені на 5 625 (п'ять тисяч шістсот двадцять п'ять) доларів США ( 75 відсотків від заробітної плати) становить 191 250 (сто дев'яносто одна тисяча двісті п'ятдесят) доларів США. Відтак відповідач мав виплатити [PERSON], 75 відсотків заробітної плати до 10 січня 2015 року, заборгованість становить 191 250 (сто дев'яносто одна тисяча двісті п'ятдесят) доларів США. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 березня 2009 року [PERSON], яка на час укладання договору мала дівоче прізвище Поліщук, було змінено 30 серпня 2014 року (підтверджується копією свідоцтва про шлюб), уклала трудовий договір з Атланта Трейдінг Ко. та була прийнята на посаду виконавчого директора з заробітною платною у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США на місяць строком до 01 липня 2013 року. У відповідності до договору працівник зобов'язувався добросовісно виконувати свої обов'язки, а роботодавець зобов'язувався виплачувати працівникові заробітну плату. Зайнятість відповідно до п.1.4. становить не більше 40 годин на тиждень. Місцем виконання договору сторони визначили Україну, м.Одеса, Приморський район. Обов'язки працівника визначені в п.2.1. та включали в себе нагляд за операційною діяльністю компанії; ведення перемовин з контрагентами; проведення зборів із співробітниками компанії; складання звітів про роботу компанії; контроль за виконанням умов укладених договорів, пошук контрагентів; забезпечення конфіденційності інформації, отриманої в ході виконання цього договору, згідно з політикою роботодавця та інщі трудові функції викладені роботодавцем у письмовому вигляді та прийняті до виконання працівником. В свою чергу обов'язками роботодавця відповідно до п.2.2.1. є виплата працівникові заробітної плати в порядку і на умовах, передбачених цим договором; створення працівникові безпечних і нешкідливих умов праці, необхідних для виконання роботи, забезпечення працівника необхідними матеріалами і обладнанням; виконання вимог застосовного права та міжнародних угод в частині дотримання трудових прав працівника. Оплата праці врегульована в розділі 3 договору, відповідно до якого, працівникові нараховувалася заробітна плата у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США. За згодою сторін 75 %(сімдесят п'ять відсотків), що складає 9 000 (дев'ять тисяч)доларів США, нарахованої заробітної плати працівник отримує після закінчення дії даного договору. У п.3.2. визначено, працівник погоджується, що 75% його заробітної плати компанія - відповідач використовує для потреб свого обороту та для підвищення економічного розвитку компанії відповідача. Пунктом 3.3.обумовлено, що роботодавець сплачує 25% (двадцять п'ять відсотків) заробітної плати, що становить 3000 (три тисячі ) доларів США не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем. Також договором між сторонами визначено, що 75% заробітної плати роботодавець зобов'язується виплатити працівникові в 10 денний термін після закінчення дії договору або в 10 денний термін з дня розірвання договору достроково. Умови, причини та сторона, що стала ініціатором дострокового розірвання договору ніяким чином не впливають на виплату залишкових 75 % заробітної плати працівникові. Відповідальність сторін у разі неналежного виконання обов'язків настає відповідно до норм українського законодавства, це обумовлено п.4.1. договору. Пунктом 6.2. встановлено, що відносини за даним договором регулюються правом України та визначено, що у разі недосягнення сторонами згоди, будь-який спір, що випливає з даного договору підсудний судам України. Трудові спори, відповідно до законодавства України, розглядаються територіально у судах України за вибором позивача. Сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 01 липня 2013 року про продовження трудового договору до 01 липня 2018 року на тих самих умовах. Додатковою угодою №2 від 31 березня 2018 року розірвано трудовий договір. Таким чином, за час роботи на посаді виконавчого директора у відповідача [PERSON] мала отримати суму у розмірі 1 308 000 (один мільйон триста вісім тисяч) доларів США. Позивачка [PERSON] отримала 25 відсотків заробітної плати, що становить 327 000 (триста двадцять сім тисяч) доларів США, що підтверджується довідкою від 24 липня 2018р. Період роботи [PERSON] становить 109 місяців з березня 2009 року по березень 2018р. Розрахунок заборгованості: 109 місяців помножені на 9000 (дев'ять тисяч) доларів США ( 75 відсотків від заробітної плати) становить 981 000 (дев'ятсот вісімдесят одна тисяча) доларів США. Відтак відповідач мав виплатити [PERSON] 75 відсотків заробітної плати до 10 квітня 2018 року, заборгованість становить 981 000 (дев'ятсот вісімдесят одна тисяча) доларів США. Судом встановлено, що 01 квітня 2011 року [PERSON] уклав трудовий договір з Атланта Трейдінг Ко. та був прийнятий на посаду трейдера з заробітною платою у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США на місяць строком до 01 квітня 2016 року. У відповідності до договору працівник зобов'язувався добросовісно виконувати свої обов'язки, а роботодавець зобов'язувався виплачувати працівникові заробітну плату. Зайнятість відповідно до п.1.4. становила не більше 40 годин на тиждень. Місцем виконання договору сторони визначили Україну, м.Одеса, Приморський район. Обов'язки працівника визначені в п.2.1. пошук і вивчення ринків збуту для вантажів, якими торгує роботодавець; укладання угод купівлі-продажу вантажу; організація хеджування цін на вантажі, якими торгує роботодавець; пошук контрагентів; забезпечення конфіденційності інформації, отриманої в ході виконання цього Договору, згідно з політикою роботодавця; інщі трудові функції викладені роботодавцем у письмовому вигляді та прийняті до виконання працівником. В свою чергу обов'язками роботодавця відповідно до п.2.2.1. були виплата працівникові заробітної плати в порядку і на умовах, передбачених цим договором; створення працівникові безпечних і нешкідливих умов праці, необхідних для виконання роботи, забезпечення працівника необхідними матеріалами і обладнанням; виконання вимог застосовного права та міжнародних угод в частині дотримання трудових прав працівника. Оплата праці врегульована в розділі 3 договору, відповідно до якого, працівникові нараховується заробітна плата у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США. За згодою сторін 75 %(сімдесят п'ять відсотків), що складає 22 500 (двадцять дві тисячі п'ятсот) доларів США, нарахованої заробітної плати працівник отримує після закінчення дії даного договору. У п.3.2. визначено, працівник погоджується, що 75% його заробітної плати компанія - відповідач використовує для потреб свого обороту та для підвищення економічного розвитку компанії відповідача. Пунктом 3.3.обумовлено, що роботодавець сплачує 25% (двадцять п'ять відсотків) заробітної плати, що становить 7 500 (сім тисяч п'ятсот) доларів США не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем. Також договором між сторонами визначено, що 75% заробітної плати роботодавець зобов'язується виплатити працівникові в 10 денний термін після закінчення дії договору або в 10 денний термін з дня розірвання даного договору достроково. Умови, причини та сторона, що стала ініціатором дострокового розірвання договору ніяким чином не впливають на виплату залишкових 75 % заробітної плати працівникові. Відповідальність сторін у разі неналежного виконання обов'язків настає відповідно до норм українського законодавства, це обумовлено п.4.1. договору. Пунктом 6.2. встановлено, що відносини за даним договором регулюються правом України та визначено, що у разі недосягнення сторонами згоди, будь-який спір, що випливає з даного договору підсудний судам України, а трудові спори, відповідно до законодавства України, розглядаються територіально у судах України за вибором позивача. Сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 30 квітня 2015 року про розірвання трудового договору. Таким чином, за час роботи на посаді трейдера у відповідача [PERSON], мав отримати суму у розмірі 1 470 000 (один мільйон чотириста сімдесят тисяч) доларів США. Позивач [PERSON] отримав 25 відсотків заробітної плати, що становить 367 500 (триста шістдесят сім тисяч п'ятсот) доларів США, що підтверджується довідкою від 24 липня 2018р. Період роботи [PERSON], становить 49 місяців з квітня 2011 по квітень 2015р. Розрахунок заборгованості: 49 місяці помножені на 22 500 (двадцять дві тисячі п'ятсот) доларів США ( 75 відсотків від заробітної плати) становить 1 102 500 (один мільйон сто дві тисячі п'ятсот) доларів США. Відтак відповідач мав виплатити [PERSON],, 75 відсотків заробітної плати до 10 квітня 2015 року, заборгованість становить 1 102 500 (один мільйон сто дві тисячі п'ятсот) доларів США. Суду надано лист-відповідь, на колективну вимогу позивачів, в якій відповідач зазначає, що в нього відсутня можливість сплатити заробітну плату, у зв'язку з тим, що рахунки компанії заарештовані, йде судовий процес у Швейцарській Конфедерації, судовий процес ведуть юристи з компанії RVMH Avocats, що розташована в Женеві. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, та у судовому засіданні підтримала свою позицію, що працівники не мають претендувати на 75 відсотків заробітної плати у вигляді, на її погляд, заохочувальної частини заробітної плати,оскільки виконуючи свої трудові функції не забезпечили позитивний та стабільний результат господарської діяльності компанії, вважає, що 75 відсотків заробітної плати не є основною заробітною платою, а носить заохочувальний характер та залежить від економічного розвитку компанії, на що працівники повинні були сприяти всіма своїми силами та стараннями в межах трудової функції. Відзначила, що оскільки позивачі як працівники недостатньо сприяли економічному розвитку компанії та не забезпечили прискорення обороту коштів, наслідком є те, що компанія не має можливості виплатити заохочувальні частини винагороди. Суд не погоджується з такими висновками представника відповідача, оскільки відповідно до умов трудових договорів компанія використовувала для потреб свого обороту та для підвищення економічного розвитку компанії 75 відсотків заробітної плати працівників з їх згоди. Сторони не обумовлювали, що виплата даної частини заробітної плати залежить від результату розвитку компанії. Результат діяльності компанії не мав впливати на суми заробітних плат працівників компанії. Представник відповідача невірно відзначила, що 75 відсотків не є основною заробітною платою та носить лише заохочувальний характер оскільки кожному працівникові пунктом 3.1. договорів визначено суму заробітної плати, що є 100 відсотками заробітної плати, в які входять 75 відсотків, що не були виплачені працівникам і це є основною заробітною платою, не є премією, винагородою за підсумками роботи чи за вислугу років, надбавкою чи доплатою. Крім того, суд не бере до уваги заяву представника відповідача відносно того, що позивачі недостатньо плідно працювали, оскільки суду не надавались докази наявності зауважень чи інших дисциплінарних стягнень до будь-кого з працівників. Господарська діяльність підприємства та результат праці працівника мають значення при формуванні суми заробітної плати та не впливають на виплату вже нарахованої, за умови відсутності будь-яких дисциплінарних стягнень. Суд бере до уваги, що даними трудовими договорами визначено порядок вирішення спорів в судах України та застосовується право України. Крім того, судом встановлено, що місцем виконання даних договорів є м. Одеса, зокрема Приморський район. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному громадянину право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата, у розумінні Закону України (ст.1) «Про оплату праці», - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків). В трудовому праві, визначення поняття трудових правовідносин виходить із правового визначення трудового договору, що дається в ст. 21 КЗпП. Трудові відносини виникають із угоди між працівником і власником підприємства, чи фізичною особою, відповідно до якої працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а роботодавець - виплачувати працівникові заробітну плату, забезпечувати умови праці, дотримуючись встановлених законодавством гарантій, тощо. Статтею 97 Кодексу законів про працю та ст. 15 і 24 Закону «Про оплату праці» визначено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку; своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості. Відповідно до ст. 155 КЗпП; ст. 24 Закону «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати заробітної плати. Суд бере до уваги роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13, зокрема пункт 12 Постанови, якою встановлено, що розмір заробітної плати за працю може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати тільки в разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилась браком, та з інших передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Оскільки при зміні систем та розмірів оплати праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (ч. 3 ст. 32 КЗпП), введенні нових або зміні діючих умов оплати праці у бік погіршення (ст. 103 КЗпП) роботодавець повинен повідомити про це працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження, порушення цього строку може бути підставою для задоволення вимог працівника про оплату праці згідно з попередніми умовами за період, на який було скорочено зазначений строк попередження. У відповідності до ст. 116 КЗпП при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Суд приходить до висновку, що відповідач порушив трудове законодавство та умови трудових договорів, та заборгував наступні виплати по заробітній платі працівникам: [PERSON] за час роботи в компанії в розмірі 448 125 (чотириста сорок вісім тисяч сто двадцять п'ять) доларів США. [PERSON] за час роботи в компанії в розмірі 196 875 (сто дев'яносто шість тисяч вісімсот сімдесят п'ять) доларів США. [PERSON] за час роботи в компанії в розмірі 191 250 (сто дев'яносто одна тисяча двісті п'ятдесят) доларів США. [PERSON] за час роботи в компанії в розмірі 981 000 (дев'ятсот вісімдесят одна тисяча) доларів США. [PERSON] за час роботи в компанії в розмірі 1 102 500 (один мільйон сто дві тисячі п'ятсот) доларів США. Позивачі, уточнивши свої вимоги, просили суд зобов'язати відповідача відшкодувати їм моральну шкоду за невиплату заробітної плати у розмірі по 40 000 (сорок тисяч)грн. на кожного працівника, наголошуючи на тому, що дії відповідача по несплаті заробітної плати призвели до моральних страждань, втрати соціальних зав'язків, вони вимушені були прикладати додаткових зусиль по організації свого особистого життя та життя родин. В свою чергу представник відповідача спиралась на недоведеність спричинення моральної шкоди діями відповідача та заперечувала проти задоволення цих вимог. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В рахунок вказаних вище обставин, в абз. 1 п. 4 Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів Суд вважає, що позивачі, пред'явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну ним моральну шкоду не надали жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, не навели розрахунків, з яких би вбачалось чому саме така сума є достатньою, не доказали факту заподіянням їм моральної шкоди. За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про можливість відмовити позивачам в задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що позивачами не сплачено судовий збір за подачу позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Таким чином, позивачі повинні сплатити відповідно до ЗУ «Про судовий збір» п.2, ст.4 по 704,80 грн. кожний на користь держави, виходячи з суми заявлених вимог кожного у розмірі 40 000 грн. При поданні позовної заяви пов'язаною з трудовими правовідносинами , позивачі звільняються від сплати судового збору відповідно до п.1,ч.1,ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Оскільки суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати, суд покладає на відповідача обов'язок сплатити судовий збір у розмірі 616 700.00 (шістсот шістнадцять тисяч сімсот) гривень на користь держави. Згідно з ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Згідно з ч. 8.ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Суд вважає за можливе позовну заяву задовольнити частково стягнути з відповідача суми несплаченої заробітної плати, а в іншій частині позовних вимог відмовити.

Outcome: approved