Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В позові зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому 1 червня 2001 року шлюбі, який розірваний на підставі рішення суду від 09.07.2008 року, що набрало законної сили. Сторони є батьками сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки сторони припинили в 2005 році, і з зазначеного часу відповідач проживає в м. Ялті. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її повному утриманні; життям сина відповідач не цікавиться з того часу як залишив сім'ю, не відвідує його, участі в утриманні, вихованні не приймає, не піклується про його фізичний, розумовий, духовний розвиток, не надає і матеріальної допомоги. Виключно позивач піклується про дитину, створює необхідні для її гідної життєдіяльності умови. На підставі викладеного просить про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Крім того, просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала викладені в заяві доводи. Просить про ухвалення рішення на її користь. Представник позивача підтримала вимоги своєї довірительки. Просить про задоволення позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце вирішення справи, до суду не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить повне визнання позову і прохання вирішувати спір у його відсутність. За вказаних обставин суд у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України вважає за можливе провести судовий розгляд без участі відповідача. Представник третьої особи звернувся до суду із заявою про вирішення справи без його участі. Наведені судом обставини з урахуванням наявності письмового висновку Шевченківського відділу управління (служби) у справах дітей Запорізької міської ради, який в силу ст.19 СК України є обов'язковим при розгляді справ цієї категорії, в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність представника органу з захисту прав дітей. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, яка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина не посягатиме на права та інтереси дитини, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань В силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Як випливає з роз'яснень в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на наведені положення законодавства та роз'яснення Верховного Суду України, лише навмисні дії батьків з нехтування своїми обов'язками щодо виховання дитини можуть бути підставою для вжиття такого суворого заходу як позбавлення батьківських прав. Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу з захисту прав дітей (а. с. 45-46), який містить умовиводи про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, позитивні характеристики матері і дитини (а. с. 15, 19), інформація про наявність у позивача роботи та стабільного заробітку (а. с. 9), довідки з місця навчання та з медичного закладу за місцем проживання дитини (а. с. 10, 41), акт обстеження умов проживання (а. с. 36), підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьком своїх обов'язків щодо виховання дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує стан здоров'я й матеріальне становище дитини, а також платника аліментів, відсутність у нього інших дітей і утриманців, відсутність постійного заробітку, інші суттєві обставини. У зв'язку з викладеним суд вважає за необхідне при визначенні розміру аліментів застосувати положення ст. 183 СК України і стягнути з відповідача ? частину всіх видів його заробітку (доходу), які, на думку суду, є домірними як потребі сина в утриманні, так і майновому стану відповідача. Судовий збір відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved