Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивачі 15.06.2015 року звернулись до суду з позовом до [PERSON], треті особи: КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ЄРРЦ Філія №805, №806 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що 03 травня 1989 року Виконавчим комітетом районної ради народних депутатів м. Києва [PERSON] видано ордер [NUMBER] на жиле приміщення: двохкімнатну квартиру [ADDRESS], на сім'ю із чотирьох осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 11.12.2007 року Відділом РАЦС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно довідки форми №3 від 03.06.2015 року №5056/1 виданої КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», у згаданій квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Проте, [PERSON] не проживає у спірній квартирі більше чотирьох років, не сплачує комунальні платежі, особистих речей його в квартирі не має, спірною квартирою відповідач не цікавиться, покинувши її добровільно, що підтверджується Актом від 02.06.2015 року засвідченого ЖЕД-4. Зважаючи на викладені вище обставини, посилаючись на норми ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР, позивачі просили визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні 08.10.2015 року позивачі підтримали заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 14, 21), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивачів та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився та подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснює, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що 03 травня 1989 року Виконавчим комітетом районної ради народних депутатів м. Києва [PERSON] видано ордер [NUMBER] на жиле приміщення: двохкімнатну квартиру [ADDRESS], на сім'ю із чотирьох осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно довідки форми №3 від 03.06.2015 року №5056/1 виданої КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», у згаданій квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно Акту від 02.06.2015 року засвідченого ЖЕД-4, відповідач [PERSON] з 2011 року не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 4). Таким чином, судом встановлено, що відповідач більш як шість місяців в спірному жилому приміщенні не проживає, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні йому ніхто не чинить, а тому він втратив право користування спірним жилим приміщенням. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач не має претензій до відповідача щодо розподілу судових витрат, та не заявляє такої вимоги у позовній заяві, відтак, судові витрати у виді судового збору з відповідача не стягуються на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved