Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . На її ім`я відкриті особові рахунки з оплати комунальних послуг. Відповідач є колишнім чоловіком позивача. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2018. Влітку 2016 року відповідач виселився з квартири. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.06.2020 квартира [ADDRESS] визнана спільним сумісним майном сторін та дочки позивача - [PERSON] ; за сторонами визнано право власності на ј частку квартири за кожним, за [PERSON] - на Ѕ частку квартири. З жовтня 2016 року відповідач залишався зареєстрованим у квартирі і на нього нараховувалися комунальні послуги. Позивач сплачувала комунальні послуги. Відповідач спочатку обіцяв сплатити свою частку комунальних послуг, надати матеріальну допомогу на їх оплату, а потім повідомив, що відмовляється сплачувати комунальні послуги, оскільки ними не користується. Нещодавно сторони дійшли згоди щодо розподілу спільного майна і на підставі договору міни від 19.09.2020 відповідач передав позивачу право власності на належну йому ј частку квартири, а позивач - належну їй Ѕ частку транспортного засобу. З реєстрації в житлі відповідач знявся добровільно 03.07.2020. При укладенні договору міни позивач знову попросила відповідача компенсувати понесені за нього витрати з оплати комунальних послуг за три роки його відсутності, але відповідач категорично відмовив їй. Просить стягнути з відповідача понесені нею витрати з оплати комунальних послуг, сплачені за відповідача, за період з вересня 2017 року по червень 2020 року включно у загальному розмірі 11365,66 грн: за опалення (АТ «Криворізька теплоцентраль») за період з вересня 2017 року по травень 2020 року - 6581 грн (загальна сума оплати - 20551 грн); за утримання будинку та прибудинкової території (ПП «Домініум») за період з вересня 2017 року по вересень 2020 року - 3875 грн (при загальній сумі оплати - 11624,23 грн); за вивіз відходів (ТОВ «Екоспецтранс») за період з вересня 2016 року по липень 2020 року - 639,66 грн (при загальній сумі оплаті 2557,31 грн), а також судовий збір та витрати на правничу допомогу. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони з 14.01.2000 перебували у шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2018 розірвано. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.06.2020 визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на ј частині квартири [ADDRESS] (за кожним). Станом на 28.07.2020 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (з 30.03.2020), [PERSON] (з 20.09.2007), [PERSON] (з 11.10.2019), [PERSON] (з 28.03.2017). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із обов`язку власника квартири брати участь у сплаті комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що з 2016 року [PERSON] послугами з опалення, утримання будинку та прибудинкової території, а також з вивозу відходів не користувався. Позивачем не доведено порядок нарахування, тарифні складові тих сум, що були сплачені позивачем АТ «Криворізька теплоцентраль», ПП «Домініум» та ТОВ «Екоспецтранс». Крім того, [PERSON] не доведено наявність договірних правовідносин між сторонами та вищезазначеними підприємствами з надання комунальних послуг. При розрахунку позовних вимог позивачем не враховано, що з 2017 року в квартирі зареєстрований [PERSON] , а з 2019 року - [PERSON] . Із зазначеної довідки не вбачається, що відповідач був взагалі зареєстрований у зазначеній квартирі (позивачем не доведено період, упродовж якого відповідач був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] ). Суд зазначає, що письмові докази на а.с. 27-61, що підтверджують суми, сплачені позивачем, є нечитабельними. Крім того, позивачем не надано доказів, що підтверджують право власності відповідача на квартиру [ADDRESS] (частину квартири) у період з 2017 року по вересень 2020 року. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed