Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернулася з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 03 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №29. Від спільного подружнього життя з відповідачем [INFO] у них народилася донька, [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні характери, життєві та політичні позиції. З травня місяця 2014 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб, оскільки, такий існує лише формально. Після розірвання шлюбу бажає залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи. Жодних клопотань про слухання справи у його відсутності на адресу суду не надіслав. Як вбачається, з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, останнє місце проживання відповідача, значиться за адресою [ADDRESS]. Крім цього, у пресі було опубліковано оголошення про признячення судового розгляду та виклик відповідача у судове засідання на 14 год.20 хв. 14.02.2016 року . Відповідно до п.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка належно повідомлялася про що свідчать розписки-повідомлення. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача та згідно ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечила позивач. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 03 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 03 липня 2009 року. Від спільного подружнього життя з відповідачем [INFO] у них народилася донька, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №44. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, та те, що сторони тривалий час проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратив почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя з відповідачем є не можливе. Суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, наданий термін для примирення не принесе бажаного результату, тому його слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved