Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 213739,46 грн., та судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.02.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір про позику грошей, відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв 40700 грн. строком до 01.08.2013 року. 10.04.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір про позику грошей, відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв 98835,05 грн., строком до 28.12.2013 року. Однак після закінчення терміну виконання зобовязань за Договорами, [PERSON] грошові кошти не повернув. 04.05.2014 року [PERSON] помер. Правонаступником всіх прав та обовязків після смерті [PERSON] є його мати [PERSON] Оскільки зобовязання за Договорами позики грошей не виконані, позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялась, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.02.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір про позику грошей, відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв 40700 грн. строком до 01.08.2013 року. 10.04.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір про позику грошей, відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв 98835,05 грн., строком до 28.12.2013 року. Відповідач в строк до 28.12.2013 року грошові кошти у розмірі 139535,05 грн. позивачу не повернув. 04.05.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №376389, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №4804. 21.10.2014 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №317/2014 р. до майна померлого [PERSON] Згідно матеріалів спадкової справи 30.04.2014 року [PERSON] склав заповіт на імя [PERSON], [INFO], якому заповів все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право. 21.10.2014 року [PERSON] звернувся до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини. 21.10.2014 року до Першої Одеської державної нотаріальної контори звернулась мати померлого [PERSON] [PERSON], з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] є правонаступником всіх прав та обовязків померлого 04.05.2014 року [PERSON], а зобовязання до Договорами позики грошей померлим [PERSON] не виконані, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved