Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнень просить суд ухвалити рішення, згідно якого стягнути з Відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 38000,00грн., 3% річних у розмірі 980,71грн., інфляційні витрати в сумі 21356,00грн., а також судові витрати понесені ним при зверненні до суду. [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 15 серпня 2011 року [PERSON] взяв у Позивача в борг грошову суму у розмірі 38000,00грн, зі строком повернення 15 серпня 2014 року, про що відповідачем власноручно була складена розписка. У зазначений строк Відповідачем грошові кошти повернуті не були, що змушує Позивача звернутися до суду з відповідною позовною заявою за захистом своїх цивільних прав. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією з повідомленням (а.с.14, 15, 16). Позивач в судове засідання не зявився, але представником позивача надано до суду заяву, згідно якої останній просить цивільну справу розглядати за відсутністю представника позивача, стягнути з Відповідача на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 38000,00грн., 3% річних у розмірі 980,71грн., інфляційні витрати в сумі 21356,00грн., а також судові витрати понесені ним при зверненні до суду та у разі неявки Відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.17). З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON], 15 серпня 2011 року взяв у [PERSON] в борг грошову суму у розмірі 38000,00грн., про що Відповідачем власноручно була складена розписка (а.с.3). Грошові кошти відповідач зобовязалася повернути позивачу протягом трьох років, тобто до 15 серпня 2014 року, але до теперішнього часу грошові кошти Позивачу повернуті не були. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наведеного розрахунку Позивачем, загальна сума 3% річних від простроченої суми боргу складає 980,71грн. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, яке купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ст. 192 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні. Враховуючи, що борг надавався у гривні, необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача інфляційні витрати за весь час прострочення суми боргу у розмірі 21356,00грн., згідно наданого в позовній заяві розрахунку. Тому, враховуючи вищевикладене слід стягнути з Відповідача на користь Позивача суму заборгованості за договором позики у розмірі 38000,00грн., 3% річних у розмірі 980,71грн., інфляційні витрати в сумі 21356,00грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 603,36грн., а зайву сплачену різницю суму судового збору при поданні позовної заяви до суду у розмірі 69,17грн., повернути Позивачу. Виходячи з вище викладеного,

Outcome: approved