Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру\~аліментів, посилаючись на те, що З [PERSON] заявник перебувала в шлюбі з 14 липня 2001 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 р. шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина постійно мешкає зі позивачем, знаходиться на її утриманні. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2016 р. з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. щомісяця, до досягнення повноліття. На це час розмір аліментів, встановлених рішенням суду від 19 липня 2016 р. є недостатнім, оскільки є меншим за встановлений законом мінімум на утримання дитини. Батько дитини будь-якої участі в його утриманні не приймає, має заборгованість по сплаті аліментів. З огляду на викладене звертається до суду. Представник позивач підтримала позовну заяву. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. З [PERSON] заявник перебувала в шлюбі з 14 липня 2001 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 р. шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина постійно мешкає зі позивачем, знаходиться на її утриманні. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2016 р. з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. щомісяця, до досягнення повноліття. На це час розмір аліментів, встановлених рішенням суду від 19 липня 2016 р. є недостатнім, оскільки є меншим за встановлений законом мінімум на утримання дитини. Батько дитини будь-якої участі в його утриманні не приймає, має заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, законодавець покладає обов`язок на батьків спільно утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, умовою збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, а також те, що дитина проживає разом з матір`ю, виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, що змінився матеріальний стан відповідача, а тому суд вважає за необхідне частково збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2016 року, і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі ј частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття Докази того, що відповідач не в змозі сплачувати на дитину аліменти у зазначеному розмірі, у суду відсутні. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved