Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 28.04.2014 року та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказувала на те, що з 21 листопада 1997 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні. Сім'я не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. Однією сім'єю сторони не проживають з квітня 2014 року, на даний час спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення не бажає, спору щодо поділу спільного майна та про місце проживання дітей не має. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 листопада 1997 року виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 51. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, пояснюючи, що їх сімейні відносини не можливо зберегти, оскільки протягом усього сумісного життя з відповідачем, терпіла від нього знущання та побої через бажання відповідача контролювати її поведінку, безпідставні ревнощі, а також небажання утримувати її матеріально, хоча відповідач наполіг на звільненні її з роботи. На даний час вона проживає окремо у своєї сестри. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]» Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнав, однак заперечував причини припинення шлюбних стосунків, зазначених позивачем. Повідомив, що дійсно вони мешкають окремо з квітня 2014 року, позивач сама покинула їх будинок та переїхали жити до сестри. Дійсно у них виникали сварки через небажання позивача розуміти та поважати його, вона постійно вимагала у нього гроші, хоча у нього були матеріальні труднощі, кредитні зобов'язання, однак намагався належним чином вирішувати побутові потреби. Він не заперечував факт застосування фізичного насильства, однак лише у випадках, коли дружина провокувала його. Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який укладений 21.11.1997 року та зареєстрований виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 51, дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається з копій свідоцтв про народження, відповідно, серії [NUMBER] від 25.11.2002 року та серії [NUMBER] від 20.05.1998 року (а.с.9). Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в ході розгляду справи знайшли підтвердження викладені в позові обставини, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved