Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про захист прав споживача. У своєму позові позивач вказала,що 12.05.2006 року вона підписала заяву про видачу кредиту, згідно якої їй були надані кредитні кошти в сумі 2 483 грн. строком на 12 місяців по 14.05.2007 року включно для купівлі мобільних телефонів. Відсоткова ставка за кредитом склала 2,09 % в місяць. За кредитними умовами погашення слід було здійснювати щомісячно в період з 21 по 28 число кожного місяця в сумі 236,51 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших витрат. Позивачем декілька разів були внесені кошти для погашення заборгованості за кредитом у 2006 році. Проплати були припинені у зв'язку зі скрутним становищем. Позивач є багатодітною матір'ю, має трьох неповнолітніх дітей. З 2002 року і до липня 2014 року вона знаходилась у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами. Після закінчення відпустки позивач у липні 2014 року приступила до виконання своїх обов'язків за місцем роботи МКП «Основані». На сьогоднішній день позивач отримує зарплату через ПАТ КБ «Приватбанк». 29.08.2014 року в день нарахування зарплати відповідач самостійно провів списання з карткового рахунку позивача суми коштів в розмірі 503,75 грн. на погашення заборгованості за кредитом, про що позивачу на мобільний телефон було відправлено відповідачем СМС повідомлення. Після цього 19.09.2014 року так само відповідачем були зняті кошти з рахунку позивача в сумі 43,76 грн. та 25.09.2014 року були зняті кошти в розмірі 802,76 грн. Таким чином, загальна сума знятих з рахунку позивача коштів становить 1350,27 грн. Позивач вважає дії ПАТ КБ «Приватбанк» протиправними та необґрунтованими. Дія картки 12 місяців і кінцева дата погашення 14.05.2007 року. Останній платіж заборгованості по кредиту був здійснений позивачем у 2006 році. Тому, позивач вважає, що відповідачем був пропущений строк позовної давності. Дії відповідача погіршили становище позивача, поставили її в скрутне становище. Їй довелося шукати додаткові кошти для сім*ї, що призвело до моральних страждань. У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 1350,27 грн. 17.12.2014 року позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просить застосувати строк позовної давності до дій ПАТ КБ «Приватбанк». Визнати дії Привабанк» протиправними у зв'язку зі спливом строків позовної давності і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» 2668,79 грн.,які списані були вже після подачі даного позову до суду: 23.10.2014 р. - 663,08 грн. та 31.10.2014 р. - 655,44 грн, що разом становить 1318,52 грн. Тому, загальна сума знятих з рахунку позивача коштів становить 2668,79 грн. У судовому засіданні представник позивача позов та уточнений позов підтримав і просить його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю і суду пояснив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено два правочину. Перший - 12.05.2006 року, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 2483 грн. для купівлі трьох мобільних телефонів Другий правочин - 09.07.2014 року про надання банківських послуг, на підставі чого [PERSON] була оформлена картка для виплат заробітної плати. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта. Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з взаємопов'язаними правами та обов'язками. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення представників сторін, позивача, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли правовідносини з приводу укладання кредитного договору та договору з надання банківських послуг. Так,12.05.2006 року [PERSON] підписала заяву про видачу кредиту, згідно якої їй були надані кредитні кошти в сумі 2 483 грн. строком на 12 місяців по 14.05.2007 року включно для купівлі мобільних телефонів. Відсоткова ставка за кредитом склала 2,09 % в місяць. 09.07.2014 року [PERSON] була оформлена картка для виплат заробітної плати. Відповідач наполягає, що банк діяв на підставі закону і згідно Умов та Правил надання банківських послуг, з якими була ознайомлена позивач [PERSON] Із п.3.2.5 Умов надання споживчого кредиту та Правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт банку доручає банку здійснювати списання коштів з рахунку клієнта в межах сум, що підлягають сплаті, а також списання коштів з картрахунку (договірне списання) у разі настання термінів платежів по інших договорам. Суд вважає, що відповідач на законних підставах мав право на договірне списання з карткового рахунку позивачки її заборгованості за кредитним договором від 12.05.2006 р. в межах строку позовної давності. Однак, посилання представник відповідача на те, що [PERSON] була ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту та Правилами надання банківських послуг, про що свідчить підпис [PERSON] на її заяві, суд не узяв до уваги, оскільки такий підпис [PERSON] на Умовах надання споживчого кредиту відсутній і відсутні докази того, що саме з такими Умовами, які позивач додав до свого позову, була ознайомлена [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості, який зроблено відповідачем, встановлено, що станом на 11.11.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 18 780,54 грн. Проти існування заборгованості не заперечувала і сама позивач, яка вказала у своєму позові, що припинила погашати заборгованість у зв'язку із скрутним становищем, бо в неї троє дітей. Відповідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У судовому засіданні представник позивача наполягав на тому,що відповідачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором. Просив застосувати до відповідача наслідки порушення строків позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст..258 ЦК України позовна давність тривалістю в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки, зокрема пені і штрафу. Відповідно до ст..267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики разом з нарахованими процентами у відповідності до ст.1048 ЦК України, що підлягає сплаті. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (з послідуючими змінами та доповненнями) споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. У п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга визначена як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч, 1. п. 7 ч, 3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Забороняється як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Крім цього, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.31 постанови № 5 від 30.03.2012 року, враховуючи положення п.7 ч.3 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у справі. Таким чином, у судовому засіданні позов [PERSON] знайшов свої докази і обгрунтування і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved