Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом,зазначила,що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON],від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2012 року було задоволено позовні вимоги про визначення місця проживання дітей разом з нею. Добровільно виконувати рішення суду відповідачі відмовляються,але постановою ВДСВ Черняхівського РУЮ від 08 листопада 2013 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження,оскільки визначення місця проживання дітей не є примусовим заходом виконання рішення. 17 вересня 2014 року позивач подала заяву про зміну позовних вимог та просить задовольнити позов,відібрати дітей у відповідачів та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітків(доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши наведеними в позовній заяві обставинами. Додала,що в даний час вона має власне житло,характеризується позитивно,працює в м.Києві, її третя дитина відвідує дошкільний навчальний заклад. Зазначила,що нею дітям будуть створені всі умови для проживання та їх виховання та з часу передачі їй дітей вона змінить місце роботи та знайде роботу в м.Андрушівка. Відповідачі чинять їй перешкоди у спілкуванні з дітьмі та вона не може безперешкодно виконувати свої батьківські обовязки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що діти постійно проживають разом з ним,перебувають на його утриманні,відвідують навчальні заклади. Ним створені всі умови для проживання дітей та він та [PERSON] докладають всіх зусиль для їх виховання. Позивач навпаки,за час окремого проживання лише декілька разів відвідувала дітей та взагалі діти не бажають проживати разом з нею.В даний час в провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває на розгляді цивільна справа за його позовом до [PERSON] про зміну місця проживання дітей.Вважає,що передача дітей матері буде загрожувати їх життю та здоровю. Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що діти постійно проживають разом з [PERSON] та перебувають на його утриманні,відвідують навчальні заклади. [PERSON] створені всі умови для проживання дітей та вона та [PERSON] докладають всіх зусиль для їх виховання. Позивач навпаки,за час окремого проживання лише декілька разів відвідувала дітей та взагалі діти не бажають проживати разом з нею.В даний час в провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває на розгляді цивільна справа за його позовом до [PERSON] про зміну місця проживання дітей.Вважає,що передача дітей матері буде загрожувати їх життю та здоровю. Просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін,думку прокурора та представника Андрушівської РДА, які вважають позов таким, що підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи, суд встановив: [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2012 року було задоволено позовні вимоги про визначення місця проживання дітей разом з позивачем. Добровільно виконувати рішення суду відповідачі відмовляються, постановою ВДСВ Черняхівського РУЮ від 08 листопада 2013 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки визначення місця проживання дітей не є примусовим заходом виконання рішення. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. [PERSON] рідна баба дітей. Відповідач [PERSON] працездатний, інших утриманців, яких він повинен утримувати по закону не має. Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулюються ст.ст.160-162,180,182,183,191 СК України. При вирішенні спору суд виходить з наступних міркувань : - згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог. - згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування - згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Таким чином при вирішенні справи суд приймає до уваги лише докази,які стосується предмету спору,а саме : яким органом визначено місце проживання неповнолітніх дітей та чи є на даний час обставини,коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Судом встановлено,що рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2012 року визначено місце проживання неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. разом з позивачем(а.с.4-5).Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 18 вересня 2013 року вказане рішення залишено без змін (а.с.6-7). Постановою ВДСВ Черняхівського РУЮ від 08 листопада 2013 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження,оскільки визначення місця проживання дітей не є примусовим заходом виконання рішення (а.с.11). Згідно довідки Горбулівської сільської ради неповнолітні діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO],зареєстровані та проживають в с.горбулів,вул..1 Травня 16 Черняхівського району Житомирської області разом з [PERSON] (а.с.88). Згідно актів обстеження,витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно позивач має на праві власності жилий будинок в с.Лісівка по вул. 1 Травня 18 Андрушівського району Житомирської області,який утримується в належному стані та перешкод для проживання в ньому дітей не має (а.с.137, 190-191,193,249). Згідно довідки ТОВ «Фоззі-Фуд» [PERSON] працює в товаристві на посаді помічника кухаря (а.с.196). Згідно довідок УТАЗ УМВС України в Житомирській області,Андрушівської ЦРБ , [PERSON] до кримінальної,адміністративної відповідальності не притягувалася,на обліку у нарколога або психіатра не перебуває (а.с.201-202). Згідно ухвал Черняхівського районного суду Житомирської області в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] Леонідовича про стягнення аліментів та зміну місця проживання дітей (а.с.233-238). Інші докази,в тому числі покази свідків щодо умов проживання дітей в даний час,характеристики відповідачів,дітей суд до уваги не приймає,оскільки вони не стосуються предмету спору та можуть бути використані Черняхівським районним судом Житомирської області при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] Леонідовича про стягнення аліментів та зміну місця проживання дітей. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові,моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна,крім тих випадків,коли є виняткові обставини,бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачами не доведено,що залишення дітей для проживання разом з позивачем створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить їх інтересам. Виняткових обставин,за яких діти можуть бути розлучені зі своєю матір`ю в судовому засіданні не встановлено. Таким чином,оцінивши дослідженні докази в їх сукупності, суд задовольняє позов часткого, відбирає у [PERSON] неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягує з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітків (доходів),але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття кожного з дітей. В задоволенні позову в частині відібрання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у [PERSON] суд відмовляє за безпідставністю позовних вимог,оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено,що діти проживають разом з [PERSON]. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів та на користь позивача 243 грн. 60 коп. судових витрат. Враховуючи,що на час винесення рішення суду діти продовжують проживати разом з [PERSON],суд рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання не допускає.

Outcome: partial