Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачі 17.12.2013 року звернулись до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Леніна с.Дмитрівка Березанського району Миколаївської області, правонаступником якого є ПСП «Дмитрівка» с.Дмитрівка Березанського району Миколаївської області, розміром 8,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке вона отримала як член КСП ім.Леніна. Заповіту на випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] не залишила. Спадкоємцями майна [PERSON] є позивачі [PERSON] та [PERSON] як чоловік і дочка померлої, та її неповнолітній син [PERSON], які відповідно до ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а [PERSON] на день смерті спадкодавця був малолітнім. Інший спадкоємець за законом - її дочка [PERSON] померла [INFO]. 05.12.2013 року вони звернулися до Березанської держнотконтори Миколаївської області для належного оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, де нотаріусом їм було роз'яснено, що для видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом їм необхідно надати оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай). Відділом Держземагенства їм було відмовлено у видачі дублікату Сертифікату на право на земельну частку (пай) мотивуючи тим, що видача оригіналів та дублікатів сертифікатів на право на земельну частку (пай) нормами чинного законодавства спадкоємцям не передбачено. Оскільки оригінал правовстановлюючого документу у них відсутній і вони мають на руках лише його копію, то при зверненні до нотаріальної контори 09.12.2013 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, їм нотаріусом було роз'яснено про неможливість нотаріального оформлення спадщини та їх право на звернення до суду про визнання права на земельну частку (пай). Посилаючись на викладені обставини, та зазначивши, що на даний час земельна частка (пай), належна померлій [PERSON], перебуває в користуванні ФГ «Журівське» с.Журівка Березанського району Миколаївської області, позивачі просять визнати за ними - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці за кожним у порядку спадкування, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП « Ім. Леніна», с. Дмитрівка Березанського району Миколаївської області, правонаступником якого є ПСП «Дмитрівка», с. Дмитрівка Березанського району Миколаївської області, у розмірі 8,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю - [PERSON], яка померла [INFO], на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК №0139260, виданого Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області 27.09.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14.10.1996 року за №3001. В судовому засіданні позивачі позов підтримали посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, на задоволенні позову наполягали. Представники відповідачів Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та ПСП «Дмитрівка» в судове засідання не з'явилися, надали до суду письмові заяви від 08.01.2014 року (а.с.37-38) про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи ФГ «Журівське» в судовому засіданні з позовними вимогами погодився. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.4), на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0139260, виданого Березанською районною державною адміністрацією 27.09.1996 року та зареєстрованого 14.10.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №3001, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Леніна с.Дмитрівка Березанського району Миколаївської області, правонаступником якого є ПСП «Дмитрівка» с.Дмитрівка Березанського району Миколаївської області, розміром 8,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), і яка знаходиться в невитребуваних паях земель запасу Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та в користуванні ФГ «Журівське» с.Журівка Березанського району Миколаївської області. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом ксерокопією вказаного Сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.16), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Дмитрівською сільською радою Березанського району Миколаївської області 03.03.1997 року (а.с.7), довідками Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 10.12.2013 року (а.с.17-18), довідками відділу Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області від 05.12.2013 року (а.с.19,21) та відповіддю відділу Держземагенства у Березанському районі від 30.12.2013 року на запит суду від 24.12.2013 року (а.с.35). Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 03.03.1997 року Дмитрівською сільською радою Березанського району (а.с.7), свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.01.2006 року Дмитрівською сільською радою Березанського району (а.с.8) та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.01.1991 року Дмитрівською сільською радою Березанського району (а.с.12), померла [PERSON] є дружиною позивача [PERSON], матір'ю неповнолітнього [PERSON] та позивачки [PERSON] Таким чином, відповідно до ст.1261 ЦК України позивачі та неповнолітній [PERSON] мають право на спадкування за законом у першу чергу. З довідки, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 02.12.2013 року (а.с.15) вбачається, що [PERSON] дійсно постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 2005 року по день смерті [INFO]. За цією адресою на день смерті спадкодавця разом із нею постійно проживали та були зареєстровані : чоловік [PERSON], дочка [PERSON] та син [PERSON] - з 2005 року по час видачі довідки; дочка [PERSON] - з 2005 року по день смерті [INFO]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Дмитрівською сільською радою Березанського району Миколаївської області [INFO], підтверджується, що дочка [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а [PERSON] був малолітнім на день смерті своєї матері, тому відповідно до ч.ч.3, 4 ст.1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Таким чином, на підставі ст.ст.1216, 1218 ЦК України до позивачів та неповнолітнього [PERSON] переходять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, зокрема, право на земельну частку (пай). Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Разом з тим, у позивачів відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який би підтверджував їх право та право неповнолітнього [PERSON] на належну їм земельну частку (пай), і отримати його в несудовому порядку їм не виявилося можливим, що підтверджується відповіддю Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області (а.с.20), в зв'язку з чим, як випливає з досліджених судом письмових роз'яснень Завідувача Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області, позивачам, по суті, відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. За таких обставин, суд вважає, що майнові права позивачів порушуються, оскільки вони не можуть розпорядитися належним їм майном, і визнає обґрунтованим та правомірним їх звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів виходячи з положень ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], який діє від свого імені та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON], та [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтвердженими дослідженими в судовому засіданні доказами, в зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved