Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON], [PERSON], про відшкодування шкоди внаслідок ДТП мотивуючи тим, що 17.05.2013р. на перехресті вулиць 295 Стрілецької дивізії та площі Свободи в м.Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобілі [NUMBER], власником якого є [PERSON] та автомобіль ФОРД С-Макс, держ.ном.ВТ4351АІ, власником якого є [PERSON] В результаті події, протиправними діями відповідача [PERSON], який був за кермом авто [NUMBER], було пошкоджено належний позивачці автомобіль ФОРД С-Макс, держ.ном.ВТ4351АІ, відновлювальний ремонт якого коштував позивачці 11958,59 грн. За попередньою домовленістю [PERSON] пообіцяв відшкодувати вартість відновлювального ремонту авто, що належить позивачу. Позивач, за власний кошт, здійснивши відновлювальні роботи належного їй автомобіля, звернулася до [PERSON] з пропозицією відшкодувати їй витрачені нею грошові кошти з ремонту авто, але останній відмовився відшкодовувати збитки у розмірі 11958,59 грн. Позивач вважає такі дії відповідачів не законними, у звязку із чим просила суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно в рівних частинах збитки понесенні нею у розмірі 11958,59 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 23.12.2014 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». В ході розгляду справи, позивач відмовилась від позовних вимог, заявлених до [PERSON] і просила закрити провадження у справі в частині заявлених позовних вимог до нього. Ухвалою суду від 11.03.2015 року відмову позивача прийнято, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] закрито. Заявою від 11.03.2015 року позивач виклав позов у новій редакції, у якій остаточно просила суд стягнути з відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 11958,59 грн., яким було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] Також позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON] грошову компенсацію завданої їй моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях в сумі 10000,00 грн. та витрати повязанні з оплатою судового збору. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені остаточні позовні вимоги, просили їх задовольнити. У подальшому у судове засідання не зявилися, заявою від 04.06.2015р. представник позивачки просив суд завершити розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надсилав. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог до його довірителя, мотивуючи тим, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП не встановлена у передбаченому законом порядку. У подальшому представник у судове засідання не зявився, заяв та клопотань про неможливість закінчення розгляду справи у його відсутності чи відсутності [PERSON] до суду не надходило. Представник відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У поданій до суду заяві від 11.03.2015 року просив справу вирішити без його участі із урахуванням поданих раніше заперечень проти задоволення позовних вимог. У запереченнях від 10.02.2015 року позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала, оскільки відсутні докази вини останнього. Окрім цього, розмір завданої позивачу матеріальної шкоди є меншим, від заявленого в позові, що встановлено звітом №8765 від 31.07.2013р. з оцінки транспортного засобу позивачки, складним ФОП [PERSON] За викладених обставин, суд вважає за можливе вирішити справу без участі сторін, на підставі наявних у справі даних та доказів, раніше наданих пояснень, що відповідає вимогам ст.ст. 157,158,169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 17.05.2013р. о 08.05 год. в м.Херсоні відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом «RENAULT 19» державний номер [NUMBER] та рухаючись по площі Свободи у м. Херсоні, здійснив виїзд з другорядної дороги на головну вулицю 295 Стрілецької Дивізії, не надавши при цьому переваги в русі автомобілю Форд державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], в результаті чого автомобіль позивачки, Форд державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження, а саме: пошкодження лівого переднього бамперу, лівого переднього крила та лівого переднього диска колоса. Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 17.05.2013р. серія АГ2 №833002 складеним за статтею 124 КУпАП відносно [PERSON], схемою пригоди, складеною 17.05.2013р. о 08.45год. за підписом [PERSON], [PERSON] та понятих, протоколом огляду та перевірки технічного стану ТЗ від 17.05.2013р., довідкою №9200387 про дорожньо-транспортну пригоду, калькуляцією №КА-004425 від 15.05.2014р., звітом №8765 від 31.07.2013р. з оцінки транспортного засобу. Відповідно до листа Управління Державтоінспекції УМВС України в Херсонській області від 17.03.2015р. №6/11-2420 та від 12.05.2014р. №6/11-5604, матеріали вказаного адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] було направлено за місцем проживання останнього до відділення ДАІ Балтського району Одеської області для обліку та подальшої передачі до суду для розгляду та прийняття рішення. Інформація про результати розгляду вказаних матеріалів до УДАІ УМВС України в Херсонській області не надходила. Згідно відповідей Балтського районного суду Одеської області на запити Суворовського районного суду, відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та представника позивачки, до Балтського районного суду Одеської області впродовж 2013-2014рр. матеріали про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] не надходили та відповідно не розглядалися і не вирішувались. Таким чином, судом встановлено відсутність преюдиціального доказу вини відповідача [PERSON] у завданні шкоди позивачеві, тому посилання позивачки на вину відповідача та заперечення відповідачів щодо цього підлягають перевірці судом на загальних підставах доказування. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. З матеріалів про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, оформлених стосовно гр.[PERSON], вбачається, що в момент ДТП останній на відповідній правовій підставі керував автомобілем [NUMBER] рухався по другорядній дорозі по площі Свободи у м. Херсоні і, виконуючи виїзд на головну дорогу по вулиці 295 Стрілецької Дивізії, не надав переваги в русі автомобілю Форд держ.ном. ВТ4351АН під керуванням позивачки. Зазначені дії відповідача [PERSON] є протиправними, оскільки вчинені ним в порушення п.16.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Згідно п. 16.11. ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Доказів того, що відповідачем була завдана шкода автомобілю позивача внаслідок непереборної сили або умислу позивача, судом встановлено не було. В силу вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тож, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди позивачу, завданої в результаті протиправних дій [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на час здійснення ДТП, що знаходяться в причинно-наслідковому звязку із шкодою, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються дослідженими матеріалами справи і не спростовуються доводами відповідачів. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальник не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Матеріалами справи підтверджується і не заперечується представником ПАТ «УОСК» 19 липня 2013 року на адресу АТ «УОСК» від позивача надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Даною заявою АТ «УОСК» було повідомлено про ДТП, що трапилася 17.05.2013 року в м. Херсоні за участю автомобілів [NUMBER] та ФОРД С-Макс, держ.ном.ВТ4351АІ. Станом на 17.05.2013 року відповідальність водія автомобіля [NUMBER], була застрахована в АТ «УОСК» за полісом №АС/2591240 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За результатами огляду пошкодженого майна в ДТП, а саме автомобіля належного позивачу, що проведено представником страхової компанії, ФОП [PERSON] було складено звіт №8765 з оцінки транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля ФОРД С-Макс, держ.ном.ВТ4351АІ, склала 3724,10 грн. Відповідач ПАТ «УОСК» у своїх запереченнях вважає, що оскільки вина водія, що спричинив шкоду у встановленому законом порядку не підтверджена, то у страхової компанії відсутні підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. В разі підтвердження вини водія автомобіля [NUMBER], розмір відшкодування, який може бути здійснений АТ «УОСК» становить 3724,10 грн., тобто розмір, що визначений у звіті №8765 складений ФОП «[PERSON] На час розгляду справи страхове відшкодування ПАТ «УОСК» на користь [PERSON] не здійснено. При визначенні розміру матеріальної шкоди, яка була завдана позивачці неправомірними діями відповідача [PERSON], суд виходить з доказів, якими встановлено обсяг пошкоджень та необхідних (проведених) відновлювальних робіт, з доказів, якими встановлена вартість відновлювальних робіт та запчастин на момент проведення ремонту 15.05.2014р., а також з доказів фактично понесених позивачкою витрат на проведення цих робіт, а саме з довідки про ДТП, протоколу огляду та перевірки технічного стану ТЗ від 17.05.2013р., довідки №9200387 про дорожньо-транспортну пригоду, калькуляції №КА-004425 від 15.05.2014р., акту виконаних робіт №ЗА 0001321 від 18.06.2014р., квитанції №QS000029488001 від 29.05.2014р., звіту №8765 від 31.07.2013р. з оцінки транспортного засобу (в частині обсягу пошкоджень та необхідних відновлювальних робіт). При цьому, суд не приймає до уваги висновки звіту №8765 від 31.07.2013р. з оцінки транспортного засобу в частині визначення розміру завданої позивачці матеріальної шкоди, оскільки в цій частині звіт ґрунтується на цінах, які існували на момент його складення 31.07.2013р., а відновлювальні ремонтні роботи позивачка проводила у травні червні 2014р. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3). Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України від 01.07.2004р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Системний аналіз п. 32.7 ст. 32 указаного Закону, ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди встановленої на час розгляду справи. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2014 р. у справі N 6-49цс14). Підсумовуючи викладене, суд, враховуючи, що протиправними діями [PERSON] було спричинено майнову шкоду позивачу, станом на 17.05.2013 року відповідальність водія автомобіля [NUMBER], була застрахована в АТ «УОСК» за полісом №АС/2591240, обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 50000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, розмір шкоди, що заявлений позивачем та перевірений судом не перевищує розміру страхового відшкодування та становить 11958,59 грн., таке страхове відшкодування на час розгляду справи страховиком не виплачено, відсутність доказів про розмір шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, що належить позивачу, приходить до висновку, що з відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» стягненню підлягає майнова шкода в повному обсязі в сумі 11958,59 грн. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., суд вважає що в силу вимог ст.ст. 1166,1167,1187 ЦК України та з огляду на встановлені у цій справі обставини, у позивача виникло право вимоги до [PERSON] Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує вимоги ст. 23 ЦК України, а також характер, тривалість і обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, її вік, стан здоров'я, матеріальні можливості, ступінь вини відповідача, та виходячи з вимог розумності і справедливості вважає можливим задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON]\~\~ Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені ним та документально підтвердженні судові витрати. Судом встановлено, що понесені та документально підтвердженні судові витрати позивачем складаються із судового збору у розмірі 243,60 грн., тож з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., а з кожного по 121,80 грн.

Outcome: partial