Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить встановити ступінь вини відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 99 % та стягнути із [PERSON] матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в сумі 19 894,79 грн., витрати на проведення оцінки збитків у розмірі 800,00, витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 13.05.2012 року об 11 год. 42 хв. на бул. Перова в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», т.н.з. [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, виконуючи поворот з другої смуги праворуч через першу смугу на тротуар для паркування, в результаті створив аварійну ситуацію, а саме створив перешкоду для прямолінійного руху транспортного засобу в першій смузі та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21099», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в першій смузі. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі звіту незалежної оцінки № В1110 від 14.05.2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ-21099» д.н.з. [NUMBER] становить 19 894,79 грн. Також нею понесені витрати на правову допомогу адвоката, послуги якого склали у розмірі 4 000,00 грн., що відноситься до судових витрат. Вартість експертного дослідження становить 800,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.07.2015 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (а.с. 42). Сторони та третя особа в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. При цьому від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутності, в заяві вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали справ про адміністративні правопорушення, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із адміністративних матеріалів № 2604/12316/2012 та 2604/12318/2012, відповідно протоколів про адміністративне правопорушення від 13.05.2012 року серії СН1 № 094965 та СН1 № 094964, складених відносно [PERSON] та [PERSON], 13.05.2012 року об 11 год. 42 хв. в м. Києві по бульвару Перова, 23 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Тойота» н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER], є позивач (а.с. 5). Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії СН1 № 094964 від 13.05.2012 року, [PERSON] 13.05.2012 року об 11 год. 42 хв. в м. Києві по бульвару Перова, 23, керуючи автомобілем «Тойота», т.н.з. [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим заподіяв матеріальні збитки. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2012 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. в дохід держави. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії СН1 № 094965 від 13.05.2012 року, [PERSON], 13.05.2012 року об 11 год. 42 хв. в м. Києві по бульвару Перова, 23, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER], не врахував дорожню обстановку під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, у разі виникнення небезпеки для руху, перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки автомобіля, або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Тойота», т.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим заподіяв матеріальні збитки. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. в дохід держави. Дана постанова суду залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2012 року. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку № В1110 від 14.05.2012 року складеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. [NUMBER], становить 17 322,06 грн. (а.с. 10-15). За проведення вищезазначеної оцінки розміру матеріального збитку позивачем сплачено кошти в сумі 800,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № В1110 від 14.05.2012 року виданою ФОП [PERSON] (а.с. 9). Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки серед іншого є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, а згідно ч. 2 ст. 1190 ЦК України за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Постановами Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2012 року встановлено, що під час вищевказаної події ДТП [PERSON] порушив п. п. 12.1, 12.3 ПДР, [PERSON] порушив п. 10.1 ПДР. Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Пунктом 12.3 ПДР визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Зі схеми місця ДТП убачається, що гальмівний шлях автомобіля «ВАЗ 21099» до місця зіткнення транспортних засобів становить 20,10 м. З письмових пояснень учасників ДТП убачається, що [PERSON] 13.05.2012 року об 11 год. 42 хв. на автомобілі «Тойота» рухався по бульвару Перова зі сторони району Троєщина у середній (другій) смузі руху проїзної частини та здійснював маневрування (перестроювання) через першу смугу руху (по якій прямолінійно рухався автомобіль ВАЗ) з метою виїзду за правий край проїзної частини для паркування. Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Разом з тим, відповідно до вимог п. 10.3 ПДР, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. Отже, [PERSON] здійснюючи поворот направо з другої смуги руху не переконався у відсутності наявної перешкоди для здійснення такого маневру. З висновку автотехнічного експертного дослідження від 20.08.2012 року, складеного експертом ТОВ Агенство незалежної експертизи «ЕКАС» убачається, що у вищезазначеній дорожній обстановці водій [PERSON] за вказаних обставин зміщення (маневрування) автомобіля «Тойота» на смугу руху керованого ним автомобіля ВАЗ не мав технічної можливості односторонніми діями уникнути зіткнення (контактування) цих автомобілів і у діях водія [PERSON] з технічної точки зору не вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України; причинного зв'язку між діями водія [PERSON] та наступним зіткненням цього автомобіля з автомобілем «Тойота» з технічної точки зору не вбачається (а.с. 32). При цьому дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. п. 10.1, 10.3 ПДР з технічної точки зору і зазначена невідповідність знаходиться в причинному зв'язку зі скоєнням даної ДТП (а.с. 22-32). Як зазначено вище, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно [PERSON], останньому також інкримінується порушення вимог п. 12.1 ПДР України, відповідно до якого [PERSON] мав обрати враховуючи дорожню обстановку безпечну швидкість, яка б дозволяла у разі виникнення перешкоди для руху безпечно знизити швидкість, або ж зупинити транспортний засіб, що також підтверджено постановою Апеляційного суду м. Києва. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] допустили різні за характером порушення правил дорожнього руху та обидва притягнуті до адміністративної відповідальності, тому підлягає частковому задоволенню вимога позивача про встановлення ступеню вини відповідача щодо заявленого розміру. Виходячи із вказаних обставин суд вважає, що ступінь вини [PERSON] щодо зіткнення автомобілів був значно вище, ніж вини водія [PERSON] і становить 90 %, оскільки б при дотриманні відповідачем вимог п. п. 10.1 та 10.3 ПДР України, якими передбачено, що перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися у безпеці руху та що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортному засобу, що рухається в попутному напрямку по тій смузі на яку він має намір перестроїтися, дорожньо-транспортна пригода могла б не відбутися. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню частково, у зв'язку з чим із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню у відшкодування майнової шкоди завданої пошкодженням автомобіля у розмірі 15 589,85 грн. (90 % від суми 17 322 грн. 06 коп.) та понесені витрати по оплаті проведення послуг спеціаліста щодо визначення розміру матеріальної шкоди в сумі 720,00 грн. (90 % від суми 800 грн.) Вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки в підтвердження цього будь-яких доказів суду не надано. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial