Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернулись до суду із позовом, яким просили суд визнати за нею право власності на садовий будинок, який розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Визирської сільської ради, Визирський садовий масив, садове товариство «Продмаш», [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] померлого [INFO] року. Крім того, позивач, посилаючись на те, що орган нотаріату безпідставно не видав свідоцтво про право на спадщину, просила суд зобов'язати орган нотаріату видати свідоцтво про право на спадщину. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідачів подали заяви про розгляд справи у свою відсутність, однак орган нотаріату заперечував проти задоволення позову, а орган місцевого самоврядування позов визнав в повному обсязі. Суд неодноразово, в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснювалось позивачу, що суд сприяє сторонам у здійсненні їх прав та процесуальних обов'язків, право просити суд витребувати чи забезпечити той чи інший доказ, роз'яснювалось позивачу право на заміну неналежного відповідача, чи залучення співвідповідача по справі, однак позивач таким правом не скористався, вважав склад відповідачів вірним, обсяг доказів таким, що є достатнім для ухвалення рішення по справі. В силу ст. 33 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно вирішувати питання складу відповідачів (співвідповідачів) без належної на то згоди позивача. Судом самостійно було вжито заходів щодо встановлення кола спадкоємців, зокрема направлено запит до нотаріальної контори щодо надання спадкової справи до майна [PERSON] померлого [INFO] року, однак орган нотаріату відмовив у наданні спадкової справи пославшись на необхідність ухвали суду, яка в силу положень ст. ст. 133, 137 ЦПК України може бути ухвалена лише за письмовим клопотанням сторони. На неодноразові роз'яснення суду від позивача такого клопотання не надійшло. Суд неодноразово роз'яснював позивачу необхідність подання доказів по справі до початку судового розгляду. В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і заявленого предмету, і не вправі виходити за їх межі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого 04.11.2009 року Комінтернівською районною державною адміністрацією Одеської області, належала земельна ділянка [NUMBER], площею 0,112 га, у межах згідно з планом, територія Визирської сільської ради, Визирський садовий масив, садове товариство «Продмаш», [ADDRESS], цільове призначення «для ведення садівницва». За життя [PERSON] на вищевказаній земельній ділянці в 1989 році побудував садовий будинок, що вбачається зі змісту технічного паспорту, виготовленого Комінтернівським БТІ станом на 25.03.2014 року. Зі змісту відповіді Комінтернівського БТІ від 03.12.2014 року право власності [PERSON] на вказаний садовий будинок не зареєстровано. Зі змісту відповіді позивача вбачається, що погосподарські книги на садові будинки, що перебувають за межами с. Визирка, у Визирській сільській раді не ведуться, отже реєстрації спірного садового будинку не має. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З пояснень позивача вбачається, що вона є єдиною спадкоємицею до майна [PERSON], померлого [INFO] року, інші спадкоємці відмовились від спадщини, проте суд позбавлений можливості перевірити даний факт, з вищевикладених підстав. Постановою від 25.05.2014 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину (садовий будинок), що залишився після смерті [PERSON], за відсутності (не поданням позивачем) правовстановлюючого документу. Отже, матеріали справи не містять доказів реєстрації садового будинку за життя спадкодавця. Предметом спору є визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування за законом, в межах якого перевірки судом підлягає наявність/відсутність права власності спадкодавці на спірний садовий будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах, або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Разом із тим, оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачено видачу свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, то позивачі тільки в судовому порядку мають можливість довести своє право на спадщину. Суд дійшов до висновку, що матеріалами справи повністю доведено той факт, що за життя спадкодавець не здійснив реєстрації свого права власності на спірний садовий будинок, і позовні вимоги є безпідставними. Суд вважає, що позовні вимоги до органу нотаріату заявлені безпідставно, оскільки позивач не оспорює будь- яких дій нотаріуса, а предметом спору є фактичний спір про право на спадщину, де відповідачами можуть бути інші спадкоємці, або орган місцевого самоврядування (у певних випадках). Отже позивач невірно визначив відповідача по справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (Постанова ВСУ № 7) зазначено: «У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі». Суд не приймає до уваги визнання органом місцевого самоврядування позову, оскільки третя особа не наділена правом та обов'язком визнавати позовні вимоги, більш того це суперечить встановленим обставинам справи. Отже підстав для задоволення позову не має. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed