Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та після уточнення своїх позовних вимог (а.с. 69) просить суд: - встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS]. - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за законом, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] у вигляді 1/2 частини вказаного житлового будинку; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право вимоги на грошові кошти у сумі 45570,00 грн. в порядку спадкування за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №2-2834/10 від 10 вересня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики та відсотки. Позивач надала до суду письмову заяву (а.с.72) відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Мологівської сільської ради у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву (а.с. 28), в якій просить справу розглядати без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], яке видано виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області [INFO], актовий запис за №37. Родинні відносини позивача з батьком підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Мологівською сільською радою, Білгород- Дністровського району Одеської області 16 жовтня 1976 року, актовий запис за № 54, де у графі батько вказано [PERSON] та довідкою відділу реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області про реєстрацію одруження №494/05-87 від 17 грудня 2003 року, актовий запис за № 62 згідно якої позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. На день смерті померлому [PERSON], на підставі рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 17 березня 1994 року по справі №2-69/l994 р. належало на праві приватної власності 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Крім того, [PERSON], на день смерті, згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №2-2834/l 0 від 10 вересня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики та відсотки, всього за позовом 45 000,00 гривень, судові витрати, а саме : державне мито у розмірі 450,00 гривень та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень, є власником вказаної суми, а саме 45 570,00 гривень. Але, у зв'язку зі смертю [PERSON] не встиг отримати вказані гроші і 15 січня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород- Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист №2-2834 від 10 вересня 2010 року виданий 21 вересня 2010 року було направлено до суду в зв'язку зі смертю стягувача. Стягнення по вищевказаному виконавчому листу не проводилось. [PERSON], була зареєстрована та постійно проживала разом з батьком у житловому будинку [ADDRESS] у тому числі і на день його смерті. Після смерті батька і до теперішнього часу позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку, користується даним житловим будинком, сплачує усі комунальні платежі. Крім того, після смерті батька [PERSON], у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, звернулась до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 29 листопада 2013 року вона отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за Законом, а саме на земельну ділянку, яка належала [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за Законом, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3805 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер [NUMBER] від 29 листопада 2013 року. Також у той же день, 29 листопада 2013 року позивач отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за Законом, а саме на 1/3 частки житлового будинку під [ADDRESS], які належали [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за Законом, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3802 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер [NUMBER] від 29 листопада 2013 року. Відповідно до відповідді завідувача міськдержнотконтори Кушнір І.Б. за №3394/О2-14 від 29 листопада 2013 року до дня смерті [PERSON], не встиг зареєструвати право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], по вулиці Комсомольська у зв'язку із чим прийняття цієї частки спадкового майна позивачем через нотаріуса стало неможливим, тому, для захисту своїх прав остання звернулася до суду. Із витребуваної спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємцями першої черги є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які відмовились від своєї частки у спадщині на користь позивача. Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. Від спадщини позивач не відмовлялась, після смерті батька у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, крім того на час смерті батька проживала разом з ним, частину спадкового майна отримала у спадок через нотаріуса, тому вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. Крім того, після його смерті позивач утримує в порядку належну йому частину житлового будинку та господарські прибудови та споруди, користується предметами домашнього вжитку, які належали померлому, сплачує комунальні платежі. Таким чином, відповідно до ст. 1268 ЦК України, позивач вважається такою що прийняла спадщину померлого батька згідно Закону. Згідно ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному Законом. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якшщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved