Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину сина [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі, мають спільну дитину, на утримання якої на підставі рішення суду з відповідача стягуються аліменти. Дитина хворіє на дитячий церебральний параліч та потребує спеціального догляду, в тому числі санаторного лікування. Позивач отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда. У зв`язку із захворюванням дитина у період з 01.04.2019 по 20.04.2019 отримала курс лікування в дитячому спеціалізованому клінічному санаторії «Хаджибей», розташованому в с. Усатова Біляївського району Одеської області. Лікування відбувалось за рахунок держави, але додатковими витратами у сумі 1499,77 грн. стали витрати на пальне автомобіля, яким позивач з сином прямували до санаторію. У подальшому, дитиною повторно отримано курс лікування у цьому ж санаторії у період з 14.10.2019 по 01.11.2019, за який позивач сплатила 3920 грн, а також оплатила витрати на пальне у сумі 1936,32 грн. Також зазначає, що має на утриманні сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на ст.185 СК України просить стягнути з відповідача\~ половину витрачених на санаторне лікування сина [PERSON] , [INFO] , що становить 3678 грн., а також судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Половинко А. В. надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив, у якому зазначив про розгляд справи за його відсутності та вказав на відсутність підстав для задоволення позову. Розгляд справи проведено за відсутності сторін, у порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Це кошти, які додатково витрачаються у зв`язку з особливими обставинами: на розвиток здібностей дитини розумових, фізичних, музичних; на лікування дитини, придбання певних ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат визначається залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідачем не заперечувалося, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проходив лікування у державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» у період з 01.04.2019 по 20.04.2019 та з 14.10.2019 по 01.11.2019 (а.с.6, 7). Виписки із медичних карток стаціонарного хворого №305 та №1403 відповідно містять діагноз, стан дитини при надходженні до санаторію, отримані консультації, проведене лікування, стан після лікування та рекомендації, що належним чином підтверджує перебування у санаторії та отримання необхідного лікування. Надані позивачкою виписки з медичних карт, квитанція до прибуткового касового ордера про оплату лікування у санаторії, чеки на придбання пального та їх вартості (а.с.3-4, 5) свідчать про понесення позивачкою витрат на лікування дитини та оплату проїзду до санаторію за період у квітні та жовтні 2019 року загальною сумою 7356,09 грн. Суд звертає увагу, що оскільки малолітній [PERSON] є дитиною-інвалідом (а.с.10), самостійно не може сидіти, верхні і нижні кінцівки в гіпертонусі, а також з урахуванням інших особливостей стану дитини з ДЦП, та у зв`язку з віддаленістю між місцем проживання та місцем розташування санаторію, проїзд автомобілем є доцільним та виправданим. Позивач отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда, крім того, має на утриманні сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11). Відповідач на доведення своїх доводів щодо неможливості оплатити додаткові витрати на лікування дитини надав документи (копії паспортів) матері [PERSON] , [INFO] , яка отримує пенсію за віком та у вересні мала планове оперативне втручання, та бабусі [PERSON] , [INFO] , яка отримує пенсію за віком, має право на пільги, встановлені для ветеранів війни-учасників війни, хворіла у 2005 році. При цьому, доказів на підтвердження погіршення стану його здоров`я, проходження у зв`язку з цим лікування та неможливості бути задіяним на певних роботах, не надав. Також не надав доказів утримання матері та бабусі, які проживають усі окремо один від одного, та надання їм матеріальної допомоги на їх лікування. Заперечення відповідачем необхідності проходження повторного протягом року лікування дитини у спеціалізованому санаторію, ненадання позивачем документів на підтвердження отримання платних послуг у санаторії, а також посилання на квитанцію на оплату лікування у санаторії як неналежний доказ, оскільки\~ повинні були бути надані договір\~ про надання платних послуг, рахунок для оплати і у подальшому\~ чек про оплату з використанням РРО, як підстави для відмови у задоволенні позову у повному обсязі, суд розцінює як обраний відповідачем спосіб захисту від пред`явленого позову. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі №6-1489цс17 викладено висновок, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Враховуючи, що відповідачем не доведено неможливість його участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами хворобою,\~ також не доведено його добровільну участь у таких витратах, враховуючи рівність батьків при здійсненні їхніх прав та обов`язків, суд вважає необхідним стягнути 1/2 частку таких витрат, понесених позивачкою, що становить 3678, 00 грн. За встановлених обставин, позов підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. та на користь позивачки сплачені нею витрати на отримання правової допомоги у сумі 3300,00 грн.

Outcome: approved