Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 50,1 кв.м житловою площею 30,4 кв.м., допоміжною площею 19,7 кв.м. з надвірними будівлями згідно технічного паспорту, що знаходяться за адресою: вул. Перемоги, 15, с. Піски Валківського району Харківської області. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що в 1984 році по вул. Перемоги, 15 в с. Піски Валківського району Харківської області був побудований будинок, який згідно погосподарської книги обліковувався як колгоспний двір. В даному будинку проживали та на даний час проживають сторони у справі. Головою колгоспного двору значиться батько [PERSON], якому на той час необхідно було звернутися до компетентних органів для переоформлення двору, але останній цього не зробив. Крім того, відповідачі відмовляються від свого права власності на даний будинок, але при цьому не бажають нічого робити. Свідоцтво про право власності на будинок відсутнє. Вказала, що коли звернулася до Реєстраційної служби з питанням про оформлення права власності, їй повідомили, що зареєструвати право власності на житловий будинок можливо лише за наявності рішення про виділення земельної ділянки для будівництва будинку. Але надати на даний час зазначене рішення не може, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги, вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Не дивлячись на спроби, знайти рішення щодо виділення земельної ділянки не представилось можливим, архівні копії не збереглися. За таких обставин сторони позбавлені можливості вирішити питання в позасудовому порядку. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Вказали, що мали намір оформити право власності на житловий будинок на імя позивача в реєстраційній службі, але через відсутність документів щодо виділення земельної ділянки, зробити це неможливо. Треті особи надіслали клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників, не заперечують проти задоволення позову та покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно даних погосподарської книги № 8, головою колгоспного двору по вул. Перемоги, 15, с. Піски Валківського району Харківської області значиться [PERSON], члени: [PERSON] дружина, [PERSON] та [PERSON] доньки. Із довідок № 77 від 11.04.2017 року, № 217 від 23.08.2017 року, виданих виконавчим комітетом Черемушнянської сільської ради Валківського району Харківської області, на підставі записів погосподарського обліку - домоволодіння по вул. Перемоги, 15 в с. Піски Валківського району Харківської області належить [PERSON] голові колгоспного двору, який дійсно має у користуванні земельну ділянку розміром 0,15 га, заборгованості по платі за землю не має. Відповідно до довідки № 277 від 31.08.2017 року, виданої виконавчим комітетом Черемушнянської сільської ради Валківського району Харківської області позивач дійсно зареєстрована і проживає за адресою: [INFO] Із листа Архівного відділу Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-35/65 від 22.08.2017 року вбачається, що в книгах протоколів засідань правління та загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Червона нива» с. Черемушна Черемушнянської сільської ради Валківського району Харківської області за 1979-1981 роки рішення про виділення земельної ділянки для будівництва будинку на імя [PERSON] не виявлено. На даний час, згідно технічного паспорту від 19.05.2017 року, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Перемоги, 15 в с. Піски Валківського району Харківської області, значиться голова колгоспного двору [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК Української PCP (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. У відповідності до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - положення ст.ст.17,18 ЗУ «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це права, вважається працездатні члени двору, які не менше 3-х років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до положень ст.ст.17,18 ЗУ «Про власність» спільною сумісною власністю є майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї не передбачено інше. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК Української PCP (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. В судовому засіданні відповідачі наполягали, що через похилий вік та стан здоровя вважають недоцільним оформляти право спільної сумісної власності на своє імя, тому відмовляються від своєї частки на користь доньки позивача у справі, яка весь час проживає разом з ними та фактично доглядає їх. Зазначене питання вирішувалося всією родиною, нічиї права в даному випадку не порушуються. Вказали, що старша донька давно вийшла заміж та проживає зі своєю родиною в іншому населеному пункті. Їхні наміри оформити право власності на житловий на будинок імя позивача підтримала. Особами, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питання (п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»). З огляду на викладене, враховуючи, що незаконність набуття права власності судом не встановлено, відповідачі добровільно відмовилися від своєї частки у праві спільної сумісної власності на користь позивача, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved