Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з 1998 року, а у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2014 року. Шлюб реєструвався Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №875. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. 03.01.2002 року позивача виїхала у державу [PERSON], де у відповідача було житло, жили батьки і сам він являвся громадянином [PERSON]. Там вони пройшли обряд ісламського шлюбу. Шлюб з відповідачем не склався. Відповідач зневажливо ставився до дружини, а у 2007 році заявив, що хоче укласти шлюб з громадянкою [PERSON], на що позивач не була згодна. З цієї причини відповідач став знущатися з неї іноді застосував фізичну силу. 03.01.2011 року Іорданським судом м.Маан шлюб між сторонами було розірвано. 04.01.2015 року позивач покинула [PERSON] і з того часу не спілкувалася з відповідачем. У 2015 році вона зустріла іншого чоловіка [PERSON], з яким у них 14.06.2016 року народився син [PERSON], але через наявність не розірваного шлюбу відповідач був записаний батьком дитини. Син [PERSON] хворий на онкологічне захворювання, є інвалідом, його лікування потребує значних коштів. Зараз [PERSON] хоче усиновити свою дитину та дати свою свої прізвище. Вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем таким, що суперечить її інтересам , а тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджуються встановленими в судовому засіданні обставинами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Факт реєстрації шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним), виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Факт наявності неповнолітніх дітей [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON], 14.06.2016 року, підтверджується свідоцтвами про народження серії І-КИ №589601 та серії І-КИ №102155. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. \~Згідно з ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст..113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved