Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], третіх осіб: виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є квартиронаймачем квартира № 19/2, розташованої за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 9, буд. 2-А. Крім неї в квартирі зареєстровані її діти - донька [PERSON] та син [PERSON], відповідач по справі. Хоча відповідач з серпня 2013 року зареєстрований, але в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі не має. Тривалий час відповідач відсутній за місцем реєстрації, в звязку з його реєстрацією вона несе додаткові витрати по оплаті квартирної плати, це перешкоджає вільному користуванню квартирою, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 9[ADDRESS]/2. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, але представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, просила в разі неявки відповідача по справі ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному сайті Судової влади та довідка про доставку СМС-повідомлення про виклик до суду, що містяться в матеріалах справи, причину неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої\~особи, виконавчого\~комітету Лозівської\~міської ради\~Харківської області,\~[PERSON]\~в судове\~засідання не\~зявився,\~надав клопотання\~про розгляд\~справи за\~відсутності представника\~та просив\~вирішити справу\~на власний\~розсуд. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON], згідно ордера на жиле приміщення № 264 від 20.10.2004 року, виданого виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області, є головним квартиронаймачем жилого приміщення № 19/2 в будинку № 2-А на мікрорайоні 9 в м. Лозова Харківської області. В даній квартирі зареєстровані позивач та її діти донька [PERSON] та син [PERSON] - відповідач по справі. З серпня 2013 року відповідач в спірній квартирі не проживає, він забрав всі свої особисті речі та вибув на інше місце проживання за адресою: [INFO], м-н 3[ADDRESS], де і мешкає по теперішній час. Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мав. Відповідач в квартирі не зявляється. Всі обовязки, повязані з договором найму житлового майна, виконує позивач по справі. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в квартирі не має. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 71 ЖК України у випадку вибуття наймача жилого приміщення та членів його сімї без поважних причин понад шість місяців, договір найму житлового приміщення вважається розірваним. Факт не проживання відповідача по справі в квартирі № 19/2 будинку № 2-А на мікрорайоні 9 в м. Лозова, Харківської області з серпня 2013 року вбачається з актів, складених сусідами від 04.01.2017 року, від 17.09.2017 року та від 06.05.2018 року, в яких зазначено, що відповідач [PERSON] з серпня 2013 року, тобто тривалий час, за вище вказаною адресою не проживає. В п. 10 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року зі змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що по справам про визнання наймача чи членів його сімї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК) необхідно встановити причини відсутності відповідача вище встановленого строку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач по справі звільнив житлове приміщення з власної волі, але знятися з реєстрації не бажає, ніяких претензій до позивача щодо спірної квартири не має, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідач вибув на інше місце проживання, не проживає в будинку більш ніж десять років, отже з цього моменту він втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved