Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 2 липня 2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 1196. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, спільних дітей не мають, проживають окремо з червня 2014 року, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою суду від 9 вересня 2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в підготовче засідання. В підготовчому засіданні позивач позов підтримала з мотивів викладених в ньому, додатково пояснила, що з відповідачем з червня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, строку на примирення не потребують, а тому просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, 10 жовтня 2019 року на адресу суду від останнього надійшла заява, відповідно до якої позов визнає та просить розірвати шлюб з позивачем. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги визнання позову зі сторони відповідача, у відповідності до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому засіданні, виходячи з наступного. \~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 серпня 2013 року шлюб між сторонами було зареєстровано 2 липня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис за номером 1196. Шлюб було зареєстровано в міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Стаття 51\~Конституції України визначає, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 1 ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначає, що Форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Згідно з ст. 60 вказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~\~\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначає, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач відносно розірвання шлюбу не заперечує, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, поясненнями учасників справи, визнанням позову з боку відповідача. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення понесені позивачем судові витрати в розмірі 768,4 гривень судового збору.

Outcome: approved