Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, зареєстрований 05 серпня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2203, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з лютого 2018 року відповідач з сім'єю не проживає. Сторони втратили почуття любові, поваги один до одного, стали чужими одне одному. позивач вважає, що за таких обставин неможливе і недоцільне примирення між ними, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. З огляду на зазначене просить суд позов задовільнити, а шлюб між сторонами розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. 15 листопада 2018 року від позивача надійшла заява, у якій вона просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 05 серпня 2007 року, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2203 (а.с. 12). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо місця проживання дітей та з приводу поділу майна сторони не мають. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки впродовж тривалого часу, втратили одне до одного почуття любові, сім'я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved