Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до Южного міського суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 липня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 23.09.2011 року № 2-533/11 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу було присвоєно дошлюбне прізвище «[PERSON]». Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини у свідоцтві про народження записано відповідача. З літа 2009 року, коли сторони припинили стосунки, відповідач жодної участі в житті дитини не приймає. Дитина батька не бачить, не чує і не знає. Таким чином, відповідач проживаючи окремо від дитини понад п'ять років без поважних причин, не проявляє щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховує і не утримує її. Оскільки відповідач більше п'яти років свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не опікується долею своєї дитини, жодного з батьківських обов'язків не виконує, то є всі підстави для позбавлення його батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] В судовому засіданні позивач, прокурор, представник третьої особи - служби у справах дітей Южненської міської ради Одеської області заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином оголошеннями в газеті «Урядовий кур'єр» від 10.04.2015 року №66 (5440) та від 15.08.2015 року №149 (5523), які містяться в матеріалах справи, причини неявки до суду невідомі, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторони та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2008 року, який було розірваний заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 23.09.2011 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Під час перебування у шлюбі, [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції 05.12.2008 року, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи. Відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та утримання дитини, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, відносин з неповнолітнім сином не підтримує, вихованням дитини не займається протягом багатьох років, не цікавиться здоров'ям дитини, а також не приймає участі у розвитку доньки, як особистості. Вихованням, утриманням та лікуванням дитини повністю займається її мати, яка позитивно характеризується за місцем проживання, створила всі необхідні умови для нормального, гармонійного та всебічного розвитку дитини, приймає активну участь в житті доньки, цікавиться її успіхами, відвідує батьківські збори, має довірліви стосунки з дитиною, що підтверджується висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] Після припинення стосунків між сторонами, з 2009 року та по теперішній час відповідач жодного разу свою дитину не провідував, не телефонував їй, не відвідував на свята, не цікавився станом здоров'я, тобто відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не турбується за фізичне та духовне виховання дитини, матеріально її не забезпечує. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з 2009 відповідач не з'являється, не допомагає, з дитиною не спілкується та не приймає ніякої участі у житті дитини. Згідно ч. 1,2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено: виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3 передбачене положення про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При таких обставинах суд вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO].

Outcome: approved