overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 27.03.1999 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. У зв'язку із цим в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Також позивач вказує, що можливості зберегти сім'ю не має, подружні відносини між ними припинилися понад два роки тому та спільного господарства не ведуть. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просять не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 27.03.1999 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва зроблено актовий запис № 321 (а.с. 7). Від шлюбу мають двох дітей, серед яких малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, проживають окремо за різними адресами, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 27.08.2009 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спочатку їхнє сімейне життя проходило нормально, але зараз сумісне існування стало неможливе через непорозуміння і різні цілі у житті. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просять не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 27.08.2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 1033 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 28.07.2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Позивач також вказує, що можливості зберегти сім'ю не має, подружні відносини між ними припинилися з грудня 2016 року та з цього ж часу не ведеться спільне господарство. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Також позивач просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, представниками сторін суду подано заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; представник відповідача в заяві зазначає, що позовні вимоги визнає та просить задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 28.07.2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1103 (а.с. 9). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, представник відповідача позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у прохальній частині позовної заяви просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 3)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 29.08.1998 року. Від шлюбу мають двох дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що за час подружнього життя з відповідачем вони виявилися різними людьми, з різними характерами, поглядами на життя, в тому числі сімейного, що призвело з часом і до взаємного їхнього відчуження. Також позивач вказує, що спільного господарства вони не ведуть та не підтримують подружніх стосунків. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та строк для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим судом вирішено розглянути справу у відсутності сторін по справі та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 29.08.1998 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Смілянської міської Ради Черкаської області зроблено актовий запис № 307 (а.с. 6). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 06.08.2014 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що вони з відповідачем на даний час не ведуть сімейних стосунків та мають різні погляди на життя, а тому сім'я фактично розпалася. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року було відкрито провадження у справі (а.с. 9). 15 березня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 20). В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує та просить задовольнити; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просять не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 06.08.2014 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1335 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 09.03.2002 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що вони з відповідачем спільного побуту не ведуть, відчуття взаємної любові та поваги вони втратили, а шлюб став формальністю. В підготовче судове засідання сторони не з'явились, позивач до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує. Відповідач до суду подав заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає, строк для примирення просить не надавати. За нормою ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 09.03.2002 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві зроблено актовий запис № 279 (а.с. 7). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 14.09.2013 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що приблизно з квітня 2017 року між нею та відповідачем були припинені шлюбні стосунки, та з цього ж періоду вони не ведуть спільного господарства. Позивачка також вказує, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та довіри. В підготовче судове засідання сторони не з'явились, позивач до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує. Відповідач до суду подав заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає, строк для примирення просить не надавати. За нормою ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 14.09.2013 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 813 (а.с. 7). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 17.10.2008 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Також зазначає, що спільного господарства не ведуть, проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинені, а всі духовні та фізичні зв'язки між ними втрачені. Позивач вважає, що шлюб між ними має лише формальний характер, збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує та просить задовольнити; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просять не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 17.10.2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1942 (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, проживають окремо, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved