Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовною заявою та просять визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,50 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру від 17.01.2001 року № 7, зареєстроване в [PERSON] МБТІ на праві спільної часткової власності у реєстровій книзі № 47 під реєстровим № 12623 22.01.2001 року. Загальна площа квартири становила 32,4 кв.м. У звязку з тим, що вони всі проживали в однокімнатній квартирі, вирішили хоч трохи покращити свої житлові умови та збудувати прибудову до квартири зі сторони дворового фасаду. Після прибудови приміщення розміром 6,48 м х 2,76 м та проведеного ремонту в квартирі загальна та житлова площа збільшилася. В результаті прибудови квартира в даний час складається з наступних приміщень: житлової кімнати площею 28,3 кв.м, кухні-їдальні площею 13,7 кв.м, санвузла 3,4 кв.м, передпокою 3,1 кв.м. Загальна площа квартири збільшилась і становить 48,50 кв.м, житлова площа 28,3 кв.м. Приміщення квартири № 2 у житловому будинку по вул. Олесницького, 28 у м. Стрию придатні для експлуатації згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири № 2 у житловому будинку по вул. Олесницького, 28 у м. Стрию Львівської області. Всі сусіди, які проживають [INFO], дали свою згоду на будівництво житлової прибудови площею 16,1 кв.м на основі добросусідства, що дало підставу виконкому [PERSON] міської ради ухвалити рішення № 296 від 26.11.2014 року про дозвіл на житлову прибудову та визнання правомірною проведену житлову прибудову А-1 площею 16,1 кв.м. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Департаменту ДАБК у Львівській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки неявка останнього не перешкоджала судовому розгляду. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до ст. 55 Конституції України та положень ст.ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Захист прав у порядку цивільного судочинства це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно із чч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях належить квартира [ADDRESS] загальною площею 32,2 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (одноквартирний будинок) від 17.01.2001 року, реєстровий № 12623. З метою покращення житлових умов позивачами було здійснено прибудову зі сторони дворового фасаду до квартири [ADDRESS]. Після прибудови до існуючих приміщень квартири № 2 зі сторони дворового фасаду на вул. Олесницького, 28 в м. Стрию Львівської області житлова площа квартири збільшилася і становить 35,8 кв.м, загальна площа квартири 48,5 кв.м, інвентаризаційна вартість 188732 грн., про що свідчить технічний паспорт від 18.11.2016 року, виданий фізичною особою підприємцем [PERSON], інвентаризаційна справа № 20. Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири № 2 в житловому будинку на вул. Олесницького, 28 в м. Стрий Львівської області, виданого Дрогобицьким відділом Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Львівський філіал, в результаті обстеження, стан основних несучих конструктивних елементів житлового будинку (фундаменти, стіни, перекриття, дах та покрівля) задовільний; стан конструктивних елементів прибудови, конструктивів квартири та прибудови до квартири № 2 добрий. Склад, планування та рівень комфорту обстежених приміщень квартири № 2 на вул. Олесницького, 28 в м. Стрий Львівської області відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», протипожежним та санітарним вимогам. Віддаль від обстежених приміщень квартири № 2 до сусідніх будівель становить 10 м, що відповідає вимогам ДБН 360-92**«Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».Обстежені приміщення квартири № 2 у житловому будинку на вул. Олесницького, 28 в м. Стрий Львівської області придатні для експлуатації. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 296 від 26.11.2014 року житлову прибудову а-1 розміром 6,48м х 3,00м житловою площею 16,1 кв.м до квартири [ADDRESS] визнано правомірною. Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст. 90 ЗК України), землекористувачі (ст. 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст. 1021 ЗК України) або з інших передбачених підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 4 Постанови від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначив, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під наданням земельної ділянки слід розуміти передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Згідно з п. 9 згаданої Постанови за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 ЦПК України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. ВСУ в правовій позиції № 6-1328цс15 зазначив, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Нормою ч. 2 ст. 376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Обставин, які б вказували, що самочинним будівництвом спірних обєктів порушуються права інших осіб, в суді не встановлено. Враховуючи, що прибудову до квартири [ADDRESS] проведено відповідно до будівельних норм та правил, вона не порушує права інших осіб, відповідач визнав її правомірною та не заперечує проти оформлення права власності на нерухоме майно за позивачами, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved