Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із відповідною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача за рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03.07.2008 по справі № 2-583/2008, яке набрало законної сили, аліменти на утримання спільних дітей сторін - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , із 1/3 частки до 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 23.05.2014 та повноліття [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що 23.05.2014 [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, але продовжують стягнення аліментів з останнього в розмірі з 1/3 частки з усіх видів його заробітку. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним позовні вимоги. Пояснив, що просить зменшити розмір аліментів, оскільки його дохід не дозволяє сплачувати відповідний розмір аліментів, а також його старший син досяг повноліття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву в якій просила суд винести рішення відповідно до закону та слухати справу без її участі (а.с 30). Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-10). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 10.05.2011 (а.с. 8). Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03.07.2008 по справі №2-583/2008, яке набрало законної сили, з позивача на користь відповідача було стягнено аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку до повноліття дітей. ( а.с. 7). В ч.4 ст.81 ЦПК України зазначено, що обставини справи, встановлені у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (набула чинності для України 27 вересня 1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як витікає з підпункту 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи, що старший син позивача - [PERSON] досяг повноліття та матеріальний стан [PERSON] , суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуватимуться на користь [PERSON] . Проте суд відмовляє в задоволенні вимоги про зменшення розміру аліментів сплати аліментів із 23.05.2014. На підставі викладеного та

Outcome: partial