Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 17.04.1999 року Залізничним районним відділом ЗАГС м. Львова між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 109. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . За час проживання у шлюбі вони вели спільне господарство та будували сімейні відносини, однак останні роки вони не можуть спільно проживати як сім`я та виконувати сімейні обов`язки, вони виявились людьми з різним характером і не можуть знайти консенсусу. На даний час вони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просить не надавати час на примирення та розірвати шлюб. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з мотивів викладених у такому та додатково пояснили, що сторони зареєстрували шлюб 17.04.1999 року у Залізничному районному відділі ЗАГС м. Львова, від шлюбу у них є 2 дітей - донька [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, та неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років між сторонами почали виникати сварки, постійні скандали, у зв`язку із чим близько 1 року вони спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Сторони намагалися зберегти відносини, проте це не давало жодних результатів, чому на примирення позивачка категорично не згідна та просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що протягом останніх років стосунки між ним та позивачкою почали поступово погіршуватись, на даний час вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть, він перебуває у відносинах з іншою жінкою, тому вважає примирення неможливим і просить позов задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 17.04.1999 року у Залізничному районному відділі ЗАГС м. Львова, актовий запис № 109 /а.с. 4/. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою /а.с. 5/ та повнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено і не оспорюється сторонами, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, між ними довгий час немає взаєморозуміння, тривалий час вони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, позивачка та відповідач втратили один до одного почуття любові та поваги, не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відтак, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, конфлікт між сторонами носить стійкий і тривалий характер, збереження сім`ї неможливе, подальше збереження родини суперечить інтересам сторін і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264,265, 354-355 ЦПК України,

Outcome: approved