Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , окрім цього просить стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 4 000 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 15.06.2011 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 236. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.05.2019 року у справі № 462/571/19 шлюб між сторонами було розірвано. Діти, [PERSON] та [PERSON] , постійно проживають з позивачем, за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вихованням дітей займається лише вона. Батько дітей (відповідач) не вчиняє жодних дій з метою виховання, утримання та розвитку дітей. Старший син - [PERSON] , навчається у 2-Е класі, Середньої загальноосвітньої школи № 65 м. Львова. Додатково, [PERSON] 2-3 рази на тиждень, починаючи з 2016 року відвідує додатковий гурток, а саме: Школу Бойового Гопака «Шаблезуб». Крім того, [PERSON] з 2018 року відвідує Музичну Школу № 1 ім. Кос-Анатольського по класу духових народних інструментів. Молодший син - [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти № 160, який знаходиться за адресою: 79052, м. Львів, вул. Роксоляни, 27. Також, від жовтня 2019 року, разом зі своїм старшим братом, відвідує Школу Бойового Гопака « Шаблезуб ». У вихованні дітей позивачу допомагають лише її батьки. Вказує також, про те, що їй не відома будь-яка інформація відносно батька дітей - [PERSON] . Відомо лише те, що 04.03.2015 року відповідач звільнився з місця відбування покарання, а саме: з Державної установи «Полтавський виправний центр (№136)», який знаходиться за адресою: 39800, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 33). Після звільнення з місця відбування покарання відповідач протягом трьох наступних днів жив за адресою: [ADDRESS] , після чого, повідомив позивача, що поїде на заробітки. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.07.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання дітей - задоволено. Ухвалено позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] понесені додаткові витрати на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 840 грн. (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору (а.с. 69-73, Т.1). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2021 року заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Губарєвої М. О. про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08.07.2020 року у справі № 462/1991/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання дітей - задоволено. Постановлено скасувати заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08.07.2020 року у справі № 462/1991/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання дітей та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 206, Т.1). Позивача [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, посилаючись на мотиви такої, у тому числі будучи допитаною у якості свідка, надала суду показання у справі, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представника позивача [PERSON] , підтримала вимоги позовної заяви, просила суд задовольнити такі у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представника відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні таких. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні посилаючись у тому числі на висновок органу опіки та піклування, зазначила про доцільність задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та представників, заслухавши показання свідків у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.04.2012 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с. 11) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.06.2015 року, виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с. 12). Шлюб між сторонами у справі - [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28.05.2019 року (а.с. 13). Вищевказане рішення суду носить преюдиційний характер, а відтак вищевказані обставини доказуванню не підлягають у силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16). Згідно ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, суд при вирішенні справи враховує Європейську Конвенцію «Про здійснення прав дітей», ратифіковану Україною 03.08.2006 року, Конвенцію «Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 року, якими гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей. Зокрема, згідно Висновку органу опіки та піклування № 260001 (вих.24008) від 20.03.2020 року, з метою захисту прав та законних інтересів дітей - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 32-34). Також, матеріалами справи встановлено, що позивачем - матір`ю дитини створено усі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дітей. Окрім цього, суд зазначає, що з доданих до матеріалів справи документів вбачається, що згідно довідки Середньої загальноосвітньої школи № 65 м. Львова - [PERSON] дійсно навчається у цій школі у 2-е класі (а.с. 17), йому видана психолого-педагогічна характеристика (а.с. 18), також на ім`я вихованця [PERSON] надана характеристика Закладу дошкільної освіти ясла-садок № 160 (а.с. 19), також, згідно довідки Львівської державної дитячої музичної школи № 1 ім. А. Кос-Анатольського - [PERSON] дійсно навчається у першому класі цього закладу (клас сопілки) (а.с. 20) про що, видана характеристика (а.с. 21). Також, Центральна школа Бойового гопака «Шаблезуб» зазначає, що [PERSON] відвідує школу з 2016 року (а.с. 22), а [PERSON] з жовтня 2019 року (а.с. 23). Вказане свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] , які є синами сторін, потребують матеріальної допомоги. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Одним з видів доказів (даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи) у цивільному процесі, згідно п. 3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України є показання свідків. Так, допитана у судовому засіданні в якості свідка, позивач - [PERSON] , будучи матір`ю дітей, зазначила, що вона піклується про своїх дітей, заперечила участь батька (відповідача у справі) у вихованні дітей, окремо вказала на відсутність зацікавленості зі сторони відповідача про життя дітей, їхні успіхи, стан здоров`я чи їхні потреби. Востаннє відповідач, як батько бачив дітей у 2018 році. Не проявляв інтересу до навчання, не був у школі чи у дитячому садку. Допитана у якості свідка [PERSON] будучи подругою та сусідкою позивача, надала пояснення суду, зазначивши, що знайома із позивачем близько десяти років, за цей час батька дітей (відповідача у справі) бачила один раз, зазначила, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім життям. Позивач із дітьми часто проводять час разом із нею, інколи спільно вечеряють, їхні діти товаришують між собою. Допитана у якості свідка [PERSON] будучи хресною матір`ю [PERSON] , сина позивача та відповідача, сусідкою позивача, зазначила, що дуже часто бачиться із позивачем, з дитинства знайома з відповідачем, характеризує позивача як хорошу, відповідальну та турботливу матір. Щодо відповідача, вказує, що бачила його всього тричі із моменту знайомства, останній не цікавиться своїми дітьми, не піклується жодним чином про їхнє життя. Допитана у якості свідка [PERSON] будучи психологом у дитячому садку, пояснила, що діти перебували на її спостережені, оскільки знала про ситуацію, яка склалася у сім`ї, зокрема зазначила, що батько дітей (відповідач) не цікавився їхнім життям, не проявляв уваги чи зацікавленості щодо їхнього зростання. Допитана у якості свідка [PERSON] будучи матір`ю позивача у справі, заперечила участь батька (позивача у справі) у вихованні дітей, бачила останнього на початку народження дітей, зазначає, що кілька раз приїздив до дітей, однак радості від зустрічі з дітьми у нього не було, жодної зацікавленості не проявляв. Допитаний у якості свідка [PERSON] будучи батьком позивача також заперечив участь відповідача у вихованні дітей, зазначив, що бачив відповідача один раз, останній ніколи не проявляв батьківських почуттів до дітей. Допитана у якості свідка [PERSON] , зазначила, що є дружиною відповідача, пояснила, що відповідач по мірі своїх можливостей завжди допомагав дітям, зокрема вона теж приймала у цьому участь, купували товари першої необхідності, які старалися передавати дітям, цікавиться відповідач, також і життям дітей, хоча позивач не одноразово зривала заплановані зустрічі із відповідачем, зазначила також, що відповідач був на виступі [PERSON] у школі. Допитана у якості свідка [PERSON] будучи матір`ю відповідача, зазначила, що її син просив надсилати передачі та посилки на адресу позивача, у тому числі для дітей. Також остання зазначила, що проживає у Мілані (Італійська республіка). Відтак остання зазначила, що надсилала посилки мало не щомісяця, окрім цього надсилала великі суми коштів Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (Постанова Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що надано достатньо доказів того, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідних умов для їхнього проживання, харчування, навчання, медичного догляду, не спілкується з дітьми в обсязі, достатньому для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, що у своїй сукупності суд розцінює як ухилення батька від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved