Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що [PERSON] проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] з 2003р по 2006 р. 27.01.2003 р. у них народився син [PERSON] Батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає з 2006 р., здоровям його не цікавиться, аліментів не платить, іншої матеріальної допомоги не надає, що свідчить про те, що батько малолітнього [PERSON] свідомо ухиляється від його виховання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу матеріально його не забезпечує. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, однак надала суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та розглянути справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представник органу\~опіки та\~піклування Ужгородської\~міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутності. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] з 2003р по 2006 р. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФМ № 262385 р. [PERSON] народився 27.01.2003 р. та його батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 15.03.2017 р. за № 122/12-26 виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківський прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] \~За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до вимог\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статтей\~9,\~18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної\~Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської\~Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2\~ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно\~ст. 165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. \~Згідно\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого неповнолітнього сина, не піклується про нього, не забезпечує його матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved