Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], 24 вересня 2013 року, після чого 01 квітня 2014 року звернулися в суд з уточненим позовом до відповідача [PERSON] про покладення на відповідача обов'язку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,011313 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить їм на праві власності шляхом перенесення паркану з території їх садиби [ADDRESS] та знесення навісів літери «Жн» та літери «Дн», стягнення з відповідача судових витрат у сумі 230 гривень, пов'язаних з оплатою судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 950 гривень. В обґрунтування позову вказували, що в жовтні 2012 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вони придбали у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], які розташовані на земельній ділянці, загальною площею 0,1041 га з кадастровим номером 5322481703:03:006:0138. На підставі рішення Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 15 листопада 2012 року їм був наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вище вказаною адресою. На підставі вказаного рішення Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» виготовило відповідну технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. 25 грудня 2012 року рішенням сесії Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району їм було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1041 га в [ADDRESS] та передано земельну ділянку їм у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 12 червня 2013 року Управлінням Держземагенства у Кременчуцькому районі було внесено відомості до Державного земельного кадастру та зареєстровано вище вказану земельну ділянку, про що видано відповідний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-53003666322013. З метою дотримання норм чинного законодавства, вони звернулися до Реєстраційної служби Кременчуцького РУЮ та зареєстрували право власності на вище вказану земельну, про що їм було видано відповідне свідоцтво про право власності за №6277805 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №6278819 від 16.07.2013 року. Однак, після оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, було виявлено, що частина земельної ділянки, а саме: 0,011313 га, призначеної для обслуговування належного їм житлового будинку, самовільно захоплена та входить в межі сусідньої садиби [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON] На їхні вимоги та звернення щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, перенесення паркану та навісів відповідач не реагує та відмовляється вирішувати питання мирним шляхом, наполягаючи на тому, що вказаною ділянкою він користується багато років, а тому вона належить йому на праві власності. У 1999 році [PERSON] було здійснено приватизацію земельної ділянки загальною площею 0,19 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Під час оформлення відповідних документів, землекористувач сам вказував площу та межі використовуваної ділянки, також відповідачем було погоджено акти встановлення в натурі існуючих зовнішніх меж земельної ділянки, які є невід'ємною частиною землевпорядної документації та приватизовано ділянку загальною площею 0,19 га (0,14 га для обслуговування жилого будинку та 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства). Погодження вказаних актів свідчить про те, що [PERSON] погодився з площею наданої ділянки та з її межами. Вже після отримання акту на право власності на земельну ділянку з встановленою площею та планом зовнішніх меж ділянки, у 2011 році відповідачем було збільшено площу його ділянки за рахунок суміжної земельної ділянки, шляхом будівництва огорожі навколо його будинку та навісів (літери «Жн», «Дн»), що підтверджується технічним паспортом від 20.03.2013 року, складеним Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради». Дані дії вказують на самовільне захоплення ділянки. У зв'язку з тим, що [PERSON] відмовлявся звільнити частину їхньої ділянки, вони були вимушені звернутися до Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району за допомогою у вирішенні спірного питання. На підставі цього звернення, земельною комісією при Кам'янопотоківській сільській раді було складено акт щодо самовільного захоплення відповідачем земельної ділянки та направлено для вирішення згідно чинного законодавства державному інспектору сільського господарства в Полтавській області. Проте, вказане питання не вирішене, відповідач продовжує користуватися частиною земельної ділянки, яка належить їм на праві власності та призначена для обслуговування та експлуатації житлового будинку [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що спір вирішити в позасудовому порядку немає можливості, вони вимушені звернутися в суд з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на позовних вимогах та просив їх задовольнити. Представник відповідача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважав його не законним та не обґрунтованим, а тому просив в його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з'явився, а в судовому засіданні, яке було розпочато раніше, пояснив, що заперечує проти позову. Представники третіх осіб Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, Державної інспекції сільського господарства у Полтавській області в судове засідання не з'явилися, направили письмові заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що 03 жовтня 2012 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу позивач [PERSON] придбала у [PERSON] 2/3 частини, а позивач [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] (а.с.7-8). Позивачі згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 липня 2013 року, індексний номер 6277805 на праві спільної сумісної власності мають земельну ділянку площею 0,1041 га, розташовану у [ADDRESS], призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5322481703:03:006:0138 (а.с.15), зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 6278819 від 16.07.2013 року (а.с.16). Відповідачу [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на землю від 06 грудня 1999 року належить земельна ділянка площею 0,19 га в межах згідно з планом за адресою: [ADDRESS], з яких 0,14 га передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що межує з однієї сторони з суміжними землекористувачами позивачами [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №144-13 від 11 грудня 2013 року фактичний розмір земельної ділянки, належної [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 1513 м.кв. Фактичний розмір земельної ділянки, належної [PERSON] та [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 888 м.кв. Фактичні розміри земельної ділянки, належної [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS] не відповідають розмірам, що зазначені в технічній документації та державному акті на право власності на землю. Так само фактичні розміри земельної ділянки, належної [PERSON] та [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS] не відповідають розмірам вказаним в технічній документації та свідоцтві на право власності на нерухоме майно (а.с.140-144) Фактична площа земельної ділянки [PERSON] перевищує площу, що визначена у правовстановлюючому документі, на 113 м.кв. (1513-1400) і ця площа самовільно зайнята відповідачем за рахунок належної позивачам землі, яка розташована і відображена на плані фактичного розташування земельних ділянок у Додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 144-13 та у досліджуваній частині цього висновку по питаннях №3,4 (а.с.144). На самовільно зайнятій земельній ділянці площею 113 м.кв. по всій її зовнішній межі з суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] відповідачем [PERSON] був встановлений паркан та на ній побудовані два навіси, які згідно схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального житлового будинку) по [ADDRESS] позначені літерами «Дн», «Жн» у технічному паспорті від 20.03.2013 року, складеному Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» (а.с.25), чого не заперечував у судовому засіданні відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] на вимоги позивачів добровільно звільнити частину належної їм ділянки площею 0,0113 га (113 м.кв.) відмовився та продовжує користуватися цією частиною земельної ділянки, яка належить позивачам на праві спільної сумісної власності та призначена для обслуговування і експлуатації житлового будинку [ADDRESS]. Актом земельної комісії при Кам'янопотоківській сільській раді від 22 лютого 2013 року підтверджується, що [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до ч.1 статті 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд постановляє рішення про задоволення позову про покладення обов'язку на відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку позивачів. При поданні позовної заяви до суду позивачі оплатили судовий збір в розмірі 230 гривень, що більше на 60 копійок, ніж передбачено Законом України «Про судовий збір». Тому суд з підстав статей 79,84,88 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON], [PERSON] судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок та 950 гривень витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права, а всього в загальній сумі 1179 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial