Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]звернулися до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Українська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 лютого 1998 року між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та від імені [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №80, що розташований по вул. Автодорівській м. Запоріжжя, житловою площею 58,7 кв.м.. Договір купівлі-продажу був оформлений та зареєстрований Українською товарною біржею за №8939 від 11.02.1998 року. 20 лютого 1998 року на підставі цього договорунимибула проведена державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок у ЗМБТІ, реєстраційний №35575. У звязку із змінами в діючому законодавстві України, 12.06.2015 року ними проведено додаткову реєстрацію в новому реєстрі права власності та вони зареєстрували право власності кожного із позивачів на ? частку спірногожитлового будинку та отримали [PERSON] про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Раніше вказаний обєкт нерухомого майна належав відповідачам на праві спільної часткової власності в рівних частках по ? кожному, на підставі договору купівлі-продажу за № 110 від 26.03.1997 року, зареєстрованого Херсонською товарною біржею «Смарагд-Південь». Угода купівлі-продажу спірної нерухомості, що укладена між ними та відповідачами 11.02.1998 року на товарній біржі, відповідала вимогам діючого на той час законодавства, не порушувала прав жодної з осіб. За договором купівлі-продажу продавці передали ним у власність житловий будинок, а вони, як покупці прийняли у власність вказаний обєкт нерухомості та сплатили за нього визначену грошову суму. Договір укладений при дотриманні домовленості сторін із приводу всіх істотних умов договору, відбулося його повне виконання та у відповідності до вимог ст. 182 ЦК України, угода пройшла державну реєстрацію, а тому її можливо вважати дійсною.Але, коли на даний час,у одного з позивачів, виникла необхідність подарувати ? частину вищевказаного житлового будинку своїй дочці [PERSON].(дошлюбне прізвище Карая), та у звязку з цим 03 травня 2017 року позивачі звернулися до нотаріальної контори за отриманням консультації про перелік документів, які потрібно підгодовувати для подальшого оформлення договору дарування,приватним нотаріусом було розяснено, що вчинити правочин договору дарування вони не зможуть, оскільки договір купівлі-продажу не посвідчувався у нотаріальному порядку, а був оформлений та зареєстрований товарною біржею. Таким чином, порушуються їх права як власників нерухомого майна щодо розпорядження своєю власністю, а тому вони вимушені звернутися до суду та просять визнати дійснимдоговір купівлі-продажу житлового будинку №80 по вул. Автодорівській в м. Запоріжжі, укладений між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та від іменіКоролеха В.О., посвідчений11.02.1998 року Українською товарною біржеюта зареєстрований за №8939. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надали заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують(а.с.88,89,93,94) Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, шляхом публікації оголошення в пресі,в звязку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивачів не надійшло. Представник 3-ї особи Української товарної біржі у судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно доугоди купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованої Українською товарною біржею за №8939 від 11.02.1998 року, вбачається, що [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх на той час неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та від іменіКоролеха В.О. та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], уклали угоду купівлі-продажу щодо придбання у спільну власність в рівних частках по ? частині кожному, житлового будинку №80 по вул. Автодорівській в м. Запоріжжі, розташованого на земельній ділянці площею 541кв.м (рішення Орджонікідзевської районної ради №237 від 22.06.1967р.), який складається з «А» - жилий будинок зі шпал, обкладених цеглою жилою площею 58,7кв.м, «В» - літня кухня, «Г» - вбиральня, «Д» - гараж, «Е» - сарай, «пг» - погріб, №1,2,4 паркани, №3 водопровід, І замощення(а.с.16) Зі змісту вказаного договору вбачається, що нерухомість продана за 19000гривень, які продавець одержав від покупця до підписання цієї угоди. Продавець засвідчив, що зазначений обєкт нерухомості нікому до укладення угоди не проданий, не подарований, не перебуває під заставою, в спорі та під забороною (арештом) не перебуває. Також, сторонами у п.10 вказаної угоди визначено, що у разі виникнення суперечок, вони розглядаються у судовому порядку. Угода підписана сторонами, правоздатність яких встановлена та засвідчена відповідальною особою. Вказані обставини свідчать про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов угоди, ніяких обмежень для її укладання не було, незаконні умови відсутні. Крім того, судом встановлено, що укладений правочин купівлі-продажу був виконаний сторонами у повному обсязі. Згідно реєстраційного посвідчення Запорізького бюро технічної інвентаризації від 20 лютого 1998 року будинок №80 по вул. Автодорівській в м. Запоріжжі зареєстрований за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по ? частині кожному на підставі угоди купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованої Українською товарною біржею за №8939 від 11.02.1998 року і записаний в реєстрову книгу за №198 р.№35575(а.с.17) Згідно свідоцтву про народження серії ІІІ-ЖС №293213 батьками [PERSON], яка народилася 10 березня 1984 року, є [PERSON] та [PERSON](а.с.25) Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ЖС №184649 [PERSON] 12 липня 2003 року уклала шлюб з [PERSON] та після одруження їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.15) Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38994243 від 12.06.2015 року, № 38994126 від 12.06.2015 року, № 38994194 від 12.06.2015 року, № 38994291 від 12.06.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить кожному по ? частки житлового будинку №80, розташованого по вул. Автодорівській м. Запоріжжя(а.с.18,19,20,21) Відповідно до копій паспортів позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстрованим місцем їх проживання до теперішнього часу є адреса: м. Запоріжжя, вул. Автодорівська, буд.80(а.с.8-9,10,12,13-14) Як встановлено судом, позивачі дійсно проживають в [INFO]. Запоріжжя, який був ними придбаний на підставі укладеної біржовоїугоди відповідно до вимог встановлених Законом України «Про товарну біржу» і у відповідності до Правил біржової торгівлі на товарних біржах, що діяли на час їх укладання. Разом з тим, на час укладення між сторонами угоди купівлі-продажу житлового будинку діяв Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року, який в подальшому втратив чинність з 01.01.2004 року на підставі ЦК України від 16.01.2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року. Відповідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК УРСР, яка діяла під час укладення спірного правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Спірний договір купівлі-продажу відповідно до цивільного законодавства, що діяло на момент його укладення, підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки положеннями ст. 227 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року) було передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність правочину. Але, як встановлено судом, вказана вимога закону щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, при укладенні сторонами угоди не була дотримана, так як угода купівлі-продажу нерухомості була оформлена та за реєстрована на Українській товарній біржі відповідно до ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», про що зазначено в угоді. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, суперечливі норми законодавства призвели до того, що угода, яка укладена між сторона та зареєстрована на товарній біржі не була посвідчена у нотаріальному порядку. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року та діє на теперішній час, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормами ч.3,4ст.334 ЦК України(в редакції від 16.01.2003 року) передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.2 ст. 215 ЦК України, у випадках встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, а згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника. Судом встановлено, що для позивачів підставою звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним стала та обставина, що вони на даний час позбавлені можливості розпорядитися на свій розсуд нерухомим майном, яке ними було придбано на підставі угоди, оформленої та зареєстрованої на товарній біржі, оскільки на заяву позивача [PERSON] нотаріусом було розяснено, що договори дарування посвідчуються нотаріусами за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується та, враховуючи, що угода купівлі-продажу жилого будинку не була нотаріально посвідчена, договір дарування може бути посвідченим у нотаріуса лише після визнання угоди купівлі-продажу нерухомості, яка посвідчена товарною біржею 11.02.1998 року за реєстровим №8939, дійсною на підставі рішення суду (а.с.91). Таким чином, незважаючи на ту обставину, що право власності на спірний жилий будинок зареєстровано за кожним із позивачів, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачі позбавлені можливості розпорядитися ним та оформити договір дарування на спірний жилий будинок, оскільки угода купівлі-продажу нерухомості від 11.02.1998 року не була посвідчена нотаріально, а тому вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Аналізуючи надані у справі докази, у їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки в судовому засіданні встановлено, що при укладенні правочину купівлі-продажу жилого будинку сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами, якими є вище зазначенабіржоваугода, відбулося повне виконання договору та вище вказанийжилий будинок був переданий позивачам. З моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу житлового будинку. Крім того, права на це спірне нерухоме майно позивачами було зареєстровано відповідно до закону, та при проведенні державної реєстрації не було піддано сумніву дійсність угоди купівлі-продажу укладеної та зареєстрованої товарною біржею. Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання правочину купівлі-продажу житлового будинку дійсним не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб таіншим шляхом захистити свої права у позивачів немає можливості.

Outcome: approved