Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача в якому просить встановити факт родинних відносин, зокрема, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною прабабою [PERSON] , [INFO] , та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №046256 від 03 вересня 2010 року та на земельну ділянку згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №071603 від 03 вересня 2010 року, як на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її прабаба [PERSON] . Позивач є її спадкоємицею за заповітом, прийняла спадщину, однак оформити її в нотаріальному порядку не може, так як в неї відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини з померлою. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного [PERSON] 06 вересня 2007 року, який було посвідчено секретарем Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №557 вбачається, що вона належну земельну ділянку заповіла своїй правнучці [PERSON] . Свідоцтвом про шлюб стверджується, що [PERSON] 27 лютого 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Свідоцтвом про шлюб стверджується, що [PERSON] 25 лютого 1952 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з свідоцтва про народження позивач [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про народження [PERSON] стверджується, що він народився [INFO] . Його матір`ю вказана [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу, [PERSON] 23 лютого 1995 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Свідоцтвом про народження [PERSON] стверджується, що вона народилася [INFO] . Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про шлюб, [PERSON] 09 травня 1970 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 листопада 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Довідкою Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області №1580 від 13 листопада 2019 року стверджується, що заповіт [PERSON] , який посвідчувався в сільській раді 06 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за №557, не змінений і не скасований. Заявою [PERSON] стверджується, що вона відмовляється від успадкування майна після смерті [PERSON] . Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №046256 від 03 вересня 2010 року та згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №071603 від 03 вересня 2010 року спадкодавцю [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. З спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] після смерті спадкодавця прийняла спадщину, є її спадкоємцем за заповітом. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] , прийняла спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту родинних відносин, а також визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved