Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Чупис Тетяна Петрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог, вказувала, що 14.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № CSIPGK00000307, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав кредит в сумі 45145,36 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 15.03.2018 року позивач отримав від приватного виконавця Чупис Тетяни Петрівни лист разом із постановою про відкриття виконавчого провадження № 55960698 та постановою про арешт майна боржника. Ознайомившись з матеріалами вказаного виконавчого провадження їй стало відомо, що воно відкрите на підставі виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в розмірі 115490,20 доларів США, що еквівалентно 2984266,77 грн. в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між нею та відповідачем 14.08.2008 року було укладено договір іпотеки квартири № С8ІРGК00000307. Відповідно до п. 33.3 якого іпотекодавець передала в заставу 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 04.02.2012 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до Позивача та в рахунок погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на зазначену квартиру [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем з укладення від імені [PERSON] договору купівлі- продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Крім того, 25.04.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було зареєстровано за собою право власності на квартиру [ADDRESS]. Рішення про державну реєстрацію було прийнято приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Арсеньєвою А.А. 25.04.2017 року за № 34928494 на підставі договору іпотеки № 232, виданого 25.04.2017 року приватним нотаріусом Вербою В.М. Таким чином, кредитор - ПАТ КБ «ПриватБанк», 25.04.2017 року задовольнив свої вимоги за кредитним договором № С8ІРСК00000307 від 14.08.2008 року на підставі п. 2.3.7 Договору за рахунок предмету іпотеки в порядку передбаченому п. 16.9 та п. 27 Договору іпотеки квартири № С8ІРСК00000307 від 14.08.2008 року. Отже, вчинення виконавчого напису призвело до подвійного стягнення з позивача однієї ж і тієї ж суми заборгованості за кредитним договором № С8ІРGК00000307 від 14.08.2008 року. Крім того, після реєстрації права власності на предмет іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язаний був зменшити розмір позичкової заборгованості на суму вартості іпотечного майна. Однак вказане не було здійснено. Тобто сума боргу, що зазначена у оскаржуваному виконавчому написі не відповідає фактичному залишку та не є безспірною. А тому, вважає, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис за період з 14.08.2008 року по 07.08.2017 року, тобто за майже за 10 років. Крім того, згідно наданого Банком нотаріусу розрахунку заборгованість у позичальника за період з 14.08.2008 року по 04.06.2009 року була взагалі відсутня, тому сам напис суперечить наданому Банком розрахунку. Таким чином, вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, не було надано всіх належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчого напису, відповідно до вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та п.3.2., п.3.5. гл.16 Розділу II Порядку, що порушує принцип безспірності заборгованості, за яким можливе здійснення виконавчого напису. Крім того сам кредитний договір № СSІРGК00000307 від 14.08.2008 року не передбачає можливості кредитора стягувати заборгованості з позичальника шляхом вчинення нотаріального напису. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України. Просить виконавчий напис, вчинений 26.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 10208, щодо стягнення з [PERSON] на користь відповідача 2984266,77 грн. визнати таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача Попельнюх Т. І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Також зазначає, що в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк» стягує за виконавчим написом кредитні кошти за кредитним договором, а не договором Іпотеки. Вважає, що виконавчий напис був вчинений з дотриманням чинного законодавства на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Приватний виконавець виконавчого округу Чупис Т.П. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 14.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № CSIPGK00000307, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав кредит в сумі 45145,36 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором позивачем та відповідачем 14.08.2008 року було укладено договір іпотеки квартири № С8ІРGК00000307. Відповідно до п. 33.3 якого іпотекодавець передала в заставу 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 04.02.2012 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про звернення стягнення на майно задоволено, та в рахунок погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на зазначену квартиру, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем з укладення від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович вчинено виконавчий напис № 10208 про стягнення з пзвивача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»грошових коштів в розмірі 115490,20 доларів США, що еквівалентно 2984266,77 грн. в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Постановою приватного виконавця від 12.03.2018 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису, який вступив у законну силу 12.03.2018 року. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості [PERSON] перед банком за відповідним договором, крім того не врахувава пропуск банком строку позовної давності. Оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі наданого ПАТ КБ «Приватбанк» копії договору від 14 серпня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 07.08.2017 року. Рішення суду від 04.07.2012 року, яким звернуто стягнення на квартиру в рахунок погашення заборгованості, нотаріусом не враховано. Також, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував те, що кредитний договір має термін дії, тобто на момент вчинення виконавчого напису, закінчився строк позовної давності. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною. Таким чином нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з'ясовано чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved