Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], з 400 грн. 00 коп. щомісячно на 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що сума стягнутих аліментів, яка встановлена рішенням суду, є недостатньою для матеріального утримання дитини. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП №145864. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 жовтня 2012 року частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, на своє утримання та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме ухвалено: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 05 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення у межах сум платежу за один місяць; розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації, відповідно до закону; в задоволенні решти позовних вимог відмовити. 07 липня 2017 року Інгульським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінилося на «Полякова», свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії І-ФП №140416. На підставі виконавчого листа №2/1416/2423 від 23.10.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, відкрито виконавче провадження №35290043 з примусового виконання цього виконавчого листа, а 20.11.2015 року головним державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винесено постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] та постановлено проводити утримання в розмірі 50% до погашення боргу, який станом на 01.11.2015 року становить 7903,14 грн., далі в розмірі 400 гривень, щомісячно і до повноліття дитини. Як вбачається із звіту про здійснені відрахування та виплати від 08.09.2017 року, управлінням соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради підтверджений факт утримання з доходів відповідача за період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року згідно із постановою від 20.11.2015 року за виконавчим провадженням №35290043. [PERSON] є інвалідом третьої групи, свідченням чого є довідка серії 12 ААА №270322 від 13.04.2017 року. З відповіді Державної податкової інспекції в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області від 14.12.2017 року вбачається, що відповідач має нерегулярний дохід, який є не значним. Довідкою Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 21.12.2017 року повідомлено про те, що [PERSON] на обліку в пенсійному відділі не значиться і пенсію не отримує. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved