Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації, в обґрунтування якої зазначила, що її батько, [PERSON] у 1992 році заснував ФГ «Зоря». Йому, як голові господарства, згідно діючого на той час законодавства було надано у дoвічне успaдковуване володіння земельну ділянку площею 52,4 га. В 1999 році її батько помер, після його смерті належне йому майно, в тому числі і вказану земельну ділянку успадкувала його дружина, мати позивачки - [PERSON] , однак свої спадкові права на вказану земельну ділянку в установленому порядку вона не оформила. В 2010 році її мати померла. Після її смерті позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документа, що посвідчує права спадкодавця на неї та їй було рекомендовано звернутися до суду. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20.12.2016 за нею визнано в порядку спадкування право на частку 100% у селянському (фермерському) господарстві «Зоря», після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] , та права засновника (голови) селянського (фермерського) господарства «Зоря», а також визнано за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , та в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , право дoвічного успaдковуваного володіння земельною ділянкою площею 52,4 га на території Михайлівської сільської ради. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 04.10.2017 вказане рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволені її позову. Постановою Верховного Суду від 29.01.2020 рішення Апеляційного суду Херсонської області від 04.10.2017 та додаткову постанову Апеляційного суду Херсонської області від 31.01.2018 було скасовано і залишено в силі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20.12.2016. 16.12.2020 вона звернулася із заявою до державного реєстратора, яким було відмовлено у державній реєстрації прав з підстав зареєстрованого права оренди вищевказаної земельної ділянки терміном на сім років з [PERSON] згідно з договором оренди землі №б/н, виданого 09.04.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області. Позивач вважаючи, що у зв`язку із скасуванням рішення Апеляційного суду Херсонської області від 04.10.2017, на підставі якого було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, а в подальшому із [PERSON] укладено договір оренди землі, такий договір є недійсним та підлягає скасуванню, посилаючись на положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просила суд: визнати недійсним Договір оренди землі №б/н від 09.04.2019, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та [PERSON] про надання в оренду земельної ділянки площею 52,4402 га, кадастровий номер 6524781500:14:010:0002; скасувати запис про державну реєстрацію вказаного Договору оренди землі; стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 42-43). 02 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, посилаючись на дотримання при укладенні оспорюваного Договору оренди землі вимог законодавства, просила відмовити у задоволенні заявлених позивачкою вимог (т. 1 а.с. 53-55). 16 березня 2021 року представником позивачки подано відповідь на відзив, в якій зауважила, що доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог є хибними та такими, що не спростовують підстав позовної заяви (т. 1 а.с. 71-74). 06 травня 2021 року представником позивачки подано суду позовну заяву зі зміненим складом учасників та клопотання про заміну первісного відповідача Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області на належного - Новомиколаївську сільську раду Скадовського району Херсонської області (т. 1 а.с. 103-107, 142-144). Ухвалою суду від 12 травня 2021 року по справі замінено первісного відповідача Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області на належного - Новомиколаївську сільську раду Скадовського району Херсонської області (т. 1 а.с. 155). 21 травня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Новомиколаївський сільський голова висловив прохання врахувати той факт, що сільрада стала власником та розпорядником земель, які є предметом судового спору, лише 20.03.2021. Також зауважив, що [PERSON] за договором оренди, сплачено за користування земельною ділянкою за перший рік 496976,35 грн., за 2020 рік - 500955,31 грн. У 2021 році, відповідно до Податкового Кодексу, отримання плати в розмірі 500955,31 грн. очікувалося до 31 серпня 2021 року, які враховані при формуванні бюджету Новомиколаївської територіальної громади на 2021 рік (т. 1 а.с. 161). Ухвалами суду від 04 червня 2021 року: --- до участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (т. 1 а.с. 186); --- витребувано докази (т. 1 а.с. 188-189). Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 221-222). Позивачка та її представник - адвокат Кіщак А. А. в судовому засіданні підтримали позовну заяву з підстав у ній викладених. Представники Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області в судове засідання, будучи повідомленими про його дату та час, не з?явилися, доказів поважності причин неявки суду не надано. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. Вважав, що позивачкою невірно обрано спосіб захисту її прав. Представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області - Васіна В. В. просила відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав наведених у відзиві на позовну заяву поданому 02.03.2021. Заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, дослідивши надані та витребувані докази, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України, ЦПК), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20.12.2016 по справі №663/2123/16-ц: --- позов [PERSON] до Михайлівської сільської ради Скадовського району, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Скадовському районі Херсонської області про визнання в порядку спадкування майнових прав - задоволено; --- визнано за нею в порядку спадкування право на частку 100 % у селянському (фермерському) господарстві «Зоря» після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; --- визнано за нею права засновника (голови) селянського (фермерського) господарства «Зоря»; --- визнано за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та в порядку спадкування заповітом після смерті [PERSON] право дoвічного успaдковуваного володіння земельною ділянкою площею 52,4 га на території Михайлівської сільської ради, яка була надана для ведення селянського (фермерського) господарства згідно рішення Скадовської районної Ради народних депутатів Скадовського району Херсонської області від 18.02.1992 №50 на підставі державного акту на право довічного успaдковуваного володіння землею, який зареєстровано в Книзі записів актів на право довічного успaдковуваного володіння землею за №28 з правом встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), одержання кадастрового номера та державної реєстрації земельної ділянки (т. 1 а.с. 7-10, 24-25). Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 04.10.2017 вищевказане рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову (т. 1 а.с. 11-13). Постановою Верховного Суду від 29.01.2020 рішення Апеляційного суду Херсонської області від 04 жовтня 2017 року та додаткову постанову Апеляційного суду Херсонської області від 31 січня 2018 року скасовано і залишено в силі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2016 року (т. 1 а.с. 14-22). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 16.12.2020, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права довічного успадкованого володіння земельною ділянкою, оскільки заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації з підстав існування іншого речового права на земельну ділянку, а саме право оренди земельної ділянки зареєстроване на термін сім років з [PERSON] згідно з договором оренди землі №б/н, виданого 09.04.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області (т. 1 а.с. 29). З інформаційної довідки з Державного реєстратору речових прав на нерухоме майно №242467542 від 31.01.2021 вбачається, що державним реєстратором Виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області Сахацькою І. С. на підставі договору оренди землі №б/н від 09.04.2019, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та [PERSON] було зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер 6524781500:14:010:0002, площею 52,4402 га, яка знаходиться за адресою: Херсонська область, Скадовський район, Михайлівська сільська рада, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46629104 від 24.04.2019 строком на сім років. Підстава для державної реєстрації - рішення Апеляційного суду Херсонської області від 04.10.2017 (т. 1 а.с. 27-28). 09.04.2019 між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та [PERSON] укладено договір оренди землі №б/н, за умовами якого останньому, як переможцеві електронних земельних торгів, було передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер 6524781500:14:010:0002, площею 52,4402 га строком на сім років (т. 1 а.с. 33-36). Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. У відповідності зі статтею 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд погоджується з доводами представника позивачки, що у зв`язку з тим, що укладення оспорюваного договору оренди землі відбувалося на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 04 жовтня 2017 року по справі №663/2123/16-ц, яке в подальшому було скасоване, то фактично на даний час відсутня юридична підстава - правовстановлюючий документ, згідно якого укладався спірний договір. В свою чергу, анулювання правовстановлюючого документу є підставою визнання недійсним і правочину, який укладався на його основі. ЦК України визначає засади цивільного законодавства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Оскільки рішення Апеляційного суду Херсонської області від 04 жовтня 2017 року по справі №663/2123/16-ц, тобто правовстановлюючий документ, який підтверджував повноваження Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області як власника земельної ділянки на момент укладення договору оренди, скасовано, то відсутня й правова підстава укладення спірного договору, що унеможливлює залишення цього правочину в силі, так як вказаний договір укладений із порушеннями вимог цивільного законодавства. Щодо доводів представника [PERSON] та Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з того привод, що основною причиною відмови державного реєстратора прав на нерухоме майно у проведенні державної реєстрації визначений той факт, що право довічного успадкованого володіння не підлягає державній реєстрації, суд зауважує, що в рішенні №55729382 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.12.2020 зазначено в доповненні до підстави винесення рішення: інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 6224781500:14:010:0002 зареєстровано в ДРРП 17.04.2019 року Виконавчим комітетом Скадовської міської ради, право оренди даної земельної ділянки зареєстровано на термін сім років з [PERSON] згідно договору оренди землі б/н, виданого 09.04.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області. При цьому, предметом розгляду по даній справі є визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації, а не державна реєстрація права довічного успадкованого володіння. Рішення №55729382 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень було надано як один із доказів по справі на підтвердження порушення прав позивачки. З огляду наведеного та фактично встановлених обставин по справі, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню з метою захисту порушених прав позивачки. Згідно з частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивачки пропорційно підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 1816,00 грн., розмір якого підтверджується квитанцією від 09 лютого 2021 року (т. 1 а.с. 1).

Outcome: approved