Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , у розмірі Ѕ частки доходу платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала в шлюбі із відповідачем, в якому у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] Дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладених на нього законом обов`язків утримувати свою дитину. [PERSON] є працездатним, аліментів нікому іншому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків у нього немає. Відтак просить позов задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 17.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася. 03.09.2019р. від неї через канцелярію суду надійшла заява про уточнення позовних вимог. В заяві позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2000грн, щомісячно, починаючи з 15.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Просить позов задоволити, розгляд справи проводити у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Згідно із ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки є підставною. Суду не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд враховує, що обов`язок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, у тому числі на позивача. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 2 даної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стану здоров`я сторін, задовільний стан здоров`я відповідача (наявність хворіб жодним чином не підтверджена), матеріального становища сторін, зокрема наявність стабільного доходу у сторін не доведена, відсутності у відповідача на утриманні інших осіб (наявність таких осіб жодним чином не підтверджена), а також з урахуванням тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Суд бере до уваги той факт, що на сьогодні законодавець закріпив рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року становить 2027 грн. Виходячи із вищенаведеного, із врахуванням відсутності заперечень відповідача, який не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, суд дійшов переконання, що позовну вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі слід задовольнити, а саме слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, що на даний час становитиме в межах рекомендованого розміру аліментів для забезпечення першочергових потреб неповнолітньої, починаючи з 15 липня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір відповідатиме інтересам дитини, буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку і не порушуватиме права кожної із сторін. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 768,40 грн судового збору. На підставі статей 141, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved