Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач змінив позовні вимоги та пояснив, що відповідач є абонентом за адресою квартири [ADDRESS], де наявна переплата за теплопостачання на 1000 грн., разом із тим існує заборгованість за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення 206,08 грн., суми нарахованих 3% річних 100,65 грн. та інфляційних втрат в розмірі 374,04 грн., які просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі. Відповідач проти позовних вимог заперечує, пояснила, що вона 28 вересня 2017 року через зміни реквізитів банківських рахунків комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулась до позивача із вимогою про реструктуризацію боргу та за рекомендацією співробітників комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» сплатила до 26 липня 2017 року 9000 грн. В наступний час вона здійснила переплату, яка їй не повернута та відповідач тримає на своїх рахунках. Вислухавши пояснення, думку захисту, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. За договором про надання послуг з централізовано опалення від 27 вересня 2006 року відповідач є абонентом за адресою [ADDRESS] та відповідно до п.1 вказаного договору зобов'язана своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Додатком до вказаного договору від 27 вересня 2006 року визначено про обов?язок позивача надавати, а відповідача здійснювати оплату за користування послугами по технічному обслуговуванню внутрібудинкових мереж на умовах даного договору. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судовим наказом, який скасовано ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 05 жовтня 2017 року, заборгованістю визначались 4226,01 коп. за послуги з централізованого опалення та 128,80 грн. за обслуговування внутрішньобудинкових мереж. Між тим квитанціями, які долучені позивачем, визначено про оплату нею 9354,61 грн. Представник позивача визнав наявну переплату за централізоване опалення на суму 1000 грн., між тим вважає неможливим використати вказані гроші за технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення 206,08 грн., суми нарахованих 3% річних 100,65 грн. та інфляційних втрат в розмірі 374,04 грн. через різні призначення до платежу. Позивач визнав обґрунтованим знаходження в підприємстві з 28 вересня 2017 року скарги відповідача на дії співробітників комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» щодо відмови про укладення договору реструктуризації та сплату 9000 грн. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що до наступного часу відповідь не надана та відсутні результати перевірки вказаних обставин. Між тим відповідно до вимог Указу президента України «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарству України» за № 227/95 від 16 березня 1995 року, що також визначено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 листопада 2012 року у справи за № К-20530/10, зайво перерахована сума могла бути повернута відповідачці, або за домовленістю зарахована на розрахункові рахунки для сплати послуги за обслуговування внутрішньобудинкових мереж. Таким чином суд вважає необґрунтованим посилання про стягнення з відповідача заборгованості за послуги, кошти на оплату яких були наявні у користуванні позивача. З урахування вказаного суд вважає, що з боку відповідача відсутня про строчка грошового зобов?язання. Вказана обставина є такою, що позбавляє позивача права на стягнення суми нарахованих 3% річних 100,65 грн. та інфляційних втрат в розмірі 374,04 грн., які підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 625 ч.2 ЦК України лише в разі прострочення відповідачем виконання грошового зобов?язання. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: dismissed