Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є інвалідом ІІІ групи; єдиним доходом має соціальну допомогу інвалідам ІІІ групи в розмірі 1712 гривень. Крім перелому шийки бедра, позивач має інші хронічні захворювання, а саме цироз печінки, цукровий діабет ІІ типу. Позивач вказала, що має доньку [PERSON] [INFO] , яка проживає окремо та не надає жодної фінансової допомоги. Позивач просила суд стягнути зі [PERSON] аліменти на свою користь на її утримання у розмірі 15% від всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву в якому наголошувала, що всупереч вимогам чинного законодавства позивач не приймала участі в утриманні, забезпеченні та вихованні відповідача до досягнення відповідачем 16 річного віку. Відповідач вказала, що працює на посаді директора ТОВ «Українська Інтеграційна група» та має дохід, який за 4 місяці становив 6330 гривень 23 копійки; має на утриманні неповнолітню доньку, яку виховує самостійно, оскільки батько дитини помер в 2021 році, а тому отримує виплату на утримання дитини в розмірі 1780 гривень; витрати на утримання дитини значно перевищують її дохід. Зазначила, що незважаючи на її скрутний матеріальний стан, надавала допомогу позивачі, коли вона захворіла. Відповідач зазначила, що неодноразово давала позивачеві грошові кошти, сплачувала рахунки в період 2018-2020 років. Крім того, в 2017 році придбала позивачу виріб медичного призначення для стегна «Гамма», вартістю 15500 гривень. Позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 5.04.1984 року Жовтоводським відділом РАЦС, актовий запис № 277, [PERSON] народилася [INFO] ; її батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області про склад сім`ї або зареєстрованими у житловому приміщенні/будинку № 1551 від 23.09.2020 року до складу сім`ї позивача входить син [PERSON] і онук [PERSON] , 2019 року народження (а.с. 6). Довідкою до акту огляду медико -соціальною експертною комісією серії 12 ААб № 182505 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІІ групи з загальним захворювання (а.с. 9). Відповідно до довідки № 7 від 26.12.2019 року про тимчасову непрацездатність [PERSON] встановлено діагноз - цироз печінки (а.с. 16). [PERSON] знаходиться на обліку в Маловисківському УПСЗН і отримує державну соціальну допомогу інвалідам 3 групи, що підтверджується довідкою № 435 від 21.09.2020 року (а.с. 17). Відповідач [PERSON] періодично надавала позивачеві матеріальну допомогу, а також придбала виріб медичного призначення для стегна «Гамма», вартістю 15500 гривень (а.с. 39-50). Відповідач працює директором ТОВ «Українська інтеграційна група», що підтверджується довідкою № 10.02/1 від 10 лютого 2021 року (а.с. 51). Відповідач [PERSON] має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 52). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 53). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Частиною 1 ст. 172 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Так, позивач по справі є інвалідом III групи. Відповідно до ст. 1 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого ст. 26 Цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батька слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1 та 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача, оскільки позивач є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини. Відповідач не надала належних та допустимих доказів того, що її матір не потребує матеріальної допомоги. Таким чином, враховуючи що позивач є непрацездатним, оскільки є інвалідом ІІІ групи, має захворювання, які потребують постійного лікування, отримує пенсію, розмір якої є недостатнім для забезпечення його мінімальних потреб для проживання та лікування, інших доходів він має, а тому є такою, що потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 15% частини від усіх видів його доходів, щомісячно починаючи з 8.10.2020 року довічно. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved