Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернулися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди у розмірі 564,36 гривень та суму моральної шкоди у розмірі 20000 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за те, що відповідач 19 вересня 2013 року близько 08.00 год. біля будинку № 19 по вулиці 300 - річчя в с. Березівка Харківського району Харківської області, під час сварки умисно наніс позивачу чотири удари молотком в область лівого плеча та тулуба, чим спричинив відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 2772 ая/13 від 20 вересня 2013 року синьці на лівому плечі та тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. В результаті неправомірних дій відповідача позивачу спричинені матеріальна та моральна шкода. Так, позивач змушений був лікуватися та витратив 341,96 гр. на придбання ліків. Також позивач поніс витрати на послуги копіювання документів на суму 28,40 грн., витрати на проїзд на експертизу 20 гривень (6 грн. на метро, 14 грн. на автобус), три поїздки до міліції на автобусі по 12 грн. кожного разу, а всього 36 грн., проїзд до суду вартістю 138 грн. з яких 18 грн. на метро, 120 грн. на автобус. Всього матеріальна шкода склала 564, 36 грн. Спричинення тілесних ушкоджень сприщило позивачу стрес, а подальше лікування та реабілітація відволікають від звичайного ритму життя, унеможливлюють виконання сільськогосподарських робіт, тому моральна шкода складає 20000 грн. Відповідач добровільно відшкодувати моральну та матеріальну шкоду відмовляється, тому позивач звернувся до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, також зазначила, що відповідач продовжує спричиняти їх родині моральні страждання, оскільки своєю поведінкою провокує скандали і не дає їй та позивачу виходити на город, тримати домашніх тварин. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказав, що винним себе не вважає, оскільки спричинив тільки один удар позивачу, крім того спричинені ушкодження жодним чином не вплинули на життєдіяльність позивача, якого він бачить майже щодня, бо вони сусіди. Вказав, що підстави для відшкодування шкоди відсутні, при цьому визнав, що вирок Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року, яким його визнано винним у спричиненні позивачу легких тілесних ушкоджень набрав чинності, він вирок не оскаржував і вже відбув призначене судом покарання. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши надані суду докази встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за те, що відповідач 19 вересня 2013 року близько 08.00 год. біля будинку № 19 по вулиці 300-річчя в с. Березівка Харківського району Харківської області, під час сварки умисно наніс позивачу чотири удари молотком в область лівого плеча та тулуба, чим спричинив, відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 2772 ая/13 від 20 вересня 2013 року синьці на лівому плечі та тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також позивач в якості доказів по справі надав: чеки про придбання ліків, квитанції про отримання послуг копіювання, копію медичної картки з відмітками про відвідування лікарів: 24.09.2012 року, 13.06.2014 року, 16.06.2014 року, 18.06.2014 року, рецепт на окуляри від 16.06.2014 року. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральною шкодою визнається фізичний біль та страждання, яких особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, судом встановлено, що відповідач за вироком суду визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. В результаті неправомірних дій відповідача позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження, що викликали певний розлад здоров'я, що свого часу що спричинило позивачу певний фізичний біль і вплинуло на його фізичний стан здоров'я і в деякій мірі порушило звичайний життєвий ритм і як наслідок спричинило моральні страждання, тому суд вважає що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка з урахуванням усіх вищевказаних обставин у їх сукупності на засадах розумності, виваженості та справедливості, складає 1500 гривень і позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. В задоволенні вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди суд відмовляє за недоведеністю вимог, оскільки позивач не надав доказів які б підтвердили, що ліки вказані у чеках на придбані позивачем за призначенням лікарів і саме для відновлення здоров'я у зв'язку з травмами отриманими внаслідок дій відповідача, при цьому з копії наданої позивачем медичної картки вбачається що він відвідував лікарів 24.09.2012 року, тобто за рік до події злочину 19.09.2013 року та 13.06.2014 року, 16.06.2014 року, 18.06.2014 року, тобто через дев'ять місяців після події вчинення злочину, тому суд критично ставиться до вказаних доказів і не приймає їх до уваги. Також позивач не надав доказів, що копіювання мало місце за його замовленням, не вказав, що саме копіювалось і яке відношення мають виготовлені копії до події спричинення позивачу тілесних ушкоджень. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження оплати витрат на проїзд. При вирішенні справи, суд відкидає посилання відповідача на те, що він не визнає себе винним у спричиненні позивачу тілесних ушкоджень, оскільки винуватість дій відповідача встановлена вироком суду, що набрав чинності, а відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що спричиненні тілесні ушкодження не вплинули на життєдіяльність позивача і не спричини моральної шкоди тому не підлягають відшкодуванню, оскільки такі посилання є безпідставними, тому що нормами Цивільного Кодексу України, зокрема за статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав в тому числі у зв'язку із фізичним болем та стражданнями, яких особа зазнала у зв'язку із ушкодженням її здоров'я. На підставі вищевикладого, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню в частині відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 1500 гривень, а в задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу - відмовляє за недоведеністю, при цьому враховує, що за ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а позивач та представник позивача у судовому засіданні підтвердили, що не мають інших доказів крім наданих суду. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача.

Outcome: partial