Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач, звернулася до суду із позовом 25.08.2021 року, про стягнення на її користь з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 22020,00 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку з 11.12.2020 року по 25.08.2021р. в сумі 61 579,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що вона з 25.06.2004 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом. 10.12.2020 року була звільнена за угодою сторін на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі складала 22 020,00 грн. Вона зверталася до відповідача щодо проведення повного розрахунку, але до моменту подачі позову розрахунок не був проведений. Також, оскільки остаточний розрахунок не був проведений, просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 11.12.2020 року по 25.08.2021р. в сумі 61 579,00 грн. Ухвалою судді від 22.09.2021 року визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог\~ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України. У наданий в ухвалі час від сторін заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні не надходило. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, що підтверджується матеріалами справи. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзиву надано не було. У зв`язку з чим, суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановив наступне. Позивач [PERSON] з 25.06.2004 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом. 10.12.2020 року була звільнена за угодою сторін, на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Зазначені обставини підтверджуються наказами про прийняття та звільнення з роботи. Відповідно до вимог\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Позивачем суду надана довідка, видана відповідачем 02.08.2021р. за №18/834 про розмір заборгованості по заробітній платі, відповідно до якої розмір заборгованості по заробітній платі звільненого працівника складає 22 020,00 грн. Дана сума заборгованості не виплачена, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 117 КЗпП України\~встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Вина власника не виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо. \~\~\~\~\~\~ В даному випадку, період затримки в проведенні розрахунку позивач зазначає період з 11.12.2020 року, наступного дня з моменту звільнення, та по 25.08.2021 року, момент пред`явлення позову. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, середньоденна заробітна плата позивача за основним місцем роботи складає 232,14 грн., за сумісництвом 123,81 грн. Період затримки розрахунку складає 173 дні. Тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 11.12.2020р. по 25.08.2021р. складає 173 дні х 355,95 грн. = 61 579,00 грн. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів сплати заборгованості позивачу суду не надано. Відповідачем не був спростований наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та не було наведено доводів щодо підстав порушення строків виплати заборгованості. Згідно ч. 1\~ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Нормами п.\~171.1 ст. 171\~та 14.1.180 ст.\~14 Податкового Кодексу України\~та ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є суб`єктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства. Оскільки, суд не є податковим агентом, тому обов`язок відрахувати зазначені податки і збори закон покладає на роботодавця. Відповідно до листа ДФС від 09.06.2016 року № 12817/6/99-99-13-02-03-15 оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов`язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 % та військовим збором - 1,5 % у місяці його фактичного нарахування. Крім того, особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені\~Кодексом податковий\~розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу (п.п. «б» п. 176.2 ст.176 Кодексу). Суд роз`яснює, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову за вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн., а також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею за подачу позову з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved