Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.03.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитини 18 річного віку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.05.2007 року. Відповідач належним чином не виконує свої аліментні зобов»язання, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.11.2013 року становить 14 964, 24 грн. Просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 СК України у сумі 4559,15 грн. Позивач у судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що з 28.03.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області, серії [NUMBER], актовий запис №63 (а.с.7). Позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8), на утримання якого рішенням Полтавського районного суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитини 18 річного віку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.05.2007 року ( а.с. 8-9). Згідно із довідкою-розрахунком ВДВС Царичанського РУЮ від 10.12.2013 року №02-20/4507 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, стягнутих на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], в розмірі 14 964,24 грн.(а.с.14). Відповідно із розрахунком ціни позову, сума пені за прострочення сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], складає 4 559,15 грн.(а.с.4-5). Пунктом 22 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз»яснино, що передбачена ст.. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді справи не було встановлено та не було доведено самим відповідачем, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин. Статтею 196 ЦПК України встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів, а саме при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має права на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Зі змісту зазначеної норми випливає, що нарахування пені здійснюється з моменту виникнення боргу, виходячи з розміру заборгованості на конкретний момент. Перевіривши правильність наведених позивачем розрахунків неустойки (пені), суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved