Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернуся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 12.06.2018 року близько 08:24 год. відповідач [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «AC-G 32214 ШМДА-2», реєстраційний номер « [NUMBER] », здійснюючи рух по вул.Івана Богуна зі сторони вул.Лавреньова у напрямку вул.Нафтовиків, в районі перехрестя вул.Робочої в м.Херсоні, порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 3.1. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, здійснив виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, не забезпечивши безпеку дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на дружину позивача - [PERSON] , [INFO] , яка перетинала проїзну частину вул.Івана Богуна зліва на право відносно руху автомобіля, в результаті чого [PERSON] заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких остання померла на місці події. 12.06.2018 року по факту вказаної дорожньо-транспортної пригоди розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018230000000236. У ході цього кримінального провадження проведено судово-медичну експертизу №746 від 06.07.2018 року, висновком якої було встановлено, що смерть [PERSON] , [INFO] , настала від травматичного розриву лівого передсердя сердця, який супроводжувався гострою крововтратою. Вказані ушкодження утворилися від удару виступаючими частинами автомобіля, який рухався, з подальшим ковзанням потерпілої по дорожньому покриттю. 20.07.2018 року прокурором відділу прокуратури Херсонської області Клочковим В.В. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12018230000000236 від 12.06.2018 року по обвинуваченню [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який направлено до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті. На час звернення до суду з позовом кримінальне провадження не розглянуто та триває. На момент дорожньо-транспортної пригоди, відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради та працював на посаді водія автотранспортних засобів автомобільно-експлуатаційного відділу у зазначеному підприємстві. Крім тогона момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль, яким керував відповідач [PERSON] - «AC-G 32214 ШМДА-2», реєстраційний номер « [NUMBER] » власником якого є КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, був застрахований у ПрАТ «Європейський страховий альянс», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8346934, термін дії з 17.02.2018 року по 16.02.2019 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача [PERSON] позивачу була спричинена моральна шкода, яку він зазнав у зв`язку зі смертю дружини, що полягає у непоправному горі, безповоротній втраті рідної і дорогої людини, що потягло за собою душевні страждання та втрату нормальних життєвих зв`язків на відновлення яких необхідний час і здоров`я. Враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу фізичних та моральних страждань з урахуванням істотності змін у його житті, зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у 200 000 гривень. Крім моральних страждань позивач поніс також і матеріальні витрати, а саме витрати на поховання, які складаються з витрат на придбання труни, покривала, хрестів, вінків, табличок, стрічок, копання могили, доставка катафалком, супроводження покійної, оренда церемоніального залу та автобуса, очищення могил від сміття та розчищення місця поховання, що в загальній сумі склали 8575 грн. 01 коп. Щодо порядку відшкодування вказаних витрат та завданої йому моральної шкоди зазначив, що оскільки цивільно правова відповідальність транспортного засобу марки «AC-G 32214 ШМДА-2», реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована у відповідача - Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», позивач звернувся до останнього з заявою на виплату страхового відшкодування в розмірі, що передбачений Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте листом від 01.11.2018 року за №95 ПрАТ «Європейський страховий альянс», повідомило про відмову у таких виплатах. Враховуючи викладене просив стягнути з відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» витрати, понесені ним на поховання дружини в розмірі 8575 грн. 01 коп. Крім того відповідно до п. 27.2 ст.27 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути витрати на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілої, яка не може бути меншою ніж 36 мінімальних заробітних плат (36 х 3723), що становить 134 028 грн., а також відповідно до п. 27.4 вказаного Закону на відшкодування моральної шкоди, яка не може бути меншою ніж 12 мінімальних заробітних плат (12 х 3723), що становить 44 676 грн. Крім того, зазначив, що оскільки водій [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, в силу ст.ст. 1167, 1168, 1172, 1187 ЦК України, даний заклад разом з водієм також зобов`язаний відшкодовувати завдану позивачу моральну шкоду, яку просив стягнути з КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради в сумі 155324 грн. та з [PERSON] в сумі 10000 грн. Ухвалою судді від 06.05.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 30.05.2019 року від представника відповідача - Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що станом на подання відзиву на позовну заяву, жодна особа, що має право на отримання страхового відшкодування із заявою визначеної форми до ПрАТ «Європейський страховий альянс» не зверталася, документів, передбачених спеціальним Законом для прийняття рішення щодо виплати не подавала. Так, 26.10.2018 року позивачем лише подано повідомлення про вказану дорожньо-транспортну подію, проте заяву про страхове відшкодування з відповідними документами подано не було. Крім того, 01.11.2018 року листом №95 позивачу було повідомлено про наявність інформації про розгляд вказаної дорожньо-транспортної пригоди в кримінальній справі, про обов`язок страховика прийняти рішення в строк не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, а також передбачений законодавством випадок, коли строк для прийняття рішення переривається. Також, посилаючись на те, що ні позивач ні інші особи не подавали обов`язкову заяву про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Європейський страховий альянс», то й рішення щодо виплати страхового відшкодування чи відмову у виплаті, не приймалось, вважала передчасним звернення позивача з вказаним позовом. Крім того, зауважила, що коло осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування у позовній заяві визначено не в повному обсязі, оскільки відповідачу не відомо про наявність дітей у потерпілої - [PERSON] та інформації про всіх осіб, крім позивача, що перебували на її утриманні. Позивачем не доведено, що лише він є особою, яка має права на отримання страхового відшкодування, оскільки позивач не надав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] 03.06.2019 року від представника відповідача - КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважав позовні вимоги передчасними та поданим без урахування всіх обставин справи, оскільки вина [PERSON] не доведена, а відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Крім того, зазначив, що вказаний розмір моральної шкоди в сумі 155324 грн є надто завеликим, необґрунтованим та не підтверджений належними та допустимими доказами. 19.08.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, відповідно до якого він підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та зазначив, що право на звернення до суду із зазначеним позовом до остаточного рішення у кримінальному провадженні №12018230000000236, без встановлення винної особи на час судового розгляду відповідає роз`ясненням, викладеним у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.032013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно яких, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану школу виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Також послався на аналогічну правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №754/1114/15-ц. Посилаючись на те, що смерть його дружини [PERSON] настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля AC-G 32214 ШМДА-2, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , позивач, скориставшись своїм правом, і подав цей позов, без встановлення винної особи у кримінальному провадженні, з підстав завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки на підставі ст. 1187 ч. ч. 1, 2, 5 ЦК України. Крім того, зазначив на те, що відомості про виникнення шкоди внаслідок непереборної сили, умислу потерпілої або внаслідок грубої необережності потерпілої відсутні та матеріали кримінального провадження № 12018230000000236 таких відомостей не містять, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність за завдану шкоду незалежно від наявності його вини. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що вказана сума в розмірі 200000 є обґрунтованою та її розмір підтверджено експертним висновком психолога-судового експерта [PERSON] . При цьому, з урахуванням вимог ст. 1194 ЦК України та ч.1 ст. 1172 ЦК України, розмір відшкодування моральної шкоди з боку відповідача КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради становитиме 155324 грн. (200000- 44676=155324), оскільки [PERSON] на час ДТП перебував у трудових відносинах з КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ХОР, тому саме зазначена юридична особа (роботодавець) повинна нести відповідальність за дії її працівника, маючи право в подальшому стягнути заподіяну шкоду з працівника в регресному порядку. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 17.09.2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення суду у кримінальній справі №766/14275/18 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018230000000236 від 12.06.2018 року. Постановою Херсонського апеляційного суду від 08.11.2019 року ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 17.09.2019 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від16.01.2020 року клопотання позивача задоволено та до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору, на стороні позивача - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 14.02.2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 28.08.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив ПрАТ «Європейський страховий альянс», відповідно до якого він підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та зазначив, що цивільна відповідальність за спричинення смерті через взаємодію з джерелом підвищеної небезпеки , настає за наявності самого факту спричинення такої шкоди і не повязана із настанням або виникненням іншого юридичного факту, отже відсутність преюдиційного судового рішення про визнання особи винуватою не звільняє особу, відповідальну за вчинення шкоди, від відшкодування збитків. Крім того зазначив, що винуватість відповідача - [PERSON] , як водія автомобіля швидкої допомоги, встановлена висновком судової автотехнічної експертизи №18-2448 від 02.07.2018 року, проведеної в рамках кримінального провадження №12018230000000236. Щодо не подання позивачем відповідної заяви про відшкодування збитків до ПрАТ «Європейський страховий альянс» зазначив, що Законом не висувається особливих умов до форми заяви потерпілого, про здійснення виплати йому страхового відшкодування, а подане 27.05.2019р. позивачем повідомлення до ПрАТ «Європейський страховий альянс» за формою і змістом є заявою, визначеною ст.35 Закону. Саме з цієї дати, страхова компанія мала б вчинити всі необхідні та достатні дії по здійсненню виплати страхового відшкодування, в тому числі і витребувати від потерпілого всі необхідні документи. Проте, у відповідь на своє звернення (повідомлення) [PERSON] отримав відповідь страхової компанції, з якої випливає, що страхова компанія не буде здійснювати виплату та розгляд даного питання відкладається на визначений час. Крім того, 30.07.2020 року [PERSON] було подано до ПрАТ «Європейський страховий альянс» заяву про страхове відшкодування, але будь-якої відповіді на час надання відповіді на відзив не отримав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та у відповідях на відзиви. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відповіді на відзив та просив відмовити у їх задоволенні та розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності у їх взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 12ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що 12.06.2018 року близько 08:24 год. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «AC-G 32214 ШМДА-2», реєстраційний номер « [NUMBER] », здійснюючи рух по вул.Івана Богуна зі сторони вул.Лавреньова у напрямку вул.Нафтовиків, в районі перехрестя вул.Робочої в м.Херсоні, порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 3.1. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, здійснив виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, не забезпечивши безпеку дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка перетинала проїзну частину вул.Івана Богуна зліва на право відносно руху автомобіля, в результаті чого [PERSON] заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких остання померла на місці події. Відомості про вказане кримінальне правопорушення 12.06.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018230000000236 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України. З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2018 року прокурором відділу прокуратури Херсонської області Клочковим В.В. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12018230000000236 від 12.06.2018 року по обвинуваченню [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який направлено до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті. На момент розгляду справи будь-якого рішення у кримінальному провадженні не прийнято та його розгляд триває. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28.01.1977 року Сєвероморським міським бюро РАЦС Мурманської області, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим (повторно) 14.07.2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. З висновку судово-медичної експертизи №746 від 06.07.2018 року, вбачається що смерть [PERSON] , [INFO] , настала від травматичного розриву лівого передсердя сердця, який супроводжувався гострою крововтратою. Вказані ушкодження утворилися від удару виступаючими частинами автомобіля, який рухався, з подальшим ковзанням потерпілої по дорожньому покриттю. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «AC-G 32214 ШМДА-2», реєстраційний номер « [NUMBER] » - [PERSON] . Вказане також вбачається з висновку №18-2448 від 02.07.2018 року судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля «АС-G 32214 ШМДА - 2» р/н « [NUMBER] » на пішохода, відповідно до якого відповідач - [PERSON] мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода - [PERSON] обранням такої швидкості, яка б дозволила йому забезпечити гарантовану безпеку пішоходу, при необхідності - навіть із зупинкою перед переходом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, обов`язок доказування обставин, які є підставою звільнення від відповідальності за завдану шкоду покладається саме на відповідача. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Отже, суд наголошує, що відсутність встановленої вини [PERSON] на час розгляду даної справи та відсутність стосовно нього обвинувального вироку за ст. 286 КК України не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Суд не приймає до уваги посилання позивача, як на підставу відшкодування шкоди, висновок судово-психологічної експертизи №069-2019 [PERSON] , яким визначено розмір завданої моральної шкоди залежно від форми вини заподіяної шкоди - відповідачем - [PERSON] , так як шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності винних дій, за умови, що вказані дії знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку. Відповідно до ст. 979, п. 3 ч.1 ст. 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, суд вважає, що 12.06.2018 року мав місце страховий випадок, внаслідок якого настала цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , оскільки він був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася [INFO] , внаслідок якої померла [PERSON] , та даний факт не заперечувався учасниками провадження. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль, яким керував відповідач [PERSON] - «AC-G 32214 ШМДА-2», реєстраційний номер « [NUMBER] », належить КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, та правонаступником якого є КНП «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, був застрахований у ПрАТ «Європейський страховий альянс», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8346934, термін дії з 17.02.2018 року по 16.02.2019 року. Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно зі ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п. 27.1). Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.2). Статтею 1200 ЦК України передбачено, що шкода завдана смертю потерпілої відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно Судом встановлено, що право на страхове відшкодування, має позивач як чоловік померлої, який досяг пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] виданим 30.09.2008 року Пенсійним фондом України. 26.10.2018 року [PERSON] повідомив страхувальника ПрАТ «Європейський страховий альянс» про ДТП, яка сталася 12.06.2018 року та звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була отримана ПрАТ «Європейський страховий альянс» 30.07.2020 року, проте в добровільному порядку виплати не здійснено. Доньки позивача - [PERSON] та [PERSON] у своїх заявах до суду вказали, що заяв щодо отримання страхового відшкодування за фактом смерті матері - [PERSON] до страхових компаній, зокрема до ПрАТ «Європейський страховий альянс» вони не подавали та подавати не будуть, відшкодування за фактом смерті після смерті останньої вони не отримували. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги посилання відповідача - Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», Комунального некомерційного підприємства «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради на безпідставність вимог позивача через те, що він не надав свідоцтва про право на спадщину та вважає, що позивач має право на отримання страхового відшкодування після смерті дружини в силу ст.1200 ЦК України, зазначені суми страхового відшкодування не входять до спадкової маси після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з п.п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на момент смерті [PERSON] згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати складав 3723 гривень. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, передбаченого п.27.2 ст.27 Закону, який не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат (36 х 3723) і становить - 134 028 грн. та, загальний розмір страхового відшкодування, передбаченого п.27.3 ст.27 Закону, який не може бути меншим 12 мінімальних заробітних плат (12 х 3723) становить - 44 676 грн. В зв`язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь позивача шкоду, заподіяну смертю потерпілого в розмірі 134 028 грн. та моральну шкоду в розмірі 44676 гривень. Щодо відшкодування витрат на поховання суд зазначає наступне. Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. В той час в незалежності від наявності вини у особи, яка завдала шкоди смертю потерпілого виникає обов`язок на відшкодування таких витрат (п. 7 Постанови від 01 березня 2013 року). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам. Згідно з п. 27.4 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати на проведення поховання дружини - [PERSON] , що підтверджується договором-замовлення №1550 від 14.06.2018 року на організацію та проведення поховання; квитанцією №002551 від 12.06.2018 року, відповідно до якої витрати понесені на доставку, катафалк, супроводження покійної, церемоніальний зал та автобус; квитанцією №003785 від 12.06.2018 року, відповідно до якої витрати понесені на придбання труни, покривала, хрестів та вінків; квитанцією №002970 від 12.06.2018 року, відповідно до якої витрати понесені на придбання таблички та стрічок; квитанцією №002100 від 12.06.2018 року, відповідно до якої витрати понесені на розчищення місця поховання. Таким чином, загальний розмір вищевказаних витрат складає 8575 гривень 01 коп., які підлягають стягненню з відповідача - ПрАТ «Європейський страховий альянс». Стосовно відшкодування решти завданої моральної шкоди, суд зазначає наступне. Як вбачається із Полісу, відшкодування моральної шкоди страховиком не передбачено, у зв`язку із чим при розгляді даного питання до застосування підлягають норми ЦК України. Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно ст. ст. 1167 ч. 1, 2 п. 1 та 1168 ч. 2 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Окрім того, вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд зазначає, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач втратив рідну людину - дружину. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, а тому, враховуючи надане позивачем обґрунтування та докази рівня, характеру, тривалості та обсягу душевних та психічних страждань, характеру майнових та немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у житті позивача, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, пов`язана зі смертю дружини - [PERSON] , та прозмір її відшкодування - 200000 грн., визначений позивачем є обґрунтований. Разом з тим, суд зазначає, що вимоги позивача про стягненню з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем також пред`явлено вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] в розмірі 10000 грн., що в зальній сумі (44676+10000+155324 = 21000) перевищуватиме розмір заявлених позовних вимог в сумі 200000 грн. на 10000 грн. Оскільки суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, як з власника забезпеченого транспортного засобу «AC-G 32214 ШМДА-2», реєстраційний номер « [NUMBER] » повинно бути стягнуто в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 145324 гривень. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень підлягають задоволенню, оскільки шкода завдана смертю потерпілої є прямим наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка відбувалася за участю водію [PERSON] , який на відповідній правовій підставі керував автомобілем ««AC-G 32214 ШМДА-2», реєстраційний номер « [NUMBER] ». Щодо відшкодування витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат за надану професійну правничу допомогу позивачем надано до суду копію договору про надання правової допомоги №б/н від 11.03.2020 року, укладеного між нею та [PERSON] , додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 11.03.2020 року, копію квитанції серії б/н від 11.03.2020 року, відповідно до яких, загальна сума витрат становить 10000 грн. Суд вважає понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу доведеними та такими, що є співмірними із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, в зв`язку з чим ці витрати відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, покладаються на відповідачів. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial