Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що [INFO] померла її сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом. Інші спадкоємці відсутні. У встановлений законом термін та порядок позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом [PERSON] 14 грудня 2013 року було видано їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири під [ADDRESS], яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 4943, виданого 20.07.1993 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області. На іншу 1/2 частину вказаної квартири, яка також належить спадкодавцю, приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір дарування, за яким [PERSON] отримала дану частку, не був зареєстрований в Білоцерківському МБТІ. Нотаріусом у зв'язку з відсутністю реєстрації даного договору було відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду, тому позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої сестри. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю повністю підтримав позовні вимоги,пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Від відповідача Білоцерківської міської ради надійшов лист про розгляд справи без їхньої участі та прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства. Третя особа у справі приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] надала суду копію спадкової справи та просить суд розглянути справу без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON], являється рідною сестрою спадкодавця [PERSON] і відповідно спадкоємицею другої черги на спадкове майно. Інші спадкоємці першої черги спадкування [PERSON] померли, що підтверджується їх свідоцтвами про смерть. [PERSON] є спадкоємцем другої черги. Інших осіб, які б претендували на майно не має, а тому вона є єдиним спадкоємцем відкритої спадщини. У встановлений законом термін та порядок, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 грудня 2013 року. Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з 1/2 частки квартири під [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № 4943 виданого 20.07.1993 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частину квартири [ADDRESS], приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено через те, що спадкодавцем за життя не здійснено державної реєстрації права власності на отриману за договором дарування від 27 січня 2001 року ? частину квартири. Дані обставини повністю підтверджуються матеріалами цивільної справи та спадкової справи № 20/2013 від 29.07.2013 року, яка закінчена 14.12.2013 року (а.с. 36-120). Таким чином позивач [PERSON] фактично і юридично прийняла спадщину, а саме подала у встановлений строк за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину на все спадкове майно із об'єктивних причин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України підтвердженням факту прийняття спадщини спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, є подання до нотаріальної контори в установлений ч. 1 ст. 1270 вказаного Кодексу шестимісячний строк заяви про її прийняття. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином право власності спадкодавця [PERSON] на 1/2 частину квартири, яка була подарована їй на підставі договору дарування від 27 січня 2001 року, виникло одразу після посвідчення його державним нотаріусом відповідно до ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяла на час укладення договору. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведене судом достовірно встановлено виникнення права у позивача на отримання у власність 1/2 частини зазначеної квартири в порядку спадкування, тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved