Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває з [PERSON] у шлюбі з 01 липня 2010 року, зареєстрованому відділом РАЦС Лисичанського МУЮ Луганської області, актовий запис № 207. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені наприкінці травня 2018 року через те, що не зійшлись характерами. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає, що сімю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилася, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності, про що надав відповідну заяву. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 110 СК України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 107575, виданого 01.07.2010 року відділом РАЦС Лисичанського МУЮ Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 01 липня 2010 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 207. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 5). 07 жовтня 2010 року народився [PERSON], про що зроблено актовий запис №827. Його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких\~обставин,\~суд вважає,\~що позов\~про розірвання\~шлюбу підлягає\~задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з «Ярошенко» на прізвище «Карайкоза» і вона має право після розірвання шлюбу залишити або змінити його, позивач в заяві вказала про те, що вона не бажає змінювати прізвище після розірвання шлюбу, тобто після розірвання шлюбу позивачу необхідно залишити прізвище «Карайкоза». Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з наданої квитанції від 22.10.18, позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 717, 91коп., проте, виходячи з розміру, встановленого підпункту 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», повинна сплатити 704,80 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд,дійшов висновку про повернення [PERSON] з Управління Державної казначейської служби України у м. Лисичанську Луганської області 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, а саме в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі\~ ст. ст. 24, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved