Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 18.08.2015 р. звернулися до суду із вимогами до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення сум авторської винагороди, посилаючись на те, що у 2000 р. під час виконання робіт, які проводились в інтересах дочірній компанії «Укртрансгаз» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», групою авторів, до складу якої входили, в тому числі, й вони, був запропонований спосіб ремонту запірної арматури на діючому магістральному газопроводі без зміни режиму транспортування газу, права на отримання патенту авторами на договірній основі були передані компанії «Укртрансгаз» й у 2004 р. компанією було отримано патент на винахід №42619 «Спосіб усунення витоків газу крізь фланцеві з'єднання кранів газопроводів під час перекачування газу по газопроводу», 6.10.2004 р. між авторами винаходу і компанією «Укртрансгаз» було укладено договір про виплату винагороди, за умовами якого розмір винагороди за використання винаходу становить 15% від фактичного прибутку, одержаного компанією «Укртрансгаз» від використання винаходу за відповідний період, визначений відповідним розрахунком фактичного прибутку від використання винаходу, а угодою між співавторами від 17.05.2001 р. вирішено питання про розподіл авторської винагороди, згідно якої [PERSON] належить 12% від загальної суми винагороди, [PERSON] - 13% від загальної суми винагороди, [PERSON] - 13% від загальної суми винагороди, [PERSON] - 12% від загальної суми винагороди; договором про виплату винагороди за використання винаходу від 6.10.2004 р. також встановлено строк виплати авторської винагороди, який становить не пізніше трьох місяців після закінчення кожних шести місяців використання винаходу. Так, у жовтні 2011 р. винахід по патенту України №42619 був використаний компанією «Укртрансгаз» під час ремонту запірної арматури обв'язці кранового вузла ДУ1400 2180,4 км магістрального газопроводу «Союз» Барського лінійного виробничого управління, за фактом використання складено відповідний акт, проведено розрахунок фактичного економічного ефекту (фактичного прибутку) від використання винаходу, який склав 10 843 271,00 грн., при цьому в порушення умов договору відповідачем авторську винагороду не сплачено, заборгованість відповідача з виплати авторської винагороди перед [PERSON] становить 195 178,88 грн., перед [PERSON] - 211 443,79 грн., перед [PERSON] - 211 443,79 грн., перед [PERSON] -195 178,88 грн.; за несвоєчасну виплату авторської винагороди сплачується пеня у розмірі 0,04% від суми, належної до виплати, за кожен день прострочки, тому пеня за останній рік (365 днів) складає 14,6% від суми, що підлягає виплаті, відповідно, сума пені, що підлягає стягненню на користь [PERSON] становить 28 496,12 грн., на корить [PERSON] - 30 870,79 грн., на користь [PERSON] - 30 870,79 грн., на користь [PERSON]. -28 496,12 грн. Крім того, за умовами договору датою виплати авторської винагороди за останнім етапом впровадження є 19.07.2012 р., індекс інфляції з серпні 2012 р. по червень 2015 р. склав 174,63%, отже збитки від інфляції складають: [PERSON] - 145 662,00 грн., [PERSON] - 157 800,49 грн., [PERSON] - 157 800,49 грн., [PERSON] - 145 662,00 грн.; сума боргу за користування грошовими коштами (три відсотки річних від простроченої суми за три роки) складає: [PERSON] - 17 566,10 грн., [PERSON] - 19 029,94 грн., [PERSON] - 19 029,94 грн., [PERSON] -17 566,10 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], він же є представником позивачів [PERSON], [PERSON], підтримав свої вимоги, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» Печерний С.Л. заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаючись на пропущення позивачами строку звернення до суду. Судом встановлено, що у 2000 р. під час виконання робіт, які проводились в інтересах дочірній компанії «Укртрансгаз» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», групою авторів запропоновано спосіб ремонту запірної арматури на діючому магістральному газопроводі без зміни режиму транспортування газу. 6.10.2004 р. між групою винахідників, до складу якої входили позивачі, та дочірньою компанією «Укртрансгаз» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», було укладено договір про виплату винагороди за використання компанією та її філіями винаходу «Спосіб усунення витоків газу крізь фланцеві з'єднання кранів газопроводів під час перекачування газу по газопроводу» (що охороняється патентом України №4219, заявка №2001053316 від 17.05.2001 р.). Згідно умов п.3.2 договору розмір винагороди за використання винаходу становить 15% від фактичного прибутку, одержаного компанією «Укртрансгаз» та/або філіями, від використання винаходу за відповідний період, визначений відповідним розрахунком фактичного прибутку від використання винаходу; винагорода за використання винаходу сплачується протягом строку дії патенту на винахід, не пізніше трьох місяців після закінчення кожних шести місяців використання винаходу. Угодою між авторами про розподіл авторської винагороди за використання винаходу «Спосіб усунення витоків газу крізь фланцеві з'єднання кранів газопроводів під час перекачування газу по газопроводу» (патент України №4219, заявка №2001053316 від 17.05.2001 р.) між співавторами вирішено питання про розподіл авторської винагороди, відповідно, [PERSON] належить 12% від загальної суми винагороди, [PERSON] - 13% від загальної суми винагороди, [PERSON] - 13% від загальної суми винагороди, [PERSON] - 12% від загальної суми винагороди. У жовтні 2011 р. винахід по патенту України №42619 був використаний товариством «Укртрансгаз» під час ремонту запірної арматури обв'язці кранового вузла ДУ1400 2180,4 км магістрального газопроводу «Союз» Барського лінійного виробничого управління, про що складений відповідний акт (форма 1В-6), та проведено розрахунок фактичного економічного ефекту (фактичного прибутку) від використання винаходу, який склав 10 843 271,00 грн. (а.с.30-44). На відповідне звернення позивачів від 22.03.2010 р. щодо виплати винагороди за використання винаходу відповідач відповіді не надав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При таких обставинах суд знаходить вимоги позивачів про стягнення на користь кожного з них авторської винагороди, пені за несвоєчасну виплату авторської винагороди обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними, враховуючи, що дата використання патенту України №42619 є 19.10.2011 р., договірний строк виплати винагороди (три місяці після закінчення кожних шести місяців використання винаходу): до 19.07.2012 р., згідно п.2 ч.1 ст.258 ЦК України позовна давність за вимогами про стягнення пені складає один рік (365 днів), розмір пені (0,04% за день прострочки) із врахуванням спеціальної позовної давності - 14,6%, економічний ефект становить 10 843 271,00 грн., розмір авторської винагороди всіх авторів (15% від економічного ефекту у відповідності до договору) 162 649 077,90 грн., розмір авторської винагороди кожного з авторів-позивачів згідно угоди про розподіл авторської винагороди складає: [PERSON] (12%) - 195 178,88 грн., [PERSON] (13%) - 211 443,78 грн., [PERSON] (13%) - 211 443,78 грн., [PERSON] (12%) - 195 178,88 грн.; пеня за прострочку виплати винагороди за рік становить: [PERSON] 28 496,12 грн., [PERSON] 30 870,79 грн., [PERSON] 30 870,79 грн., [PERSON] 28 496,12 грн., зазначені розрахунки позивачів не заперечуються відповідачем. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, не вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При таких обставинах суд знаходить вимоги позивачів про стягнення на користь кожного з них індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними, враховуючи, що за умовами договору від 6.10.2004 р. датою виплати авторської винагороди за останнім етапом впровадження з 19.07.2012 р., індекс інфляції з серпня 2012 р. по червень 2015 р. склав 174,63%, отже збитки від інфляції складають: [PERSON] - 145 662,00 грн., [PERSON] - 157 800,49 грн., [PERSON] - 157 800,49 грн., [PERSON] - 145 662,00 грн.; сума боргу за користування грошовими коштами (три відсотки річних від простроченої суми за три роки) складає: [PERSON] - 17 566,10 грн., [PERSON] - 19 029,94 грн., [PERSON] - 19 029,94 грн., [PERSON] -17 566,10 грн., зазначені розрахунки позивачів не заперечуються відповідачем. В судовому засіданні відповідач публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», його представник Печерний С.Л., заперечуючи проти задоволення вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаються на пропущення позивачами строку звернення до суду. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач [PERSON], він же є представником позивачів [PERSON], [PERSON], позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджували, що вони, як автори винаходу, неодноразово звертались до компанії з вимогою про виплату передбаченої договором винагороди, посадові особи дочірньої компанії «Укртрансгаз» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» офіційно заявляли, що не відмовляються від виплати авторської винагороди, вели з ними переговори, запрошували на коригування договору, тому вони були впевнені, що їх право не порушується, а порушуються тільки встановлені договором терміни виплати, що їм пояснювалось процесом реорганізації компанії, у суду відсутні підстави не довіряти зазначеним показам позивачів, їх представника, оскільки будь-яких доказів в їх спростування в судовому засіданні здобуто не було, при цьому на підтвердження таких показів позивачів суду надано: документи зі складання акту про використання об'єкта права інтелектуальної власності за формою ІВ-6 за фактом використання винаходу за патентом України №42619, документи із проведення розрахунку отриманого економічного ефекту, листування із позивачами, зокрема, листом дочірньої компанії «Укртрансгаз» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» №10031/29-001 від 17.10.2012 р. за підписом директора Вінокурова С.О. компанія запевняє [PERSON], що зобов'язання з виплати авторам винагороди за використання патентів, по котрим складені акти про використання та проведено розрахунок економічних ефектів, будуть передані правонаступнику для здійснення подальших виплат, тобто позивачами не пропущено строк звернення до суду, оскільки згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Суд, враховуючи позовні вимоги, надані суду квитанції (а.с.2-5), на підставі ст.88 ЦПК України, на користь кожного з позивачів слід присудити понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 3 654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved