Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач ЗНТУ звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. 14 вересня 2012 року між Запорізьким національним технічним університетом та [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освітою № 4717/І-Бз/12-13. За Договором [PERSON] був зарахований на 3 курс заочного відділення за контрактом на навчання за спеціальністю «Фізичне виховання». Договором була передбачена сума оплати за надання освітніх послуг та терміни її сплати в університет. Освітні послуги відповідачу були надані в повному обсязі. На підставі ст. 45 ЗУ «Про вишу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, можуть бути відраховані за невиконання навчального плану. Наказом від 27.03.2014 року відповідач був відрахований з університету 8 семестру 2013/2014 навчального року за не виконання навчального плану. За довідкою бухгалтерії ЗНТУ заборгованість відповідача за надані йому освітні послуги складає 1577,00 грн. як оплата за перший семестр четвертого року навчання. Відповідачу була направлена претензія від 02.02.2015 року за вих. № 39-115/218 з вимогою погасити виниклу заборгованість. До цього часу вищезазначена заборгованість відповідачем не погашена. У звязку з викладеним просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 1577,00 грн. та судові витрати. Представник позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, повторно у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно наданої заяви не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 вересня 2012 року між Запорізьким національним технічним університетом та [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освітою № 4717/І-Бз/12-13. За Договором [PERSON] був зарахований на 3 курс заочного відділення за контрактом на навчання за спеціальністю «Фізичне виховання». [PERSON] зараховано на навчання до Запорізького національного технічного університету на підставі Правил прийому до ЗНТУ у 2011 році та рішенні приймальної комісії від 15.09.2011 року, протокол № 29 від 20.09.2011 року та протокол № 30, що підтверджується витягом з наказу № 320-С. Згідно витягу з наказу № 111-С від 27.03.2014 року [PERSON] відраховано з 8 семестру навчання факультету управління фізичною культурою та спортом за порушення умов контракту. Відповідно до особистої картки студента/слухача [PERSON] у останнього наявна заборгованість у розмірі 1577 грн.(а.с. 8) Пунктами 4.2, 4.3 Договору була передбачена сума оплати за надання освітніх послуг та терміни її сплати в університет. Згідно з п. 3.3. договору про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освітою № 4717/І-Бз/12-13 в разі, якщо замовник-студент за власною ініціативою вирішить з будь-яких причин не продовжувати навчання, він зобов'язаний повідомити про це виконавця в письмовій формі протягом 10 календарних днів. В разі відсутності письмового повідомлення освітні послуги за семестр вважаються наданими до терміну видання наказу про відрахування. На підставі п. 3.4 зазначеного договору у випадку дострокового відрахування замовник-студент повинен звернутися до відділу бухгалтерського обліку для остаточного розрахунку і повернення коштів за ненадану освітню послугу або внесення коштів на погашення боргу за надану послугу. Жодних дій, передбачених п. 3.4. договору про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освітою № 2099/В3/1112 від 14.09.2012 року з боку відповідача не було здійснено. Відповідно до п. 6.1 договору про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освітою № 4717/І-Бз/12-13дія договору припиняється у випадку відрахування замовника-студента з навчального закладу, згідно з законодавством, а також у випадку систематичного порушення або невиконання умов договору. На адресу відповідача надсилалась претензія від 02.02.2015 року за № 39-115/218 з вимогою погасити виниклу заборгованість (а.с. 6). Проте, [PERSON] добровільно не сплатив за надані йому освітні послуги. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved