Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 20.12.2015 р. по 30.06.2016 р. до Російської Федерації та дозволити її оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON], обґрунтовуючи вимоги тим, що вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], але проживали однією сімєю більше 5 років. Вони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. У грудні 2014 р. відповідач залишив сімю та почав ухилятись від свого обовязку утримувати дитину, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, чим ставить її у скрутне становище. Крім цього їхня спільна дитина потребує особливого лікування, адже від народження вона має діагноз двобічної вродженої клишоногості, дисплазія кульшових суглобів. Згідно рекомендації лікарів дитині періодично потрібно проводити медичні маніпуляції, масажі та купувати ортопедичне взуття. Вона самостійно виховує дитину, забезпечує її матеріальний, моральний та духовний розвиток. У червні 2015 р. зверталась до відповідача з проханням надати згоду на виїзд дитини за кордон, зокрема до Російської Федерації з метою медичного обстеження та відпочинку в її супроводі, проте відповідач безпідставно відмовляє у вказаному дозволі. Більш того, такими діями він чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини та її розвиток, без пояснень причин відмовляється надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], але проживали однією сімєю більше 5 років. Вони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №227391. Згідно довідки від 30.04.2015 року виданої ДУ «Інститутом травматології та ортопедії НАМН України» [PERSON] має діагноз двобічна вроджена клишоногість, дисплазія кульшових суглобів. Згідно рекомендації лікарів дитині періодично потрібно проводити медичні маніпуляції, масажі та купувати ортопедичне взуття. Згідно запрошення, [PERSON] запрошується на медичне лікування дочки, строком 192 дні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої 27.02.1991\~р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно абз.2 ч.2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995\~р., виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. П. п. 17, 18 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004\~ року №380 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, за якими проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Оскільки відповідач своїми діями перешкоджає позивачу забезпечити належний рівень життя і відпочинок, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, то приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 02.03.2016 по 30.06.2016 р. до Російської Федерації та дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди та супровод батька [PERSON] На підставі ст.2у7 Європейської Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України, ст.ст. 150, 155 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 197,212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

Outcome: partial