Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] , на підставі Договору міни квартири на кімнату від 04.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі, крім інших осіб, зареєстрований [PERSON] , колишній співмешканець матері позивача, який більше року тому виїхав з квартири, участі в оплаті житлово-комунальних послуг за вказаною адресою не приймає, його особисті речі у спірному домоволодінні відсутні, жодних перешкод відповідачу у проживанні за вищевказаною адресою не чинилося. Реєстрація [PERSON] у квартирі, належній [PERSON] , створює останній перешкоди щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність за наявними в справі матеріалами. Суд, заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на підставі Договору міни квартири на кімнату від 04.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., зареєстрованого в Реєстрі за № 2163, є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Технічним паспортом на квартиру та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6-11). Як вбачається з Довідки МЄІРЦ №348/29092020-30121899, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (мати позивача), [PERSON] , [INFO] (син позивача), [PERSON] , [INFO] (родинні відносини відсутні) (а.с.12). Згідно Акту, підписаного директором КП «Сумижилкомсервіс» СМР Здєльнік Б.А., складеного за участю свідків (сусідів) [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає (а.с.13). Відповідач [PERSON] в добровільному порядку дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , не вчиняє. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, показаннями свідків. Свідок [PERSON] , яка мешкає по сусідству (в одній секції) з позивачем, у судовому засіданні підтвердила факт відсутності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який більше одного року не проживає у вказаній квартирі, його речей там немає. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що реєстрація [PERSON] у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , що на праві приватної власності належить [PERSON] , порушує право володіння, користування і розпорядження належним позивачу майном, оскільки остання вимушена сплачувати кошти за надані комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved