overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в ньому, що 01 червня 2012 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони не проживають разом, шлюбні відносини припинені, сторони спільного господарства не ведуть, не мають почуття взаємної поваги. Посилаючись на вимоги Сімейного Кодексу України позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав.. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01 червня 2012 року було зареєстровано шлюб відповідача [PERSON] з позивачем [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с.13). Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, спору про поділ майна немає. Подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливими, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Таким чином, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач не змінювала прізвище при укладанні шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в ньому, що 08 травня 2009 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони з жовтня 2010 року спільно не мешкають, не ведуть спільного господарства. Посилаючись на вимоги Сімейного Кодексу України позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 08 травня 2009 року було зареєстровано шлюб відповідача [PERSON] з позивачем [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с. 6). Спору про поділ майна та місце мешкання дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка залишається мешкати з позивачем, немає. Подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливими. Відповідач позов визнав, погодившись на розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в ньому, що 17.07.2010 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони з 02.02.2011 року спільно не мешкають, не ведуть спільного господарства. Посилаючись на вимоги Сімейного Кодексу України позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17 липня 2010 року було зареєстровано шлюб відповідача [PERSON] з позивачем [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с. 6). Спору про поділ майна та місце мешкання дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який залишається мешкати з позивачем, немає. Подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливими. Відповідач позов визнав, погодившись на розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне, зазначивши про це в заяві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в ньому, що з 15.03.2008 року по 18.01.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Посилаючись на вимоги Сімейного Кодексу України просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно. У судовому засіданні позивач участі не приймала, надала заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази, суд знаходить вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні (а.с. 5). Батьком дитини є [PERSON], матір'ю - [PERSON] Згідно зі ст. 180,183,184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина перебуває на утриманні позивача - відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти. Розмір аліментів у 1/4 частині зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини які просить стягнути позивач, суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, які надані сторонами не інакше як за зверненням фізичних осіб. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. Згідно зі ст. 367 ч. 1 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в ньому, що з 2000 року по 2007 рік знаходилася у шлюбних відносинах з відповідачем. Сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Посилаючись на вимоги Сімейного Кодексу України просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня винесення судом рішення по справі. У судовому засіданні позивач участі не приймала, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений. За таких обставин, оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який мешкає разом з позивачем (а.с. 5) Батьком дитини є [PERSON], матір'ю - [PERSON] Згідно зі ст. 180,183,184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки син перебуває на утриманні позивача - відповідач зобов'язаний виплачувати на його утримання аліменти. Розмір аліментів у 1/4 частині зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, які просить стягнути позивач, суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, які надані сторонами не інакше як за зверненням фізичних осіб. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. Згідно зі ст. 367 ч. 1 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в ньому, що з 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач, який працює у ЛМКП Теплокомуненерго, не надає. Посилаючись на вимоги Сімейного Кодексу України просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач участі не приймала, надала заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій позов визнав, справу просив розглядати в його відсутність. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази, суд знаходить вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3), який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Батьком дитини є [PERSON], матір'ю - [PERSON] Згідно зі ст. 180,183,184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина перебуває на утриманні позивача - відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти. Відповідач позов визнав, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що розмір заявлених позивачкою до стягування аліментів з відповідача підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 367 ч. 1 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в ньому, що з 30.04.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки, не надає. Позивач працює, але грошей на утримання дитини не вистачає. Посилаючись на вимоги Сімейного Кодексу України просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач участі не приймала, надала заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся, заперечень проти позову, заяв про розгляд справи в його відсутність, до суду не надходило. За таких обставин, оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6), яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Батьком дитини є [PERSON], матір'ю - [PERSON] Згідно зі ст. 180,183,184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина перебуває на утриманні позивача - відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти. Позивачем не надано доказів щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/3 частки доходів, а тому розмір аліментів у 1/4 частині зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини які просить стягнути позивач, суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, які надані сторонами не інакше як за зверненням фізичних осіб. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. Згідно зі ст. 367 ч. 1 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що 01.01.2013 р. померла його мати [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS]. Він своєчасно не звернувся з приводу прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріуса, оскільки знаходився за межами м. Дніпродзержинська та не мав коштів для оформлення спадщини. Просив встановити йому додатковий трьохмісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач, представник відповідача не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви, в яких вони прохають розглянути справу у їх відсутність. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.01.2013 р. померла мати позивача [PERSON] - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS]. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, оскільки знаходився за межами м. Дніпродзержинська та не мав коштів для оформлення спадщини. З огляду на викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що 17.05.2012 р. померла її мати [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді будинку № 24 по вулиці Брянській в м. Дніпродзержинську. Вона своєчасно не звернулася з приводу прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріуса, оскільки знала, що є заповіт на її користь від померлої. Просила встановити їй додатковий двомісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач, представники відповідача та третьої особи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи надійшли заяви, в яких вони прохають розглянути справу у їх відсутність. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.05.2012 р. померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 450667. Позивач своєчасно не звернулася з приводу прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріуса, оскільки знала, що є заповіт на її користь від померлої. Вивчивши матеріали справи і оглянувши в судовому засіданні: свідоцтво про смерть [PERSON], суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, оскільки помилково вважала, що оскільки є заповіт на її користь від померлої, немає потреби подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що 20 вересня 2005 р. помер її батько [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS]. Вона своєчасно не звернулася з приводу прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріуса, оскільки була юридично необізнана та постійно проживала у зазначеній квартирі. Просила встановити їй додатковий трьохмісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач, відповідачі та представник третьої особи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача та представника надійшли заяви, в яких вони прохають розглянути справу у їх відсутність, відповідачі поважність причини неявки суду не повідомили. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 вересня 2005 р. помер батько позивача [PERSON] - [PERSON]. Вивчивши матеріали справи і оглянувши в судовому засіданні: свідоцтво про смерть [PERSON]; постанову державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 липня 2015 р., суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, оскільки була юридично необізнана та постійно проживала у спадковій квартирі. З огляду на викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved