Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період спільного життя народилася малолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя с відповідачем не склалося, тому зараз вирішується питання про розірвання шлюбу. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоча є працездатною особою, на обліку в медичних закладах не перебуває, інвалідності не має, інших утриманців також не має. Тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частинивід усіх його видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої доньки - [PERSON] до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання 04 серпня 2020 року не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання 04 серпня 2020 року не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.19). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] є відповідач - [PERSON] (а.с. 4). Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд, при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, матеріальне становище позивачки, стан здоров`я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини на рівні 1/3 частини від його заробітку, тому суд вважає, що існують правові підставі для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме в такому розмірі, тобто в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2020 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 2 318 гривень, а права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік». Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved