Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. від 23.05.2018 року, що зареєстрований в реєстрі за № 4428. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.05.2018 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4428 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 26254019101405 від 13.11.2013 року станом на 15.05.2018 року у розмірі 22 391,18 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 430,00 грн. Позивач вказує, що про вчинення виконавчого напису їй стало відомо після отримання виконавчого напису з додатками від приватного нотаріуса Хари Н.С. Вказаний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус має право вчиняти виконавчі написи лише на нотаріально посвідчених договорах Також вказує, що нею жодних повідомлень, досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок не отримувалося, такі їй не надсилалися, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2019 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. Ухвалою суду від 15.05.2019 року заява позивача про забезпечення позову задоволена, зупинено стягнення за спірним виконавчим написом. Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами були отримані відповідачами, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення. Відзив на позов відповідачами у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. Згідно норми ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.11.2013 року між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та [PERSON] було укладеного кредитний договір № 26254019101405, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 8 000 грн. зі строком користування на 36 місяців, сплатою комісії за обслуговування овердрафту у розмірі 2,00 % річних, сплатою процентів за користування овердрафтом при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту у розмірі 0,0001 %, сплатою 24 % річних при здійсненні інших дебетових операцій по Картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафту (в межах ліміту) та сплатою 24 % річних за користування несанкціонованим овердрафтом. 23 травня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4428, за яким за кредитним договором № 26254019101405 від 13.11.2013 року за період з 15.05.2017 року по 15.05.2018 року звернуто стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості у розмірі 22 391,18 грн., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 10 452,64 грн., простроченої заборгованості за комісією у розмірі 0,00 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 11 725,48 грн., строкової заборгованості за сумою кредиту у розмірі 0,00 грн., строкової заборгованості за комісією у розмірі 0,00 грн. та строкової заборгованості за процентами у розмірі 213,06 грн. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. На підтвердження заявлених вимог позивач посилається на те, що нею жодних повідомлень, досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок не отримувалося, такі їй не надсилалися, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною. Суд приймає до уваги наведені позивачем доводи, оскільки вони підтверджуються поданими позивачем наступними доказами. Приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. на заяву [PERSON] надано останній копії документів на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис № 4428 від 23.05.2018 року. Так, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що у письмовій вимозі до боржника від 13.04.2018 року № 903 про погашення заборгованості, ПАТ «ПУМБ» зазначає про наявну у [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 13.04.2018 року у розмірі 22 178,12 грн., натомість у заяві про вчинення нотаріального напису від 15.05.2018 року № 252 та доданій до неї виписці з рахунка [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] зазначається про заборгованість нараховану станом на 15.05.2018 року у розмірі 22 391,18 грн. Крім цього, серед копій наданих приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. документів відсутні документи на підтвердження надсилання банком на адресу боржника [PERSON] відповідної вимоги про необхідність погашення заборгованості та підтвердження вручення боржнику такої вимоги. У спростування викладеного будь яких доказів відповідачами суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, так як на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором та вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримувала. [PERSON] у позовній заяві вказано трьох відповідачів, у тому числі Приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни, однак остання у межах даного спору прав позивача не порушувала, у зв`язку з чим є неналежним відповідачем у справі. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів ПАТ «Перший український міжнародний банк» та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави, а саме по 384 грн. 20 коп. з кожного.

Outcome: approved