Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.08.2020 року вона являється власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі, який являється колишнім власником квартири, зареєстрований у квартирі. Відповідно договору купівлі-продажу квартири відповідач повинен був бути знятим з реєстраційного обліку у триденний строк з дня посвідчення Договору. Відповідачу неодноразово пропонувалось знятись з реєстрації, але він не здійснив заходів щодо зняття з реєстрації місця проживання з належної позивачці на праві власності квартири, чим перешкоджає їй, як власнику, користуватись, розпоряджатись та володіти своєю власністю, позивачка також тягне тягар сплати за нараховані на відповідача комунальні послуги. На підставі вищевикладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвала про відкриття провадження та копія позову з доданими документами направлялася відповідачу за адресою зареєстрованого та фактичного місця проживання, у встановлений судом строк відзив на позов, будь-яких клопотань не подав. Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Судом встановлено, що позивач набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.08.2020 року №956. На момент оформлення\~ договору у квартирі був зареєстрований власник квартири відповідач [PERSON] . На момент набуття права власності позивачем на квартиру і на момент звернення до суду з цим позовом відповідач у спірній квартирі як члени сім`ї позивача не проживав, до кола членів сім`ї власника не входить. В договорі купівлі-продажу від 26.08.2020 року було передбачено обов`язок [PERSON] знятися з реєстраційного обліку у відчужуваній квартирі у триденний строк з моменту посвідчення цього Договору, чого зроблено не було. Строк, передбачений договором, сплив. Згідно довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія», відповідач на час розгляду справи є зареєстрованим за вищевказаною адресою. Частиною 1\~ст. 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Пунктом 3 частини 1\~статті 346 ЦК України\~передбачено, що право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Як роз`яснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відтак згідно вимог положень статей 383, 391 ЦК України вимога власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, підлягає задоволенню. Отже, заявлені позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону, а тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог з цій частині.

Outcome: approved