Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~із вказаним\~позовом,\~мотивуючи його\~тим,\~що їй\~на праві\~приватної власності\~належить житловий\~будинок з\~надвірними будівлями\~та спорудами,\~розташований по\~ [ADDRESS] .\~В належному\~їй будинку\~зареєстрований відповідач\~ [PERSON] ,\~якому \~вона дозволила\~зареєструвати своє\~місце проживання\~у вказаному\~будинку,\~щоб він\~там жив,\~наглядав за\~її майном\~та сплачував\~комунальні послуги.\~Однак,\~у листопаді\~2012\~року відповідач\~залишив будинок\~і поїхав\~з міста\~Глухова.\~З того\~часу в\~зазначеному будинку\~він не\~проживає,\~комунальні платежі\~не сплачує,\~в утриманні\~житла участі\~не бере. На даний час засобів зв`язку з відповідачем вона\~не має,\~а \~йогореєстрація у спірному будинку створює їй\~перешкоди у\~здійсненні нею\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. За вказаних обставин, та зважаючи на те, що відповідач, понад вісім років без поважної причини відсутній за місцем реєстрації, позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, а представила заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі, щодо ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду також не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзив на позов не подав. Враховуючи викладене та зважаючи на положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення по справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, відповідно до вимог\~ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними господарськими, побутовими будівлями та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявними в матеріалах справи договором купівлі продажу від 15 травня 2008 року, посвідченим державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори Сумської області Сіманенко Т.П., за р. № 1-1338, та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 212131934 від 11.06.2020. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.06.2020 відповідач [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований в будинку [ADDRESS] , як вбачається з довідок голови квартального комітету № 13 [PERSON] , від 27.05.2020 за вих. № 660 та від 10.06.2020 за вих. № 456 відповідач [PERSON] , 1969 р.н.,\~хоча і\~зареєстрований по[ADDRESS] , однак за даною адресою не проживає з листопада 2012 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 Житлового кодексу України \~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 72 Житлового кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до\~ст. 107 Житлового кодексу України\~у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Зі змісту\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~вбачається,\~що зняття\~з реєстрації\~місця проживання\~серед іншого\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або\~ст. 107 Житлового кодексу України.\~\~ Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що оскільки відповідач, будучи зареєстрованим у спірному житловому будинку, понад строк, встановлений законодавством, у ньому не проживає, а тому є таким, що втратив право користування ним, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим будинком за вказаною адресою не існує, власник будинку не має ніяких обов`язків по наданню житла відповідачу, а тому вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню.\~ \~ \~ \~

Outcome: approved