Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.02.2014 р. Від шлюбу мають сина. Сім`я фактично розпалась, шлюбно-сімейні відносини припинені понад шість місяців, спільне господарство не ведуть. Подальше перебування у шлюбі, на думку позивача неможливо. Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивач надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.02.2014 р., місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 2. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON].(а.с.15) З свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі.(а.с.21) Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім`ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладенного,

Outcome: approved