Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором поставки товару, мотивуючи свої вимоги тим, що нею на підставі усної домовленості з фізичною особою [PERSON] (надалі - Відповідач), 19 вересня 2013 року було відправлено на її адресу для реалізації наступний товар - постільні комплекти вагою 152 кг на загальну суму 12 415,00 грн., що підтверджується товарною накладною № 1 від 04 жовтня 2013 року та ТНН Нової пошти № 59998004503622 від 19.09.2013 року (копії додаються). Пізніше, 02 листопада 2013 року Відповідач повернула частину товару вагою 68 кг на загальну суму 5 575,00 грн., що підтверджується прибутковою накладною №2 від 02.11.2013 року (додається). Таким чином, Відповідач отримала товар - постільну білизну на загальну суму 6 840,00 грн., а саме: постільні комплекти 1.5 спальний комплект (бязь) - 12 од. вартістю 1440,00 грн.; постільні комплекти 2.0 спальний комплект (бязь) - 22 од. вартістю 2970,00 грн.; постільні комплекти Євро комплект (бязь) - 11 од.вартістю 1870,00 грн.; постільні комплекти 2.0. спальний комплект (полікотон) 7 од. вартістю 560,00 грн. Договір поставки у письмовій формі не укладався. Але, факт поставки вказаного товару підтверджено видатковою накладною №1 від 04.10.2013 року, прибутковою накладною № 2 від 02.11.2013 року, та ТНН № 59998004503622 від 19.09.2013 року. Усі накладні та рахунки у двох примірниках відправлялись у м.Городок на ім'я [PERSON] Укрпоштою, що підтверджують посвідчення про вручення листів з накладними [PERSON] У супроводжуванні до листа було прохання підписати накладні та повернути позивачу другий примірник. Але [PERSON] цього не зробила (копії поштових повідомлень додаються). Таким чином, на підставі викладеного, між позивачем, фізичною особою - підприємцем [PERSON], та фізичною особою - [PERSON] 19 вересня 2013 року був укладений договір поставки товару. Підтвердженням укладення такого договору та факту отримання Відповідачем товару - комплектів постільної білизни на загальну суму 6 840,00 грн. є товарна накладна № 1 від 04 жовтня 2013 року, ТНН Нової пошти № 59998004503622 від 19.09.2013 року, прибуткова накладна №2 від 02.11.2013 року. Позивач свої зобовязання щодо передачі у встановлений строк (строки) товару у власність покупця виконала належним чином в повному обсязі. Але, на даний час, [PERSON] не виконала свого обовязку щодо оплати товару, чим порушила ст. ст. 691, 692, 712 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Основна сума боргу Відповідача становить 6840,00 грн. (Шість тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок); Період прострочки з 21.11.2013 року (дата отримання Відповідачем рахунка №2 від 02.11.2013 р. на решту товару на суму 6840,00 грн, який залишився у відповідача після повернення частини товару вагою 68 кг і не був оплачений; копію рекомендованого повідомлення про вручення листа відповідачу з рахунком №2 від 02.11.2013 р.) по 25.05.2015 року - 551 день: з 21.11.2013 року по 31.12.2013 року - 41 дня; з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року - 365 днів; з 01.01.2015 року по 25.05.2015 року - 145 днів; Розрахунок 3% річних від суми боргу: 6840,00 грн. за 551 день - становить 309,76 грн., індекс інфляції за період з 21.11.2013 року по 24.05.2015 року складає 158,60%. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 6 840,00 грн. Х 158,60 % = 10848,24 грн. (За даними Міністерства фінансів України, індекс інфляції за листопад 2013 року складав - 100,2%, за грудень 2013 року - 100,5%, за 2014 рік - 124,9 %, за січень 2015 року - 103,1%, лютий 2015 року -105,3%, березень 2015 року - 110,8%, квітень 2015 року - 114%). Втрати від інфляції за період з 21.11.2013 року по 25.05.2015 року складають - 4008,24 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, складає 11158,00 грн. На підставі наведеного просить задовольнити позов і стягнути з Відповідача вказану суму боргу. Відповідач в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спір фізичної особи, яка має статус субєкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не повязаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У разі припинення діяльності фізичної особи як субєкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі повязані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24.07.2015 року 09.08.2014 року на підставі рішення суду здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] Тому даний спір підсудний Городоцькому районному суду Хмельницької області. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі усної домовленості з фізичною особою [PERSON] 19 вересня 2013 року було відправлено на адресу Відповідача для реалізації наступний товар - постільні комплекти вагою 152 кг на загальну суму 12415,00 грн., що підтверджується товарною накладною № 1 від 04 жовтня 2013 року та ТНН Нової пошти № 59998004503622 від 19.09.2013 року. Пізніше, 02 листопада 2013 року Відповідач повернула частину товару вагою 68 кг на загальну суму 5575,00 грн., що підтверджується прибутковою накладною №2 від 02.11.2013 року. Таким чином, Відповідач отримала товар - постільну білизну на загальну суму 6 840,00 грн., а саме: постільні комплекти - 1.5 спальний комплект (бязь) - 12 од. вартістю 1440,00 грн.; постільні комплекти - 2.0 спальний комплект (бязь) - 22 од. вартістю 2970,00 грн.; постільні комплекти - Свро комплект (бязь) - 11 од. вартістю 1870, 00 грн.; постільні комплекти - 2.0. спальний комплект (полікотон) - 7 од. вартістю 560, 00 грн. Договір поставки у письмовій формі не укладався. Але, факт поставки вказаного товару підтверджено видатковою накладною №1 від 04.10.2013 року, прибутковою накладною № 2 від 02.11.2013 року, та ТНН № 59998004503622 від 19.09.2013 року. Усі накладні та рахунки у двох примірниках відправлялись у м. Городок на ім'я [PERSON] Укрпоштою, що підтверджують посвідчення про вручення листів з накладними [PERSON] У супроводжуванні до листа було прохання підписати накладні та повернути Позивачу другий примірник. Але [PERSON] цього не зробила. Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Цивільним законодавством України не встановлено обовязкової письмової форми договору поставки (купівлі - продажу). Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч.2 ст. 205 Цивільного кодексу України). Правочином є дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ст.202 Цивільного кодексу України). Згідно ст.207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст.218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, на підставі викладеного, між позивачем, фізичною особою - підприємцем [PERSON], та фізичною особою - [PERSON] 19 вересня 2013 року був укладений договір поставки товару. Підтвердженням укладення такого договору та факту отримання Відповідачем товару - комплектів постільної білизни на загальну суму 6 840,00 грн. є товарна накладна № 1 від 04 жовтня 2013 року, ТНН Нової пошти № 59998004503622 від 19.09.2013 року, прибуткова накладна №2 від 02.11.2013 року. Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивач свої зобовязання щодо передачі у встановлений строк (строки) товару у власність покупця, встановлені ст.ст.655, 662, ч.2 ст.664 (обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві), ст.712 Цивільного кодексу України, виконала належним чином в повному обсязі. Але, [PERSON] не виконала свого обовязку щодо оплати товару, чим порушила ст. ст. 691, 692, 712 Цивільного кодексу України. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 Цивільного кодексу України). Зобовязання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обовязковим для виконання сторонами (ст.526, ст.629 ЦК України), і вимогами чинного законодавства. Згідно ст.530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивач неодноразово зверталась до Відповідача з вимогою негайно оплатити вартість поставленого товару, про що свідчать претензія № 1/10 від 29.10.2013 року, лист від 29.10.2013 р. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Основна сума боргу Відповідача становить 6840,00 грн. Період прострочки з 21.11.2013 року (дата отримання Відповідачем рахунка №2 від 02.11.2013 р. на решту товару на суму 6840,00 грн, який залишився у відповідача після повернення частини товару вагою 68 кг і не був оплачений; копію рекомендованого повідомлення про вручення листа відповідачу з рахунком №2 від 02.11.2013 р.) по 25.05.2015 року - 551 день: з 21.11.2013 року по 31.12.2013 року - 41 дня; з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року - 365 днів; з 01.01.2015 року по 25.05.2015 року - 145 днів; Розрахунок 3% річних від суми боргу: 6840,00 грн. за 551 день - становить 309,76 грн., індекс інфляції за період з 21.11.2013 року по 24.05.2015 року складає 158,60%. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 6 840,00 грн. Х 158,60 % = 10848,24 грн. (За даними Міністерства фінансів України, індекс інфляції за листопад 2013 року складав - 100,2%, за грудень 2013 року - 100,5%, за 2014 рік - 124,9 %, за січень 2015 року - 103,1%, лютий 2015 року -105,3%, березень 2015 року - 110,8%, квітень 2015 року - 114%). Втрати від інфляції за період з 21.11.2013 року по 25.05.2015 року складають - 4008,24 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, складає 11158,00 грн., яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Також з відповідача слід стягнути судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved