Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсними кредитний договір №0301/0508/71-073 від 14 травня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «СВЕДБАНК» та позивачем, та іпотечний договір №0301/0508/71-073-Z-1 від 14 травня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «СВЕДБАНК» та позивачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в квітні 2017 року позивачу стало відомо, що в 2008 році нею нібито був укладений кредитний договір, за яким вона отримала кредит від ПАТ «СВЕДБАНК» у сумі 72500 доларів США для придбання нерухомості. Однак позивач зазначає, що такого кредитного договору, а також договору іпотеки, договорів банківського рахунку вона не укладала та не підписувала. На момент укладення кредитного договору в 2008 році вона знаходилася за межами України, жодних доручень на отримання кредиту та укладання договору вона нікому не надавала. Позивач зазначає, що їй відомо, що ПАТ «СВЕДБАНК» уклав договір факторингу з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС», внаслідок чого було замінено кредитора у зобов`язанні, а ПАТ «СВЕДБАНК» змінило назву на ПАТ «ОМЕГА БАНК». Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. 17 вересня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення, яким позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС», Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК» про визнання договорів недійсними задоволено повністю, визнано недійсними кредитний договір №0301/0508/71-073 від 14 травня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] та іпотечний договір №0301/0508/71-073-Z-1 від 14 травня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С.В. зареєстрований в реєстрі за №405, а також розподілені судові витрати. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2019 року заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2018 року скасовано та призначено цивільну справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 20 лютого 2019 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» Пивоварова В.І. надійшла заява про застосування строку позовної давності, у якій він посилається на те, що відповідач не погоджується з доводами позовної заяви та вважає, що її подано із пропуском строку позовної давності, оскільки перебіг позовної давності починається з моменту укладення спірного договору. Зазначає, що кредитним договором не встановлена спеціальна позовна давність, а договір було укладено 14 травня 2008 року. Крім того, звертає увагу суду на те, що в матеріалах цивільної справи №204/8683/13-ц за позовом відповідача до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка розглядалася Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська знаходяться заява про відкладення розгляду справи від 04 червня 2014 року, підписана позивачем та заперечення від представника [PERSON] від 22 липня 2014 року. Також, в матеріалах цивільної справи №419/4747/12 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Сведабанк» містяться копія довіреності від позивача на представництво у судах усіх юрисдикцій від 31 травня 2011 року, клопотання представника позивача від 12 липня 2012 року та копія довіреності від [PERSON] на представництво у судах усіх юрисдикцій від 08 жовтня 2012 року, касаційна скарга підписана та подана [PERSON] від 09 лютого 2018 року. Крім того, в матеріалах справи №200/4757/13-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Сведабанк» про визнання недійсними правочинів та захист прав споживача, яка розглядалася Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська знаходиться позовна заява, підписана самим позивачем. Видані довіреності на різних представників, підписані заяви та інші документи свідчать про обізнаність позивача щодо існування спірних договорів ще у 2011 році, у той час як до суду вона звернулася лише 28 березня 2018 року, тобто за межами строку позовної давності. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що позивач не знала про існування спірних договорів до 2016 року, оскільки саме він її повідомив перший, коли вступив у справу в якості представника. Лише потім в квітні 2017 року позивач приїхала до суду, щоб надати пояснення, були проведені почеркознавчі експертизи. Зауважує, що позивач не перебувала та не проживала на території України на час вчинення тих дій, на які вказує представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС», як на підставу застосування позовної давності, а тому вважає, що строк позовної давності не пропущений та є таким, що підлягає поновленню. Позивачем дійсно видавалися довіреності на які вказує представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС», але вони були видані для збирання документів для зміни громадянства, їх зміст є типовим. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» Кірєєв С.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилався на обставини, викладені у заяві про застосування строку позовної давності. Також вказав, що у вказаних цивільних справах були представники позивача, які діяли за її дорученням, тобто позивач була обізнана про існування спірних договорів. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON] , представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» Кірєєва С.В., дослідивши письмові докази, а також матеріали цивільних справ №204/8683/13-ц та №419/4747/12, встановив наступні фактичні обставини. 14 травня 2008 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК», було укладено кредитний договір №0301/0508/71-073. Відповідно до п.п.1.1., 1.3. вказаного договору банк зобов`язується надати позивачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 72500 доларів США на строк з 14 травня 2008 року по 13 травня 2038 року включно та за умови сплати позивачем відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с.3-10). Крім того, 14 травня 2008 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК», було укладено іпотечний договір №0301/0508/71-073-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С.В. зареєстрованого в реєстрі за №405, відповідно до умов якого позивач забезпечує належне виконання зобов`язань по вищевказаному кредитному договору шляхом передачі в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме квартиру [ADDRESS] (а.с.11-14). Частиною 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року, яке набрало законної сили 08 грудня 2017 року, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості встановлено, що відповідно до переліку кредитних договорів (витяг з реєстру заборгованостей боржників №1-Б), право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 0301/0508/71-073, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та [PERSON] , під номером 1784 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс». Зазначеним рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 0301/0508/71-073 (а.с.71-72). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року встановлено, що відповідно до висновку експерта №2478-17 від 12 жовтня 2017 року, яким було проведено судову почеркознавчу експертизу, підпис від імені позивача в графі «Позичальник:__________ [PERSON]» у кредитному договорі № 0301/0508/71-073 від 14.05.2008 року, укладеному між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] - виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в графі «Іпотекодавець: ____________[PERSON]» у Іпотечному договорі № 0301/0508/71-073-2-1 від 14.05.2008 року, укладеному між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] - виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис отримувача» на заяві про видачу готівки від 14.05.2008 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема квитків на авіа перельоти, вбачається, що відповідачка, на момент укладання Кредитного договору № 0301/0508/71-073, а саме 14.05.2008 року, перебувала за межами України - у Сполучених Штатах Америки в місті Орландо штат Флорида. Таким чином, з вищевказаних обставин вбачається, що [PERSON] Кредитного договору №0301/0508/71-073 від 14.05.2008 року - не укладала та не підписувала (а.с.72). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що вона є матір`ю позивача, пояснила, що про існування спірних договорів позивач нічого не знала, оскільки вона їй нічого не говорила, донька на той час вже проживала за кордоном. Свідок знала контакти адвокатів, яких позивач до виїзду з країни наймала для підготовки документів для виїзду за кордон, та до них свідок і зверталася, коли виникли проблеми через спірні договори. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та двох- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 3 ст. 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину на його вчинення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд вважає, що висновок експерта від №2478-17 від 12 жовтня 2017 року є належним доказом у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України, на підставі якого встановлено, що позивач не підписувала спірні кредитний договір №0301/0508/71-073 від 14 травня 2008 року та іпотечний договір №0301/0508/71-073-Z-1 від 14 травня 2008 року. Таким чином, оскільки наявні докази у справі в сукупності свідчать про те, що безпосереднє підписання спірних договорів позивачем не здійснювалося, на користь чого свідчить висновок експерта №2478-17 від 12 жовтня 2017 року, суд приходить до висновку про те, що у позивача не було волевиявлення спрямованого на вчинення спірних правочинів, а саме кредитного договору №0301/0508/71-073 від 14 травня 2008 року та іпотечного договору №0301/0508/71-073-Z-1 від 14 травня 2008 року, а тому право, за захистом якого позивач звернувся до суду, є порушеним. Разом з тим, судом враховується, що особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» наполягає на трирічному строку позовної давності, про застосування якого просить у своїй заяві. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (стаття 236 ЦК України). Отже, перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій статті 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-75цс15 від 03 лютого 2016 року. Згідно із частинами 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З позовом до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у даній цивільній справі №204/2001/18 представник позивача [PERSON] звернувся 28 березня 2018 року (а.с.1). Поважних причин пропуску позовної давності позивачем не наведено, факт проживання позивача за межами України не підтверджує необізнаність позивача про існування спірних правочинів до 2016 року. Так, в судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2011 року позивач видала нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] бути її представниками в усіх судах з правом підпису документів в суді, третейському суді, адміністративному суді (в тому числі апеляційної та касаційної інстанції), господарському суді (в тому числі апеляційної та касаційної інстанції), в тому числі Верховному суді України, Вищому господарському суді України, Вищому адміністративному суді України, в органах виконавчої служби та інших державних органах, представляти її інтереси в органах, підприємствах, установах та організаціях незалежно від порядкування та форм власності, в тому числі правоохоронних, митних органах, органах прокуратури, податкових органах та інших органах влади та державного управління, слідства, внутрішніх справ, а також в усіх судових установах з усіма правами, що надані законом відповідачу, позивачу, третій особі, оскаржувачу і потерпілому, цивільному позивачу, цивільному відповідачу, у тому числі з правом підпису всіх процесуальних документів, подачі позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, відзиву позову, зміни предмету позову, укладення мирових угод, оскарження рішення суду, отримувати копії судових рішень та інших актів, знайомитися з матеріалами судових справ, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання і відводи, давати усні і письмові пояснення суду, викладати свої доводи і розуміння з усіх питань, що виникають в ході судового процесу. За цією довіреністю представникам надано право ведення від імені [PERSON] переговорів та попереднього узгодження усіх процедурних питань, подання та підпису усіх документів, необхідних для виконання повноважень, включаючи позовні заяви, скарги та інші документи у тому числі для органів внутрішніх справ, дізнання та досудового слідства, пред`явлення виконавчого листа до стягнення, здійснювати ділове листування, приймати та передавати документи, користуватися іншими процесуальними правами, передбаченими законодавством України, вчиняти дії передбачені для учасника виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження». У разі притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, уповноважено знайомитись з матеріалами справи, заявляти клопотання з правом подання скарг, на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, оскаржити постанову по справі. У разі притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, уповноважено використовувати засоби захисту з метою з`ясування обставин, які спростовують кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, ознайомлюватися з матеріалами, якими обґрунтовується затримання підозрюваного чи обрання запобіжних заходів, або пред`явлення обвинувачення, а після закінчення судового слідства знайомитись з матеріалами справи, застосовувати науково-технічні засоби при провадженні слідчих дій, брати участь в судових засіданнях, ставити у судовому засіданні питання усім учасникам процесу, брати участь в дослідженні інших доказів, подавати докази, заявляти клопотання і відводи, висловлювати у судовому засідання свою думку щодо клопотань інших учасників судового розгляду, оскаржувати дії, рішення, особи , яка провадить дізнання, слідчого та прокурора і суду, виступати у судових дебатах, знайомитися з протоколом судового засідання та подавати до нього зауваження, знати про принесення в справі подання прокурора, апеляції, подавати на них заперечення, брати участь в засіданнях суду при апеляційному розгляді справи, брати відомості про факти, що можуть використовуватися як докази в справі, в тому числі запитувати та одержувати документи чи їх копії від громадян та юридичних осіб, знайомитись в усіх підприємствах та установах з необхідними документами, одержувати письмові висновки фахівців, опитувати громадян (а.с.198-199). Таким чином, даною довіреністю уповноважено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] бути представниками позивача в усіх судах, у тому числі й в інших установах на випадок притягнення позивача до адміністративної чи кримінальної відповідальності. 11 червня 2012 року представник позивача [PERSON] на підставі вказаної довіреності від 31 травня 2011 року звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від імені позивача з позовом, датою підписання якого є 25 травня 2012 року, до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», треті особи [PERSON] , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхров Сергій Володимирович про визнання недійсними кредитного договору №0301/0508/71-073 від 14 травня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «СВЕДБАНК» та позивачем, договору іпотеки №0301/0508/71-073-Z-1 від 14 травня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «СВЕДБАНК» та позивачем, а також договору поруки №0301/0508/71-073-Р-1 від 14 травня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» (цивільна справа №419/4747/12) (а.с.200-205). 08 жовтня 2012 року позивач знову видала нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вести її справи, цивільні господарські та кримінальні, в тому числі по справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, у всіх судових, апеляційних та касаційних установах, в тому числі у Вищому адміністративному суді України, Верховному суді України, Конституційному суді з усіма правами, які надані законом позивачеві, відповідачеві, заявникові, третій особі і потерпілому, у тому числі з правом пред`явлення позову, закінчення справи, мировою угодою, визнання або відмови повністю, або частково від позовних вимог, зміни предмета позову, оскаржувати рішення суду, одержання виконавчого листа, дозволів, довідок, а також інших документів, що стосуватимуться її прав та законних інтересів /запитів, відповідей на запит тощо/, а також представляти її інтереси у відділі державної виконавчої служби, медичних закладах, будь-яких судово-експертних установах, в міністерствах, відомствах, державних комітетах, органах місцевого самоврядування, структурних підрозділах цих відомств будь-якого рівня, органах прокуратури; підрозділах органів внутрішніх справ; у будь-яких інших правоохоронних органах, в юстиції, в тому числі в управліннях юстиції будь-якого рівня, в підрозділах державної виконавчої служби, пов`язаних з виконанням судових рішень, оформлення та отримання необхідних документів, з правом подачі виконавчого листа до стягнення, а також при вирішенні будь-яких інших питань, що її стосуватимуться, органах нотаріату, податковій інспекції, відповідному бюро технічної інвентаризації, житлово-комунальних організаціях, тепломережі, міськводоканалі, обленерго, міськгазі, страхових компаніях тощо. За цією довіреністю представникові надано право ведення від імені [PERSON] переговорів та попереднього узгодження усіх процедурних питань, подання та підпису усіх документів, необхідних для виконання повноважень, включаючи позовні заяви (заяви окремого провадження) та інші заяви, скарги звернення, клопотання, відзиви на позов, апеляційні та касаційні скарги, подавати отримувати необхідні довідки та документи, заявляти відвід суддів, збільшувати, зменшувати розмір позовних вимог, відмовлятися від позову, укладати мирові угоди, знайомитися з матеріалами справи, родити з них витяги, знімати копії, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, давати усні та письмові пояснення, надавати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають в ході судового процесу, заперечувати проти клопотань інших учасників процесу, користуватися правовою допомогою, знайомитися з журналом/технічним записом, протоколом (журналом) судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти та подавати до органів виконавчої служби виконавчі документи, представником при здійсненні виконавчих дій, а також виконувати всі дії та формальності, необхідні для виконання наданих цією довіреністю повноважень, одержувати документи, що стосуються її прав та законних інтересів, для цього надано право розписуватися за [PERSON] , подавати заяви та виконувати всі необхідні дії та формальності, пов`язані з цією довіреністю (а.с.206-207). З даної довіреності також вбачається, що її видано для представництва позивача в судах, державній виконавчій службі, з питань пов`язаних з виконанням судових рішень тощо. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2012 року, яка набрала законної сили 20 січня 2015 року, у цивільній справі № 419/4747/12 (провадження №2/419/2149/12) позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», треті особи [PERSON] , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхров Сергій Володимирович про визнання кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки недійсними залишено без розгляду (а.с.208-212). Крім того, з ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року вбачається, що апеляційна скарга позивача на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2012 року ґрунтується на тому, що її не було повідомлено судом першої інстанції про розгляд справи 17 жовтня 2014 року. Однак судом апеляційної інстанції встановлено, що повноваження [PERSON] як представника [PERSON] встановлені нотаріально посвідченою довіреністю від 08 жовтня 2012 року, за змістом довіреності передбачено, що [PERSON] . уповноважує [PERSON] бути її представником в суді з усіма правами, які надані законом позивачеві; при цьому вказана довіреність не містить застережень щодо обмеження повноважень представника на подання заяви про залишення позовної заяви позивача, таким чином звернувшись до суду з заявою про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] , її представник [PERSON] діяв від імені позивача [PERSON] в межах повноважень, передбачених законом та нотаріально посвідченою довіреністю; тому доводи апеляційної скарги про непогодження [PERSON] своїх дій з [PERSON] не можуть бути визнані підставою для скасування ухвали суду (а.с.210-212). 08 квітня 2013 року [PERSON] знову було подано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позов до Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору №0301/0508/71-073 від 14 травня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та позивачем, а також договору поруки №0301/0508/71-073-Р-1 від 14 травня 2008 року, укладеного між відповідачами (а.с.191-197). З огляду на викладене, суд враховує, що позивач була достовірно обізнана про існування спірних договорів ще з 2011 року, про що свідчать зазначені вище цивільні справи в провадженні судів, нотаріально посвідчені довіреності позивача на ведення справ від її імені в судах. Тому перебіг трирічного строку позовної давності за вимогою позивача про визнання договорів недійсними почався 11 червня 2012 року (день подання до суду позову про визнання спірних договорів недійсними у цивільній справі №419/4747/12) та закінчився 11 червня 2015 року, що має наслідком відмову у задоволенні позову на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України. Позивач мала можливість звернутися до суду з позовом в межах строку позовної давності особисто через представника. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що позивач була обізнана про існування спірних договорів лише з 2016 року судом не беруться до уваги та спростовуються матеріалами цивільних справ №204/8683/13-ц та №419/4747/12. Доводи з приводу того, що довіреності були видані лише для збирання документів для зміни громадянства судом також до уваги не приймаються, оскільки спростовуються дослідженими в судовому засіданні копіями таких довіреностей, де відомості, що такі довіреності були видані для збирання документів для зміни позивачем громадянства, не зазначені. Крім того, судом враховується, що даний позов також подано позивачем через представника. Доводи представника позивача з приводу того, що представники вказані в довіреностях (а.с.198-199,206-207) подавали позов та інші процесуальні документи до суду не спілкуючись з позивачем та не доводячи її до відома про такі позови, будь-якими належними та допустимими доказами перед судом не підтверджені, від допиту таких представників позивача за довіреностями в судовому засіданні в якості свідків представник позивача [PERSON] відмовився, доказів того, що такі довіреності є недійсними суду також не надано. Показання свідка [PERSON] до уваги судом не приймаються, оскільки свідок є матір`ю позивача, а тому є зацікавленою особою у результатах розгляду справи. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу між сторонами не підлягають та компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed