Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивачі 14.02.2019року звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2009р., стягнуто з відповідача [PERSON] на їх користь 7913,00 матеріальної шкоди, 1000,00 грн. моральної шкоди, 186,56 грн. державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього - 9129,56 грн. В цій частині рішення суду залишено без змін рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.09.2009р. Стверджують, що починаючи з 27.01.2009р., згідно з рішенням Залізничного районного суду м. Львова відповідач зобов`язаний виплатити позивачам грошові кошти, але на протязі тривалого часу ухиляється від виконання судового рішення. Прострочення грошового зобов`язання починається з наступного за рішенням суду дня, з 28.01.2009р. Виконавчий лист №2-3011 виданий Залізничним районним суду м. Львова про стягнення боргу з [PERSON] , в сумі 9129,56 грн. неодноразово пред`являвся до виконання, але повертався без виконання. На даний час відповідач ухиляється від виконання грошового зобов`язання, яке виникло перед позивачами на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2009р. про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми та втрати від інфляції у наступних розмірах: 1) втрати від інфляції: період розрахунку 28.01.2009року 07.02.2019року; сума боргу 9129,00грн; сума боргу з інфляцією 29430,46грн; інфляційне збільшення боргу 20301,46грн; 2) розрахунок 3% річних: період розрахунку 28.01.2009року 07.02.2019року; сума боргу 9129,00грн; 3% річних 2748,00грн. З огляду на наведене, просять суд стягнути з відповідача в їх користь 20301,46грн втрат від інфляції, а також три відсотки річних в розмірі 2748,00грн. Ухвалою судді від 23.04.2019року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.07.2019року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачі [PERSON] , та [PERSON] , не з`явилися, проте подали до суду заяви, в яких зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Ухвалою суду від 20.08.2019року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачів, які не заперечують щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2009р. (а.с.7,8) ухвалено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] 7913,00 матеріальної шкоди, 1000,00 грн. моральної шкоди, 186, 56 грн. державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 9129,56 грн. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17.09.2009р. (а.с.9,10) рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2009р., в частині покладення обов`язку відшкодувати шкоду на [PERSON] скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким в позові [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відмовлено. В решті рішення Залізничного районного суду м.Львова від 27.01.2009р. залишено без змін і таке набрало законної сили. На підставі вищевказаного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2009р. було видано виконавчий лист №2-3011/2009року від 24.02.2009року про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 9129,56 гривень, який пред`явлено у Мостиський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області для примусового виконання. Постановою головного державного виконавця Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кірша В.М., ВП №51186956 від 26.12.2017року вищевказаний виконавчий лист №2-3011/2009року від 24.02.2009року повернуто стягувачу. Однак, з моменту ухвалення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2009р. до часу розгляду справи в суді вищевказане рішення суду боржником [PERSON] не виконано. Згідно з ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог\~ст. 625 ч.2 ЦК України, на яких позивачі ґрунтують свої позовні вимоги, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 625\~ЦПК України, інфляційні та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування неповернутими ним грошовими коштами, належними до сплати. Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] прострочив виконання зобов`язання за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2009р., то з нього в силу ч.2 ст.625 ЦК України слід стягнути на користь позивачів інфляційне збільшення боргу за весь час прострочення за період з 28.01.2009року по 07.02.2019року на суму 20301,46 гривень, та три проценти річних від простроченої суми заборгованості за вказаний період на суму 2748,00грн, тобто в межах заявлених позовних вимог. Після перевірки судом доданого позивачами до позовної заяви розрахунку суми трьох процентів річних та інфляційних втрат (а.с.13-18), судом встановлено, що розрахунок здійснений арифметично вірно, а тому вимога стягнути вказані суми з відповідача підлягає задоволенню. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися позивачі, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в користь позивачів сплачений ними судовий збір на суму 768,40грн.

Outcome: approved