Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 04.06.1996 року її прийняли на роботу машиністом крана (кранівниця) до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 25.01.2017 року вона звільнилася з роботи за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України. Починаючи з 2016 року відповідач почав затримувати виплату заробітної плати, що є порушенням ст.24 Закону України «Про оплату праці». Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Станом на 01.02.2017 року ПАТ «Сумське НВО» нарахувало позивачці заборгованість з заробітної плати у сумі 12151грн. 31коп., але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. На даний час затримка складає сім місяців. Через відсутність коштів для існування позивачка не могла жити як раніше, розуміючи свою безпорадність, вона втратила спокій, постійно знаходилась у стані емоційного неспокою, була роздратована та пригнічена, не бажала мати ніяких життєвих зв'язків з оточуючими. Такі неправомірні дії відповідача завдали позивачці моральної шкоди, яку вона оцінює в 3000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на користь позивача з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»- 12151грн. 31коп. нараховану, але не виплачену позивачу заробітну плату, середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі до дня подачі позову та додатково за час до прийняття рішення суду, та моральну шкоду у розмірі 3000грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з наведених підстав, та просив суд їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про час на місце розгляду справи повідомлені належним чином, наддали заперечення на позов, в якому зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Заробітна плата в сумі 12151грн.31коп. булла виплачена позивачу 25.09.2017 року шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок в ПУМБ. Середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача складала 157грн. 94коп. (обчислена у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03.2014 року №75 (понеділок, вівторок, середа), яка на 25.09.2017 року (дату здійснення остаточного розрахунку з позивачем) складає 94 робочих днів: січень - 2 робочих дні (30,31); лютий 12 робочих днів (1,6,7,8,13,14,15,20,21.22,27,28), березень - 12 робочих днів (1,6,7,13,14,15,20,21,22,27,28,29), квітень - 11 робочих днів (3,4,5,10,11,12,18,19.24,25.26) травень - 12 робочих днів (3,8,10.15,16.17,22,23,24.29,30,30); червень - 10 робочих днів (6,7,12,13,14,19,20,21,26,27); липень 13 робочих днів (3,4,5,10,11,12,17,18,19,24,25,26,31), серпень - 14 робочих днів (1,2,7,8,9,14,15,16,21,22,23,28.29,30) вересень - 8 робочих днів (4,5,6,11,12,13,18,19,20). Сума середньоденного заробітку позивача 157грн. 94коп. Таким чином, у разі задоволення судом позовних вимог позивача про стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 25 вересня 2017 року (дата остаточного розрахунку з позивачем) підлягає стягненню з Товариства 14846грн. 36коп. (94 робочі дні з 25.01.2017 року по 25.09.2017 року включно) х 157грн. 94коп. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що з 04.06.1996 року [PERSON] прийняли на роботу машиністом крана (кранівниця) до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 25.01.2017 року позивачка звільнилася з роботи за власним бажанням, відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням власником умов Колективного договору. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Заробітна плата в сумі 12151грн.31коп. була виплачена позивачці 25.09.2017 року шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок в ПУМБ. Оскільки заборгованість по заробітній платі булла виплачена позивачці на час розгляду справи в суді, вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 12151грн.31коп. задоволенню не підлягають. Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 157грн.94коп. Період затримки розрахунку при звільненні, тобто з 26.01.2017 року по 24.09.2017 року (25.09.2017 року заборгованість по заробітній платі виплачена позивачу) становить 95 робочих днів (січень 2, лютий 12, березень 12, квітень 11, травень 12, червень 10, липень 13, серпень 14, вересень - 9), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 15004грн. 30коп. (157,94 х 95 = 15004грн. 30коп.). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки внаслідок невиплати заробітної плати з вини відповідача протягом тривалого часу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 600грн. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15004грн.30коп. та 600 грн. в відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1280грн. (640грн. за вимогу майнового характеру + 640грн. за вимогу немайнового характеру).

Outcome: partial