Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . На теперішній час малолітня дитина проживає з матір`ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За вказаних обставин, позивач просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відзиву не надходило. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої позивач на позовних вимогах наполягала. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с. 67), проте в судове засідання не з`явився, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. На підставі ухвали Каховського міськрайонного суду від 04 березня 2020 року вирішено звернутися до компетентного суду Російської Федерації із судовим дорученням про правову допомогу в рамках Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року. 19 листопада 2020 року до суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли матеріали на виконання судового доручення. Відповідно до вказаних матеріалів, судове доручення повернуто без виконання у зв`язку з тим, що відповідач будучи належним чином повідомленим не з`явився в судове засідання до Невського районного суду Санкт-Петербурга Російської Федерації. Судом встановлено, що відповідно до записів в свідоцтві про народження [PERSON] , народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до виданої Любимівською селищною радою Каховського району Херсонської області довідки від 25 липня 2019 року (а.с. 5), [PERSON] проживає разом з дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходяться на утриманні матері. Відповідно до виданої головним спеціалістом відділу адресно-довідкової роботи МВС Росії в Красноярському краї адресної довідки від 22 липня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Москва, громадянин Російської Федерації, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62). Між сторонами виникли правовідносини з утримання дітей, стягнення аліментів на утримання дітей за рішенням суду. Відповідач в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечення дітей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Доказів надання батьком матеріальної допомоги на утримання дитини матеріали справи не містять. Суд вбачає доведеною ту обставину, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню спільної із позивачем дитини, тому вимога про стягнення аліментів є правомірною. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України. При цьому, дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На теперішній час приписами ч. 2 ст. 182 СК України, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. Враховуючи фактичні обставини справи та вимоги закону, а також працездатний вік відповідача, обов`язок обох батьків утримувати дітей, фактичне приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею, суд вважає розумним, справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі - 1/4 частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved