Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 21.03.2012 звернулись до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] «Ярмарх», ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 04 листопада 1999 року, відповідно до якого [PERSON] як продавець продала, а [PERSON] як покупець, купив нежитлове приміщення по вул. Г.Хоткевича, 8 у м. Львові, та про визнання за позивачами права власності на нежитлове приміщення по вул. Г.Хоткевича, 8 в м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликались на те, що визнані потерпілими у кримінальній справі №143-2120, порушеній 25.10.2008 за фактом підробки та використання завідомо підробленого документу договору від 04.11.1999 купівлі-продажу нежитлового приміщення по вул. Г.Хоткевича, 8 в м. Львові. Відповідно до висновків експертиз №№ 2486, 584, 9191/02 встановлено, що підпис від імені [PERSON] на договорі купівлі-продажу від 04.11.1999 виконано не самою [PERSON], а іншою особою, тобто, договір купівлі-продажу від 04.11.1999 не відповідає вимогам закону та є недійсним відповідно до ст. 48, 224, 225 ЦК УРСР 1963 року. Ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова Шашуріної Г.О. від 23.03.2012 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Одночасно з поданням позовної заяви позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 21.03.2012 подали до суду заяву про забезпечення позову, в якій просили накласти арешт на нежитлове приміщення по вул. Г.Хоткевича, 8 у м. Львові та заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії, які стосуються магазину, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Хоткевича, 8, в тому числі щодо його відчуження, перереєстрації чи реєстрації прав власності на нього. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21.03.2012 заява про забезпечення позову задоволена. Накладено арешт на нежитлове приміщення будівлі магазину літ. А1 загальною площею 1041,9 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Гната Хоткевича, 8. Заборонено [PERSON] та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, реєстрацію чи перереєстрацію права власності на нежитлове приміщення будівлі магазину літ. А1 загальною площею 1041,9 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Гната Хоткевича, 8. В судовому засіданні 25.04.2012 ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника відповідача: долучено до матеріалів справи копії ухвали ВСУ від 12.05.2008 та рішення ВСУ від 20.02.2012 по справі №2-508/07, а також витребувано з Галицького районного суду м. Львова матеріали цивільної справи № 2-508/07. 09.06.2012 відповідачем [PERSON] подано суду заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] /т.1 а.с. 86/ Вказану заяву відповідач [PERSON] мотивує тим, що позивачі були залучені в якості відповідачів до участі у справі № 2-508/07, яка розглядалась Галицьким районним судом м. Львова та завершена ухваленням рішення 14 серпня 2007 року, їм було відомо про наявність договору купівлі-продажу від 04.11.1999, саме тоді розпочав перебіг позовної давності. 08.06.2012 третя особа без самостійних вимог [PERSON] звернувся до суду із заявою про обєднання позовів /т.1 а.с. 87/, в якій просив постановити ухвалу про обєднання в одне провадження позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 04 листопада 1999 року, з його ([PERSON]В.) позовом до [PERSON] аналогічного змісту. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.07.2012 позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON], ОТВП у формі [PERSON] «Ярмарх», ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.11.1999 та визнання права власності обєднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОТВП у формі [PERSON] «Ярмарх», ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.11.1999 та визнання права власності. Обєднаній справі присвоєно номер № 1319/3318/2012. В судовому засіданні 19.07.2012 року ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представників відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] та долучено до матеріалів справи письмові докази /Т.1 а.с.133-145/. В судовому засіданні 27.08.2012 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, частково задоволено клопотання представника позивача про долучення письмових доказів та долучено до матеріалів справи письмові докази /Т.1 а.с.159-164/. В судовому засіданні 27.08.2012 відповідачем [PERSON] подано суду заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог [PERSON] /т.1 а.с. 165/ Вказану заяву відповідач [PERSON] мотивує тим, що позивач [PERSON] був залучений в якості відповідача до участі у справі № 2-508/07, яка розглядалась Галицьким районним судом м. Львова та завершена ухваленням рішення 14 серпня 2007 року, йому було відомо про наявність договору купівлі-продажу від 04.11.1999, саме тоді розпочав перебіг позовної давності. В судовому засіданні 27.08.2012 представником відповідача [PERSON] подано письмове заперечення на позов /т.1 а.с. 166-167/, в якому представник відповідача вказує, що позивачами пропущено строк позовної давності, позивачі не є належними позивачами за заявленими ними позовними вимогами, оскільки позивачі не є стороною договору, не були учасниками [PERSON] «Ярмарх» - продавця за спірним договором, не були власниками спірного приміщення, отже, їх права, свободи чи інтереси укладенням 04.11.1999 спірного договору ніяким чином не порушувались. Крім того, вказує на те, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 та рішенням Верховного Суду України 20.02.2012 встановлено обставини, які не підлягають доказуванню в силу положень ч.3 ст. 61 ЦПК України 2004 року, зокрема, те, що [PERSON], яка мала право діяти від імені [PERSON] «Ярмарх», 04.11.1999 укладено договір купівлі-продажу з [PERSON], нею вказаний договір підписано, сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов угоди, в тому числі щодо вартості приміщення 100000 доларів США, проведення на момент укладення договору оплати 60000 доларів США. Встановлено також, що відповідно до розписок [PERSON] отримала від [PERSON] 33890 доларів США, а на суму 6110 доларів США [PERSON] отримано товарно-матеріальних цінностей, що свідчить про виконання [PERSON] договірних зобовязань. В судовому засіданні 07.09.2012 ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представників відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] та долучено до матеріалів справи письмові докази /Т.1. а.с. 181-191/. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28.09.2012 /т.1 а.с. 206-209/ в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21.03.2012. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 25.02.2013 /т.1 а.с. 233-236/ апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28.09.2012 залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.11.2013 /т.2 а.с. 23-25/ касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28.09.2012 та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 25.02.2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 23.12.2013 цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Організація торговельно- виробничих процесів у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Ярмарх і Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання договору недійсним, з ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2013 повернута у Сихівський районний суд м.Львова, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справі присвоєно єдиний унікальний номер справи № 464/12837/13-ц, і передано на розгляд судді Чорній С.З. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.08.2014 /т.2 а.с. 115-116/ за заявою позивача [PERSON] від 14.08.2014 /т.2 а.с. 115-116/ призначено комплексну судову експертизу на вирішення якої поставлено питання щодо того, ким виконано наявні у спірному договорі підписи від імені сторін договору, час їх виконання, а також питання щодо того, чи відповідають відтиски круглих печаток [PERSON] «Ярмарх» та ПП «Бізнес», наявні на спірному договорі, відтискам круглих печаток, які використовують у своїй діяльності [PERSON] «Ярмарх» та ПП «Бізнес», а також встановити час їх нанесення. Цією ж ухвалою зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. Листом № 5055 від 29.09.2014 Львівського НДІСЕ до суду направлено клопотання експерта від 29.09.2014 /т.2 а.с. 121/, про надання для виконання судової експертизи почерків та підписів оригіналів двох примірників спірного договору від 04.11.1999 та 8-10 вільних взірців підписів осіб, максимально наближених до часу виконання на досліджуваному документі (1998-1999 роки), також до суду поступило клопотання експертів від 02.10.2014 щодо необхідності надання для виконання судово-технічних експертиз друкарських форм та реквізитів документів оригіналу спірного договору від 04.11.1999, документів, на яких наявні вільні взірці круглих печаток [PERSON] «Ярмарх» та ПП «Бізнес» за період з 1998 року до виникнення спору у значній кількості. 16.10.2014 матеріали справи було повернуто суду без виконання експертизи, ухвалою від 17.10.2014 провадження по справі було відновлено. 28.10.2015 ухвалою суду, постановленою без виходу в нарадчу кімнату, задоволено клопотання третьої особи [PERSON] «Ярмарх» про долучення письмових доказів згідно клопотання /Т.2 а.с. 145/ Ухвалою від 28.10.2014 зобовязано слідчого Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області надати суду оригінал спірного договору від 04.11.1999, наявний у матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 120131150090000187 від 15.01.2013. Зобовязано [PERSON], [PERSON] надати суду вільні зразки відтисків круглих печаток ПП «Бізнес», [PERSON] «Ярмарх» в документах за період з 1998 року до часу виникнення спору. [PERSON] «Ярмарх» надано відповідно до переліку /Т.2 а.с. 151/ оригінали товарних чеків [PERSON] «Ярмарх». Листом № 16/13-5996 від 13.05.2015 слідчий СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області повідомив суд про те, що оригінал спірного договору від 04.11.1999 знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 12014140090004129 від 11.12.2014, яке з обвинувальним актом відносно відповідача [PERSON] направлено до Шевченківського районного суду м. Львова. /Т.2 а.с. 156/ 23.12.2014 експертами Львівського НДІСЕ [PERSON] та [PERSON] складено висновок №3656/3657 про неможливість дачі висновку судових криміналістичних експертиз друкарських форм та матеріалів документів по причині ненадання експертам зразків відтисків круглої печатки ПП «Бізнес» та оригіналу договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу /гарантійні зобовязання/ від 04.11.1999 /Т.2 а.с. 158-159/. 23.12.2014 експертом Львівського НДІСЕ [PERSON] складено висновок №3655 про неможливість дачі висновку почеркознавчої експертизи по причині ненадання експерту оригіналу договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу /гарантійні зобовязання/ від 04.11.1999 та недостатності таких, що не викликають сумнівів, вільних взірців підписів [PERSON] /Т.2 а.с. 166/. 11.12.2015 [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. /Т.2 а.с. 244/ 11.12.2015 [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. /Т.2 а.с. 246/ 11.12.2015 [PERSON] «Ярмарх» звернулось до суду з заявою про розгляд справи без участі [PERSON] «Ярмарх». /Т.2 а.с. 248/. 11.12.2015 представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів шляхом їх огляду за місцезнаходженням /Т.2 а.с. 250-251/. Ухвалою суду від 24.12.2015 заяву про забезпечення доказів від 11.12.2015 задоволено, зобовязано Галицький районний суд м. Львова надати для огляду експерту Львівського НДІСЕ матеріали справи № 2-508/07, зобовязано Господарський суд Львівської області надати для огляду експерту Львівського НДІСЕ матеріали справ № 1/211-5/80 та № 4/1074-19/136, зобовязано ГУ МВС України у Львівській області надати для огляду експерту Львівського НДІСЕ з матеріалів досудового розслідування, внесеного в ЄРДР за № 120131150090000187 від 15 січня 2013 року, письмові докази, в яких наявні вільні взірці підписів [PERSON], [PERSON], а також вільні взірці круглих печаток [PERSON] «Ярмарх» та ПП «Бізнес» /Т.2 а.с. 254-256/. Повідомленням № 55/56/57 експерти Львівського НДІСЕ повідомили суд про неможливість дачі висновку за наведеними вище питаннями у звязку з тим, що, відповідно до вимог «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» (в редакції Наказу МЮУ № 1350/5 від 7.07.2015 року), не передбачено дослідження обєктів судово-почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів за місцем їх знаходження, а також для проведення вказаних експертиз необхідно одночасно досліджувати спірні документи та порівняльні зразки із застосуванням відповідного компютерно-технічного обладнання, також не надано оригінал спірного договору від 04.11.1999. 09.03.2016 представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування та огляду /Т.2 а.с. 258-260/. Ухвалою суду від 16.03.2016 заяву про забезпечення доказів від 09.03.2016 задоволено, забезпечено докази шляхом їх витребування та огляду. Витребувано з Галицького районного суду м. Львова матеріали цивільної справи № 2-508/07, витребувано з Господарського суду Львівської області матеріали справ № 1/211-5/80 та № 4/1074-19/136, зобовязано ГУ Національної поліції у Львівській області надати для огляду експертам Львівського НДІСЕ за місцем знаходження Львівського НДІСЕ наявні в матеріалах досудового розслідування, внесеного в ЄРДР за № 120131150090000187 від 15 січня 2013 року письмові докази, в яких наявні вільні взірці підписів [PERSON], [PERSON], а також вільні взірці круглих печаток [PERSON] «Ярмарх» та ПП «Бізнес» /Т.2 а.с. 263-265/. Листом № 08-06/272/16 від 31.03.2016 року Господарський суд Львівської області повідомив суд про неможливість виконання ухвали суду від 16.03.2016 в частині витребування матеріалів справ № 1/211-5/80 та № 4/1074-19/136, які відповідно до супровідного листа № 01/Г-368 від 08.12.2008 передані ВСУ ГУ МВС у Львівській області на вимогу слідчого. 13.06.2016 представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування та огляду /Т.3 а.с. 42-43а/. Ухвалою суду від 21.06.2016 заяву про забезпечення доказів від 13.06.2016 задоволено. Зобовязано Залізничний районний суд м. Львова надати для огляду експерту у приміщенні Залізничного районного суду м.Львова оригінал договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу (гарантійні зобовязання) від 04 листопада 1999 року, який знаходиться в матеріалах кримінальної справи 466/3141/15к про обвинувачення [PERSON] за ст. 358 КК України. Зобовязано ГУ Національної поліції у Львівській області, Шевченківський районний відділ поліції ГУ Національної поліції у Львівській області та Львівську місцеву прокуратуру № 2 надати для огляду експертам Львівського НДІСЕ за місцем знаходження Львівського НДІСЕ письмові докази, наявні в матеріалах досудового розслідування, внесеного в ЄРДР за № 120131150090000187 від 15 січня 2013 року, в яких наявні вільні взірці підписів [PERSON], [PERSON], а також вільні взірці круглих печаток [PERSON] «Ярмарх» та ПП «Бізнес» /Т.3 а.с. 45-48/. Ухвала суду від 21.06.2016 про забезпечення доказів була оскаржена відповідачем [PERSON] та залишена без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14.11.2016. 31 серпня 2016 експертами Львівського НДІСЕ [PERSON] та [PERSON] складено висновок № 55/56/57 судових почеркознавчої експертизи і технічних експертиз друкарських форм та матеріалів документів /Т.3 а.с. 74-81/, відповідно до якого підпис від імені [PERSON] в договорі купівлі-продажу цілісного майнового комплексу /гарантійні зобовязання/, укладеному 04 листопада 1999 року між [PERSON], директором ОТВП у формі [PERSON] «Ярмарх» та [PERSON], директором ПП «Бізнес», розташований у графі «Продавець», виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відтиск круглої печатки від імені ПП «Бізнес» нанесений рельєфною еластичною (гумовою, фотополімерною) друкарською формою круглою печаткою ПП «Бізнес», вільні зразки якої були надані для порівняльного дослідження. Цей відтиск міг бути нанесений в період березня 2003 року листопада 2004 року. Відтиск круглої печатки ОТВП у формі [PERSON] «Ярмарх» на договорі від 04.11.1999 нанесений не круглою печаткою ОТВП у формі [PERSON] «Ярмарх», вільні зразки якої надані на дослідження, а іншою рельєфною еластичною друкарською формою. Ухвалою від 19.09.2016 відновлено провадження по справі. 31.01.2017 року відповідачем [PERSON] повторно подано заяву про застосування позовної давності до позовних вимог позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] /т.3 а.с. 169/, за змістом аналогічну тій, що була подана 27.08.2012 /т.1 а.с. 165/. 31.01.2017 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи протоколу загальних зборів [PERSON] «Ярмарх» від 28.10.2016 /т.3 а.с. 168/, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів [PERSON]. Задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та долучено до матеріалів справи письмові докази /т.3 а.с. 170-188/. 06.03.2017 відповідачем [PERSON] повторно подано заяву про застосування позовної давності до позовних вимог позовних вимог [PERSON], [PERSON] /т.3 а.с. 206/. Ухвалою суду від 19.04.2017 у звязку з поданою позивачем [PERSON] заявою залишено без розгляду його позов до [PERSON], треті особи - [PERSON] «Ярмарх», ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності. 19.04.2017 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права власності від 21.03.2017 /т.3 а.с. 227/, прийнято позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 18.04.2017 про доповнення підстав позову та зменшення позовних вимог /т.3 а.с. 222-224/, відповідно, залучено в якості відповідачів по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОТВП у формі [PERSON] «Ярмарх». Відповідно до позовної заяви від 18.04.2017 позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять визнати недійсним договір купівлі-продажу /гарантійні зобовязання/ від 04.11.1999, відповідно до п.1 якого предметом договору є приміщення майнового комплексу /магазину/ загальною площею 1280 кв.м. за адресою м. Львів, вул. Хоткевича, 8 з підстав невідповідності договору вимогам ч.2 ст. 44 ЦК УРСР 1963р, так як договір не підписано продавцем, вимогам ст. 225 ЦК УРСР 1963р, відповідно до якої право продажу майна належить власнику, а продавець за договором [PERSON] не була власником майна, вимогам ст. 169 ЦК УРСР 1963 року, ст. 99 Конституції України, ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» в редакціях, чинних станом на 04.11.1999 року, оскільки засобом платежу за договором від 04.11.1999 є долар США. Крім того, позивачі зазначають, що якщо договір вважати укладеним [PERSON] від імені [PERSON] «Ярмарх», то такий не відповідає вимогам ст. 29 ЦК УРСР /1963 року/ та ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» в редакції від 27.05.1999, чинній станом на 04.11.1999. Ухвалою суду від 26.06.2017 обєднано в одне провадження справу за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОТВП у формі [PERSON] «Ярмарх», третя особа [PERSON] про визнання договору від 04.11.1999 недійсним із справою № 464/2571/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОТВП у формі [PERSON] «Ярмарх», треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору від 04.11.1999 року недійсним. Обєднаній справі присвоєно єдиний унікальний номер 464/12837/13-ц. В позовній заяві від 18 квітня 2017 року [PERSON] просить визнати недійсним договір купівлі-продажу /гарантійні зобовязання/ від 04.11.1999, відповідно до п.1 якого предметом договору є приміщення майнового комплексу /магазину/ загальною площею 1280 кв.м. за адресою м. Львів, вул. Хоткевича, 8 з підстав невідповідності договору вимогам ч.2 ст. 44 ЦК УРСР 1963р., так як договір не підписано продавцем, вимогам ст. 225 ЦК УРСР 1963р., відповідно до якої право продажу майна належить власнику, а продавець за договором [PERSON] не була власником майна, вимогам ст. 169 ЦК УРСР 1963 р., ст. 99 Конституції України, ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» в редакціях, чинних станом на 04.11.1999, оскільки засобом платежу за договором від 04.11.1999 є долар США. 31.10.2017 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] про допит в якості свідка відповідача [PERSON] та про допит експерта [PERSON] Допитаний в судовому засіданні 28.11.2017 в якості свідка за його згодою відповідач [PERSON] показав, що працює у [PERSON] «Ярмарх» з 1993 року. У 1999 році були скрутні часи, торгівля йшла погано, тому було зібрано загальні збори, на яких вирішувалось питання продажу приміщення або передачу його в оренду. Загальні збори вирішили здати приміщення в оренду, проти продажу заперечили. У листопаді-грудні 1999 року [PERSON]Р декілька разів оглядав приміщення і виявив бажання орендувати його. В перших числах грудня 1999 року товариство звільнило приміщення, [PERSON] розпочав робити ремонт та сплачувати товариству орендну плату в розмірі 1000 грн на місяць. На той час домовленість щодо умов оренди була в усній формі, оскільки на час ремонту [PERSON] письмовий договір не був потрібен. Потреба в укладенні письмового договору оренди виникла пізніше, коли бухгалтерії необхідно було подавати річний звіт, в якому необхідно було відобразити кошти, які надходили від [PERSON] Договір оренди було укладено у 2000 році, але він був укладений «заднім числом», тобто з тієї дати, коли [PERSON] почав сплачувати кошти - з 01.12.1999. В жовтні-листопаді 1999 року було законодавчо зобовязано всі підприємства замінити печатки. [PERSON] «Ярмарх» користувалось печаткою старого взірця до лютого-березня 2000 року, а потім отримало нову печатку, якою користується дотепер. На той час виготовлення печаток відбувалось через органи внутрішніх справ і при отриманні нової печатки необхідно було в обовязковому порядку здати попередню. Тому на договорі оренди від 01.12.1999 року проставлено печатку [PERSON] «Ярмарх», яка була виготовлена у лютому-березні 2000 року. До 2003 року ціна оренди приміщень істотно зросла, тому ще за життя матері [PERSON] постало питання збільшення розміру орендної плати. У жовтні 2003 року виник конфлікт з [PERSON], який був проти збільшення орендної плати, також не погодився з пропозицією викупу приміщення. Тому [PERSON] «Ярмарх» звернулось до Господарського суду, рішенням якого [PERSON] було виселено з приміщення магазину. Справа про виселення [PERSON] з приміщення тривала близько двох років, в той час [PERSON] продовжував сплачувати орендну плату, ніколи не стверджував, що є власником приміщення та не предявляв договору купівлі-продажу від 04.11.1999. Вперше спірний договір було долучено [PERSON] у цивільній справі, коли саме не пригадує. Свідок повідомив, що йому було відомо про факт позичання грошей [PERSON] у [PERSON] на власні потреби від свого імені, а не від імені [PERSON] «Ярмарх», жодні кошти, крім орендної плати, від [PERSON] до [PERSON] «Ярмарх» не поступали. Допитана в судовому засіданні 28.11.2017 експерт [PERSON] повністю підтримала висновок експертизи № 55/56/57 від 31 серпня 2016 року та розяснила його. Повідомила суду, що того значного обсягу порівняльного матеріалу, який був наданий на дослідження експертам відповідно до ухвали суду про забезпечення доказів, було більш ніж достатньо для проведення експертизи та категоричних висновків експертів щодо поставлених судом питань. Повідомила, що нею при виконанні експертизи було безпосередньо досліджено оригінал договору від 04.11.1999, хоча перед тим вона уже досліджувала цей документ при виконанні експертизи в межах кримінальної справи. Пояснила, що для надання висновку щодо часу проставлення круглої печатки ПП «Бізнес» необхідно було дослідити значну кількість документів, щоб виявити зміну часових ознак цієї печатки, точніше визначити період часу проставлення печатки, ніж це вказано у висновку експертизи не виявилось можливим. Пояснила також, що при дослідженні відтиску круглої печатки [PERSON] «Ярмарх» на договорі від 04.11.1999 експертами не брались до уваги надані в якості порівняльного матеріалу документи, на яких містилась печатка [PERSON] «Ярмарх» іншого взірця. Висновок про те, що на дослідженому договорі від 04.11.1999 міститься відтиск не круглої печатки [PERSON] «Ярмарх», а іншої рельєфної друкарської форми, є категоричним, і грунтується, зокрема, на тому, що у відтиску круглої печатки [PERSON] «Ярмарх» на досліджуваному договорі текст «товариство з обмеженою відповідальністю» виконаний повністю одним шрифтом, а у наданих для дослідження документах [PERSON] «Ярмарх» літера «з» на круглій печатці виконана шрифтом, відмінним від шрифту усіх інших літер тексту «товариство з обмеженою відповідальністю», що виготовлювачі печаток практикують з метою додаткового захисту печаток від підробок. 14.02.2018 представником відповідача [PERSON] заявлено відвід головуючого судді Чорної С.З. з тієї підстави, що в процесі розгляду справи виникли сумніви в її обєктивності та неупередженості, які були обгрунтовані тим, що під головуванням судді Чорної С.З. було проведено судове засідання 28.11.2017 попри подання представником відповідача заяви про відкладення, і у вказаному судовому засіданні було допитано експерта, чим було позбавлено представника відповідача можливості поставити експерту запитання та зясувати ряд важливих моментів, які мають важливе значення для прийняття законного рішення по справі. Окрім цього, під головуванням судді Чорної С.З. раніше, а саме 04.03.2014 ухвалювалося рішення про задоволення позову Організації торгово-виробничих процесів у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Ярмарх» до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним цього ж договору купівлі-продажу, яке 02.06.2016 було скасовано апеляційним судом Львівської області із ухваленням рішення про відмову в задоволенні позову. Окрім того, головуюча суддя Чорна С.З. ухвалою від 16.05.2017 обєднала цивільні справи № 464/12837/13-ц та 464/2571/17, хоча перед тим ухвалою від 19.04.2017 року позов по справі № 464/12837/13-ц було залишено без розгляду. Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року заяву представника відповідача [PERSON] про відвід головуючого судді було передано на вирішення іншому судді Сихівського районного суду м. Львова та зупинено провадження у справі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15 лютого 2018 року під головуванням судді Теслюка Д.Ю. у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] про відвід судді Чорної С.З. відмовлено. Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року поновлено провадження у справі. 20.03.2018 ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] про долучення до матеріалів справи письмових доказів /т.5 а.с. 99-202/, задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] про долучення до матеріалів справи в порядку, передбаченому ч.5 ст. 174 ЦПК України, додаткових пояснень щодо окремих питань, що виникли при розгляді справи /т.5 а.с. 203-211/, прийнято заяву представника позивача [PERSON] від 17.03.2018 про зменшення підстав позову /т.5 а.с. 212/, задоволено клопотання представника позивача про витребування з адресного бюро інформації про реєстрацію місця проживання відповідачів [PERSON], [PERSON] У заяві представника позивача [PERSON] від 17.03.2018 про зменшення підстав позову /т.5 а.с. 212/ просить при розгляді позовної вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОТВП «Ярмарх» у формі [PERSON], за участю третьої особи на стороні позивачів [PERSON] про визнання недісним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення по вул. Хоткевича в місті Львові від 04.11.1999, укладеного між [PERSON] та [PERSON] виключити таку підставу позову як невідповідність оспорюваного договору вимогам ч.2 ст. 44 ЦК УРСР /1963 року/, відповідно до приписів якої письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають, оскільки з цієї підстави між цими ж сторонами і про той же предмет є таке, що набрало законної сили, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02.04.2014 по справі № 464/11607/13-ц. Представником [PERSON], [PERSON], [PERSON] надано додаткові пояснення від 17.03.2018 щодо їх права на позов, щодо преюдиційності ухвалених раніше судових рішень, які набрали законної сили, та стосуються договору купівлі-продажу\~ від\~04.11.1999,\~а також\~надано заперечення\~ на заяви [PERSON] щодо пропуску строку позовної давності /т.5 а.с. 207-211/. Право [PERSON], [PERSON], [PERSON] на позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.11.1999 представник позивачів [PERSON] обгрунтовує посиланням на ст.ст. 15, 16, 215 ЦК України, п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року, постановою ВСУ від 18.01.2017 року по справі № 6-2552-цс16, відповідно до яких за позовом особи, яка не є стороною правочину, оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним, за наявності підстав, передбачених законом, якщо особа, яка звернулась до суду з таким позовом, доведе, що її права порушені оспорюваним нею правочином, і поновлення цих порушених прав можливе шляхом приведення сторін правочину до попереднього стану. Вважає, що права [PERSON], [PERSON], [PERSON] порушені внаслідок наявності у відповідача [PERSON] документу в простій письмовій формі під назвою «договір купівлі-продажу /гарантійні зобовязання/» від 04.11.1999, і не можуть бути поновлені, поки цей договір не буде визнано недійсним, оскільки рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 на підставі поданого [PERSON] оспорюваного договору купівлі-продажу /гарантійні зобовязання/ від 04.11.1999, в порядку передбаченому ст. 392 ЦК України підтверджено право власності [PERSON] на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що по вул. Хоткевича, 8 в місті Львові, що призвело до визнання недійсним договору купівлі-продажу цього ж приміщення від 25 квітня 2005 року, який був укладений між продавцем ОТВП у формі [PERSON] «Ярмарх» та покупцями [PERSON], [PERSON], [PERSON] Представник позивачів [PERSON] вважає, що звільнення від доказування може стосуватись виключно тих обставин, які встановлені у рішенні апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007, і одночасно входять до предмета доказування за позовною вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу /гарантійні зобовязання/ від 04 листопада 1999 року з підстав його невідповідності вимогам закону станом на момент його укладення. При розгляді судом спору про визнання договору купівлі-продажу від 04.11.1999 дійсним та визнання у звязку із цим права власності [PERSON] на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину) що у м. Львів, по вул. Хоткевича, 8, предметом доказування були, зокрема, і ті обставини, які свідчили про досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору, виконання покупцем умов договору щодо повної оплати, проте вказані обставини не є предметом доказування при розгляді судом позову про визнання договору недійсним, оскільки недійсність договору повязується виключно з його невідповідністю вимогам закону в момент його укладення. Тому, на думку представника [PERSON], з урахуванням змісту рішення апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007, при розгляді справи слід вважати встановленою для осіб, які брали участь у розгляді справи №2-508/07, ту обставину, що директор [PERSON] «Ярмарх» [PERSON] мала відповідні повноваження на укладення спірного договору від імені [PERSON] «Ярмарх». В той же час, на думку представника позивача [PERSON], у рішенні апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 відсутній висновок про те, що підпис на спірному договорі та на розписках про отримання грошей вчинені [PERSON] З ухвали апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2008 року по цій же справі, постановленій за результатом розгляду заяви про виправлення описки в рішенні апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007, вбачається, що колегія суддів надала віри висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 2486 від 04.10.2004 в частині того, що [PERSON] виконано підписи на розписках про отримання грошей. Отже, на думку представника позивача [PERSON], апеляційний суд Львівської області у рішенні від 24.12.2007 погодився із встановленою судом першої інстанції обставиною, що згідно висновків трьох експертиз підпис від імені [PERSON] у договорі купівлі-продажу від 04.11.1999 виконано не нею, а іншою особою, проте, оцінивши вказані висновки експертиз в сукупності з іншими доказами по справі, не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що вказані висновки експертиз є незаперечним доказом не укладення між сторонами спірного договору. \~ \~ \~ \~При цьому, на думку представника позивача [PERSON], така оцінка апеляційним судом зібраних по справі доказів є висновком апеляційного суду, зробленим на підставі встановлених судом обставин справи, тому не має преюдиційного значення, оскільки правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. При цьому ч. 7\~ст.\~82\~ЦПК України\~передбачено,\~що \~правова оцінка,\~надана судом\~певному факту\~при розгляді\~іншої справи,\~не є\~обовязковою для\~суду. З урахуванням цього вважає, що відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України для осіб, що брали участь у справі № 2-508/07, не підлягає доказуванню лише та обставина, що відповідно до висновку комісійної судової почеркознавчої експертизи № 2486 від 04.10.2004 підпис від імені [PERSON] у договорі купівлі-продажу від 04.11.1999 року виконано не нею, а іншою особою. Щодо пропуску строку позовної давності, то представник [PERSON], [PERSON], [PERSON] вважає, що такий пропущено його довірителями з поважних причин. Вказує, що перебіг строку позовної давності розпочав перебіг не раніше 18.05.2005 року, коли відповідачем [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначено відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 24.12.2007 року, тобто, в межах загального строку позовної давності, набуло законної сили рішення апеляційного суду Львівської області, яким договір купівлі-продажу /гарантійні зобовязання/ від 04.11.1999 було визнано дійсним, а тому доводити його недійсність стало можливим виключно шляхом оскарження рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 в порядку, передбаченому ЦПК України. Рішення апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 в частині визнання договору купівлі-продажу /гарантійні зобовязання/ від 04.11.1999 дійсним було скасовано з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові лише рішенням ВСУ від 20.02.2012, після чого протягом одного місяця, а саме 21.03.2012 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу /гарантійні зобовязання/ від 04 листопада 1999. Представником [PERSON] надано додаткові пояснення щодо її права на позов та щодо преюдиційності ухвалених раніше судових рішень, які набрали законної сили, і стосуються договору купівлі-продажу від 04.11.1999. Щодо права на позов вказує, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 25.04.2005 [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і на придбання на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2005 1/3 частки у будівлі магазину було витрачено 70833 грн. спільних коштів подружжя, і таке майно, відповідно до ст. 60 СК України, було спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Тому, на думку представника, [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.11.1999 з тих же підстав, що і [PERSON] Щодо преюдиційності ухвалених раніше судових рішень, які набрали законної сили, і стосуються договору купівлі-продажу\~ від\~04.11.1999,\~то,\~на думку\~представника,\~оскільки [PERSON]Є не брала участі у справах № 2-508/07, № 464/11606/13-ц, № 464/11607/13-ц, то обставини, встановлені у цих судових рішеннях, не мають преюдиційного значення для [PERSON], і всі обставини, якими відповідачі вважають за необхідне обґрунтовувати свої заперечення на позов [PERSON], підлягають доказуванню в загальному порядку. В судовому\~засіданні представник\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~їх позов\~підтримав в\~повному обсягу\~з мотивів,\~викладених у\~позовних заявах\~від 21.03.2012\~/т.1\~а.с.\~2-3/,\~від 18.04.2017\~/т.3\~а.с.\~222-224/\~та додаткових\~поясненнях від 17.03.2018 /т.5 а.с. 207-211/. Просить визнати поважними причини пропущення строку позовної давності та позов задоволити. В судовому\~засіданні представник\~[PERSON]\~[PERSON]\~її позов\~підтримав в\~повному обсягу\~з мотивів,\~викладених у\~позовній заяві\~від 18.04.2017\~та додаткових\~поясненнях від 17.03.2018 /т.5 а.с. 203-206/. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, 11.12.2015 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. /т.2 а.с. 244/, а тому,

Outcome: approved