Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що 03.09.2019року наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №5120/ВК від 03.09.2019року її- [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 10.01.2020року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 05.06.2019 року по 03.09.2019року перебувалау трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-9). Наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №5120/ВК від 03.09.2019року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України (а.с.9). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 03.09.2019року становила 11190 грн. 15 коп., що підтверджується розрахунковим листом Товариства за роботу в цеху №60 за вересень2019 року (а.с.10), сума заборгованості не була виплачена до цього часу. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) в розмірі 11190 грн. 15коп. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для судів. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач була звільнена 03.09.2019 року, тому для розрахунку середньоденної заробітної плати, відповідно до вимог вищевказаного Порядку №100, береться розмір заробітної плати та кількість фактично відпрацьованих робочих днів за липень та серпень 2019 року. Як вбачається з розрахункових листків АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за липень та серпень 2019 року по цеху №60, розмір заробітку [PERSON] становив: за липень 2019 року - 3359,00 грн., за серпень2019 року - 4335,00 грн., що в сумі складає 7694,00 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 174 грн. 86 коп. (7694,00 грн. : 44 роб.дн. = 174,86грн.). Дана позиція відповідає висновку Верховного Суду України, викладено в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 року по справі №61-4876св18. Аналогічний розрахунок розміру середньоденної заробітної плати викладений позивачем у позовній заяві. АТ СМНВО володіє повним обсягом бухгалтерської документації з оплати праці осіб, які перебували у трудових відносинах з ним, проте жодними належними і допустимими доказами відомості, викладені у позовній заяві, не спростували, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, довідки з розрахунком середньоденної заробітної плати [PERSON] не надали. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була звільнена 03.09.2019 року, а остаточний розрахунок з нею не було проведено, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 20283 грн. 76 коп.за період з 04.09.2019р. по 18.02.2020р., що складає 116 робочих днів, при середньоденній заробітній платі позивача 174,86грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved