Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що 07 липня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі у них народилися син і донька: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 15 лютого 2019 року за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми їх шлюб був розірваний. Протягом п`яти місяців вона сподівалась, що відповідач самостійно буде сплачувати на дітей аліменти, але марно. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх дітей. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідач зможе сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина та доньки в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з зазначених підстав та просила їх задовільнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, але в мінімальному їх розмірі, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач навмисно створила таку ситуацію при якій ні він, ні його батьки не мають можливості повноцінно бачитись з дітьми (п`ять місяців), але він постійно прикладає зусилля, щоб бути з ними поруч. 9 травня, це останній раз, коли він повноцінно провів день з дітьми. На всі наступні запити про зустріч з дітьми він, або його батьки отримували відмову. Остання така відмова була 06.07.2019 року. Не зважаючи на постійні відмови з боку позивача проводити час з дітьми, він кожного ранку приходив до школи, щоб побачити сина, та провести з ним кілька хвилин. Після закінчення навчального року, він шукав і шукає інші можливості, щоб бачитись з ним, а саме приходить до місця його проживання, на дитячій майданчик, постійно приїжджає до батьків позивача. Що стосується доньки, ситуація така ж, як і з сином. Після побачення з сином біля школи він йшов до доньки в дитячій садочок, щоб провести з нею пів години, доки вони не йшли в групу. Після закінчення навчального року його поведінка не змінюється, він кожного ранку йшов до дитячого садочку, щоб зустрітися з донькою, та провести з нею пів години. Інформація про те, що відповідач не хоче самостійно сплачувати на дітей аліменти та брати участь у утриманні дітей не відповідає дійсності. Ним не одноразово був направлений запит на отримання номера платіжної карти для перерахування коштів на дітей. З Довідки по картковому рахунку видно, що на утримання дітей, їжу, подарунки для них, розваги, в період с початку 2019 року по теперішній час він витрачає значні суми грошей і це тільки те, що можна відстежити, а ще є витрати, які він не може довести, так як не розраховувався карткою, а знімав з картки гроші, та розраховувався готівкою. Він постійно запитує своїх дітей про їх бажання, потреби, робить все, щоб вони відчували його любов до них. Позивач має ФОП, отримує щомісяця до 30000грн., чистого доходу, не відображає реального прибутку за місяць, не сплачує податки, згідно закону, приймає участь у різних схемах, за короткий час змінює два автомобілі, але за п`ять місяців він не побачив у дітей жодної нової речі. Виходячи з вищезазначеного, він має великі сумніви, що кошти, які його діти мають отримувати за законом, будуть витрачені на них. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 лютого 2019 року було розірвано (а.с.12). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). Діти проживають разом з позивачем. Відповідач як батько дитини, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, працює та отримує стабільну заробітну плату, на утриманні інших утриманців не має. Суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України - матеріального становища відповідача, який є особою працездатного віку, працює, матеріального становища дітей, які проживають з матір`ю, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2019 (дата подання позову). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 768грн. 40коп. судового збору.

Outcome: approved