Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та відносно [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 19 жовтня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано Перемишлянським відділом реєстрації актів громадянського стану. [INFO] від шлюбу у них народився син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON]. Шлюб виявився невдалим, і рішенням Франківського районного суду від 11 квітня 2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], визначено місце проживання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з матір'ю. З 2011 року і до тепер [PERSON] не цікавиться долею дітей, не надає жодної допомоги в їх утриманні, проживають діти з матір'ю [PERSON] Батько ухиляється від виховання дітей, свідомо нехтує своїми обов'язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. Крім цього, батько не спілкується з сином та донькою в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє до них жодного інтересу. Також Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не піклується про відпочинок дітей чи святкування визначних моментів. Станом на 01.12.2017 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 185 360 грн. 00 коп., він не здійснив жодного платежу по аліментах. У судовому засіданні позивачка позов підтримала з обставин викладених у позовній заяві та додатково пояснила, що [PERSON] з 2010 року дітьми не цікавиться, не займається їхнім вихованням, не дзвонить, має іншу сім'ю. Представник позивача позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та додатково пояснила, що [PERSON] аліментів не платить через, що утворилася заборгованість. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради проти задоволення позову не заперечив та пояснив, що з даного приводу органом опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради прийняв висновок № 35-10427 від 14 листопада 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечив і позивач, з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення сторін, думку дітей-[PERSON] та [PERSON],які повідомили, що хочуть щоб їх батька позбавили батьківських прав, оскільки, вони не бачили його 7-8 років та він не цікавиться їх життям, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19 жовтня 2000 року у Перемишлянському відділі реєстрації актів громадського ставну Львівської області, актовий запис № 48 - розірвано. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 05 вересня 2012 року, яке рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 листопада 2012 року змінено вирішено стягнути з [PERSON], [INFO] уродженця м. Хайдарабад, Індія (зареєстрований [ADDRESS], проживаючого [ADDRESS]) на користь [PERSON], [INFO] ( зареєстрована: [ADDRESS]) кошти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23 червня 2011 р. і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні ВП № 54684114 від 01 грудня 2017 року, наданого старшим державним виконавцем Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2012 року становить 185360,00 грн. 14 листопада 2017 року Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради надав висновок № 35-10427 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки від 06.09.2017 р. наданої Львівським навчально-виховним комплексом ім.. В.Симоненка з поглибленим вивченням німецької мови «Спеціалізована школа І ступеня - гімназія», виданої [PERSON] проте, що її дочка [PERSON] дійсно навчається у НВК ім. В.Симоненка з 01.09.20011 р. по 06.09.2017 р. та є ученицею 8 «Г» класу. Кожен рік [PERSON] нагороджується похвальним листом МО України за відмінні успіхи у навчанні та активну участь у позакласовій роботі. За період навчання в гімназії [PERSON] завжди доглянута, чисто та охайно одягнута. Мама бере активну участь у житті класу, регулярно присутня на батьківських зборах, святах, разом із донькою відвідує екскурсії, їздить у поїздки, цікавиться вихованням та навчанням дитини, прислуховується до порад та рекомендацій учителів. [PERSON] займається музикою, бере участь у концертах постійно супроводжує її. Батько участі у вихованні та навчанні дитини не бере, жодного разу не був на учнівських зборах, святах, у молодшій школі ніколи не приводив та не забирав дитину. Відповідно до характеристики учня 11-А класу Гімназії Львівського університету бізнесу та права, [PERSON] навчається у гімназії з 10 класу та за час навчання зарекомендував себе як досить старанний, активний, комунікабельний учень. Має добрі знання з математик, розумові здібності добрі, але бракує наполегливості. У вживанні алкоголю та тютюну не був помічений. Мама приділяє належнц увагу вихованню та навчанню син, регулярно цікавиться навчанням та поведінкою сина. Батько протягом 2016/2017 року гімназію не відвідував та не цікавився навчанням сина. Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме- в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки, [PERSON] дітьми не піклується, не дбає про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти,не оплчує аліменти, призначенні рішенням суду, допустив заборгованість в сумі 185360грн. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батька, свідомо нехтуючого своїми обов'язками. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 640 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved