Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , 2005 року народження та доньку [PERSON] , 2009 року народження, які проживають з позивачкою. На даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею і [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, щомісячно, до повноліття дітей. У судове засідання позивач не з`явилася, направивши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 02.10.2004 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 08 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] ,[INFO] (а.с. 9) та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10) За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися внаслідок різних поглядів на сімейне життя. Між подружжям втрачено почуття любові, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Також, згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач як батько дитини зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Оскільки діти проживають з позивачем, відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, суд з урахуванням обставин, викладених в ст. 182, 184 СК України, визначає розмір аліментів на дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, щомісячно, до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. та на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved