Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 17 жовтня 2006 року між нею та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 208, що знаходиться по вулиці Урицького в м. Первомайськ, Миколаївської області, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу, [PERSON], реєстровий номер 6106. Після нотаріального посвідчення даний договір був зареєстрований в Первомайському МБТІ, про що 27.07.2012 року був виданий витяг про державну реєстрацію прав, номер запису 4674 в книзі 12. Отже, позивач являється законною власницею вказаного вище житлового будинку. На сьогоднішній день вона вирішила продати належний їй будинок, але виявилось, що право власності на земельну ділянку належним чином не врегульовано. Відповідно до ч. 6 ст. 120 ЗК України, істотною умовою договору, що передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з набуттям права власності на ці обєкти. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю за реєстраційним номером № 1560 та довідкою Управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області право власності на земельну ділянку розміром 0,0627 га, що була надана для обслуговування житлового будинку № 208 по вулиці Урицького в м. Первомайськ, Миколаївської області, залишилось зареєстрованим за [PERSON], який помер 27.09.1998 року в м. Первомайськ Миколаївської області (колишній власник будинку). Відповідно до законодавства, що діяло на час укладення Договору купівлі-продажу, продаж житлових будинків здійснювався не залежно від права власності на земельну ділянку, що призначена для його обслуговування. Згідно ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Право власності або право користування земельною ділянкою у такому випадку посвідчувалося місцевою Радою народних депутатів. Тобто, після укладення Договору купівлі-продажу, зазначеного вище будинку, позивач мала право отримати в Первомайській міській Раді народних депутатів державний акт на право власності на землю на своє імя, проте таким правом не скористалася. На даний час [PERSON] вже не має можливості отримати документ на право власності на земельну ділянку, хоча право власності на земельну ділянку вже перейшло до неї з моменту державної реєстрації права власності на житловий будинок в Первомайському МБТІ. Тобто колишній власник земельної ділянки право власності на неї втратив, а вона, хоча і набула, не має можливості його зареєструвати. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не приймав, тому Відповідачем по справі є Первомайська міська рада Миколаївської області. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява з проханням слухати дану справу без їх присутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок № 208 по вулиці Урицького в м. Первомайськ, Миколаївської області, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав та копією договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу, [PERSON], реєстровий номер 6106 . Земельна ділянка площею 0,0627 гектарів передана для обслуговування житлового будинку, значиться зареєстрованою за [PERSON], згідно державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Теж саме зазначено в ст. 120 ЗК України. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved