Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO], відповідача [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи за її вітсутністю, свої вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. В разі неявки відповідача просила прийняти заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про слухання справи за його відсутністю до суду не надходило. Представник 3-ї особи -Управління у справах дітей департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату слухання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якої підтримує позовні вимоги та просив слухати справу без участи його представника та прийняти рішення з урахування інтересів дитини. Представник прокуратури Дзержинського району м. Харкова в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату слухання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачів суд приймає рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, важає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], [INFO], його батьками є мати - [PERSON] та батько - [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 14.09.2004 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 14.09.2004 р., актовий запис №81, яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Новодолазького районного управління юстиції Харківської області. 12.09.2008 року позивачка у друге вийшла заміж та змінила призвіще з «[PERSON]» на «[PERSON]». Як свідчать додані до позовної заяви докази, її колишній чоловік життям, здоров'ям та вихованням сина не займається та не цікавиться. З липня 2002 року тобто з моменту народження сина, відповідач проживає окремо в іншому місті. Всі питання щодо виховання сина вирішується позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Матеріальної допомоги відповідач не надає. Відповідно до вимог діючого законодавства України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, Батьківщини. Батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Зобов'язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, дбати про матеріальне забезпечення сім'ї, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон України «Про охорону дитинства» гарантує кожній дитині право на проживання в сім'ї разом з батьками, або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основними обов'язками батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки не мають права зловживати своїми обов'язками і несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є останньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські права. Відповідно до п.2.ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно, висновку Управління служб у справах дітей від 20.10.2015р. №556 вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина, [PERSON], [INFO] з посиланням на ті обставини, що піклуванням сина займається його мати, [PERSON], яка постійно відвідує батьківські збори, створю належні соціально-побутові умови, повністю матеріально забезпечує [PERSON]. Батько дитини, [PERSON] з сім'єю не проживає, не цікавиться життям, навчанням, вихованням сина, не підтримує з ним жодних стосунків. Крім того, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.2 ст.182 СК України якщо відповідач має постійну роботу та постійний заробіток, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на утримання дитини, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, а саме ? частину від всіх видів заробітку але не менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], підлягають задоволенню На підставі викладеного, ст.ст.19,164-167,170,180,81 Сімейного Кодексу України, ст..55,60 ЦК України та

Outcome: approved