Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначила, що 04.12.2015 року вона уклала договір позики, згідно якого передала відповідачу чотири тисячі доларів США, а відповідач у свою чергу зобов'язалася повернути вказані кошти до травня 2016 року. Станом на 06.10.2016 року офіційний курс долара відносно гривні становить 25,89 грн. за 1 долар, тому відповідач зобов'язана повернути позивачу 103560 гривень. На неодноразові вимоги повернути позику відповідач не реагує, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом . Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України, заяву про розгляд справи без її участі та причину неявки суду не надала . З огляду на ті обставини, що позивач не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наявних у справі доказів . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Всудовому засіданні з'ясовано, що відповідачем складено власноручно розписку про отримання від позивача коштів у розмірі чотири тисячі доларів США, які вона зобов'язалася повернути не пізніше травня місяця 2016 року , що підтверджено оригіналом розписки, яка наявна в матеріалах судової справи (а.с.6). Станом на 06.10.2016 року офіційний курс долара відносно гривні становить 25,89 грн. за 1 долар, що підтверджується витягом з офіційного інтернет-представництва Національного бапнку України ( а.с.7), тому відповідач зобов'язана повернути позивачу 103560 гривень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором . Доказів, які б підтвердили факт повного чи часткового повернення позики позивачеві відповідачем не надано та не заявлялося суду клопотань про їх витребування. Крім того, факт знаходження боргової розписки у позивача підтверджує невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, являючись позикодавцем, вправі вимагати від відповідача, який є позичальником, повернення грошової позики, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення . Проте при визначенні суми боргу, яка підлягає поверненню позивачеві, судом звертається увага на ті обставини, що борговою розпискою не передбачено обов'язку сплати відповідачем відсотків. Сама позовна заява не містить вимог про повернення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних . Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача борг по договору позики в сумі103560 гривень. З огляду на вказане, на підставі ст.ст.526,530,625,1049,1050 ЦК України ,

Outcome: approved