Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2011 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час відносини між сторонами погіршилися та вони проживають окремо. Донька залишилася проживати з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач, в порушення норм Сімейного кодексу, матеріально дитині не допомагає, коштів на її утримання не надає. В зв'язку з тим, що позивачці одній важко утримувати доньку, просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 2017 року і до повноліття дитини. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 06 серпня 2011 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області, [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON]. Батько дівчинки з родиною не проживає. Згідно ст.. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін і те, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, відомостей про наявність у відповідача інших утриманців в судовому засіданні встановлено не було. Окрім цього, будь-яких доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки, матеріали справи не містять. Таким чином, суд бере до уваги, що розмір аліментів не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та в зв'язку з вищевикладеним вважає, що на користь позивачки повинні бути присуджені аліменти у розмірі передбаченому ст. 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СКУ, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial