Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що в період з 2005 до 2019 роки перебувала з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач батьківських обов`язків не виконує, не цікавиться долею доньки, не приймає участі в її вихованні та утриманні, веде антигромадський спосіб життя. Комісією з питань захисту прав дітей Соколівської сільської ради прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем своєї реєстрації, судова кореспонденція повернуту до суду з відміткою «адресат відсутній». Представник третьої особи за довіреністю Побережник М.Ю. в письмовій заяві, поданій до суду, просила розгляд справи провести за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] - позивач по справі та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем (а.с.4, 16). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.03.2019 шлюб між сторонами розірваний (а.с.15). Згідно характеристики навчального закладу, де навчається [PERSON] , відповідач за час навчання дитини в школі жодного разу не відвідував батьківські збори, ухиляється від обов`язків щодо виховання дитини (а.с.17). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.07.2019 відносно відповідача встановлений обмежувальний припис - заборона спілкуватися з дитиною строком на 6 місяців (а.с.18-20). Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.07.2019 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] (а.с.21). Відповідно до довідки виконавчої служби сукупний розмір заборгованості по аліментах відповідача складає 28270,69 грн (а.с.46). Відповідно до висновку від 23.01.2020, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.23). За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, ратифікованої Верховною Радою 27.02.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст.9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст.18 Конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Згідно із ч.1 ст.164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною 4 ст.19 СК визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст.19 СК орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В матеріалах справи наявний висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Висновок є обґрунтованим, містить об`єктивні дані стосовно суті питання та даних щодо наявності винних дій в ухиленні батька від виховання дитини. При таких обставинах, враховуючи інтереси дитини, позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved