Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» був укладений договір банківського вкладу від 13 листопада 2014 року № 300131/132078/5-14 «Стандарт» на 05 місяців в іноземній валюті. Договір був укладений на строк до 13.04.2015 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Предстаник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволенні такого. Представник відповідача [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, однак подав на адресу суду пояснення по справі. Судом установлено, що 13 листопада 2014 р. у місті Львові між позивачем по справі [PERSON] та відповідачем по справі AT «[PERSON] та Кредит» було укладено Договір-заяву №300131/132078/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 місяців в іноземній валюті та основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у AT «Банк «[PERSON] та Кредит», які разом з Договором-заявою, який підписується банком та вкладником, складать договір та є невідємною його частиною. Термін дії договору-заяви закінчився 13.04.2015 року. На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612«Про віднесення ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу [PERSON] та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора, визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON] та кредит» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до ч. ч. ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб (далі - [PERSON]), порядок виплати [PERSON] відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між [PERSON], банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції [PERSON] щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Крім того, згідно з п. п. 1-3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 3-217гс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. У відповідності до п.2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів фонду, в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Отже, чинним, законодавством визначено, що при запровадженні у банку тимчасової адміністрації не здійснюється відшкодування вкладникам сум вкладів у судовому порядку та шляхом примусового стягнення коштів, а виплата сум вкладів таким вкладникам проводиться за участю [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. Таким чином, позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, у звязку з чим, такі позовні вимоги задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про стягнення з ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» суми депозиту слід відмовити. Щодо позовних вимог до відповідача - уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб АТ «Банк «[PERSON] та кредит», то в цій частині позову також слід відмовити, оскільки даний відповідач не є стороною вищевказаних правовідносин і не несе відповідальності за зобов»язаннями по договору банківського вкладу, отже позов предявлений до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed