overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 12.03.2013 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені та спільне господарство не ведеться більше року. За таких обставин вони з відповідачем вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені внаслідок різних поглядів на життя, відсутність порозуміння та несумісність характерів, через що втрачена основа подружніх відносин та почуття любові один до одного. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просять не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 12.03.2013 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 287 (а.с. 7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, проживають окремо за різними адресами, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 2а)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 12.05.2012 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Також позивач вказує на те, що через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе. В результаті розмов вони з відповідачем дійшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їхньої спільної дитини. Крім цього, відповідач тривалий час проживає окремо, а тому є всі підстави вважати, що він сам особисто вирішив розірвати будь-які відносини. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просить не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, строни уклали шлюб 12.05.2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 432 (а.с. 12). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 15.06.2006 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що тривалий час з відповідачем були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Також позивач вказує, що відносини зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в цінностях та в поглядах на життя, в наслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливі. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просить не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 15.06.2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 935 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 17.09.2011 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що протягом останнього року сімейні стосунки між нею та відповідачем поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбно-сімейних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю і на життя в цілому. Також позивач вказує, що вони не ведуть спільного господарства та за її глибоким переконанням сенсу підтримувати надалі сімейні стосунки не має, оскільки це суперечитиме їхнім спільним інтересам, а наміру поновлювати подружні стосунки вони з відповідачем не мають. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 17.09.2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1249 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 18.07.1997 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем складалося по різному, однак внаслідок різних життєвих інтересів, вони перестали вести спільне господарство, підтримувати шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо з березня 2015 року. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Позивач також вказує на те, що на теперішній час шлюбні відносини між ними припинені, а їх відновлення не можливе. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 18.07.1997 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Центрального відділу реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 826 (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, проживають окремо за різними адресами, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 19.10.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], 2002 року народження. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що під час спільного проживання в останній рік між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Також позивач вказує, що вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 19.10.2001 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1154 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 20.11.2007 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що сімейне життя з відповідачем за час шлюбу не склалося, зіпсувалися стосунки, з'явилися різні погляди на життя і виховання дитини та зникли взаємні почуття. Також позивач вказує, що вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільного господарства з 01.02.2014 року, а тому вона переконана, що збереження шлюбу не можливе, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечитиме їхнім інтересам. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 20.11.2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1052 (а.с. 9). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, проживають окремо за різними адресами, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 22.10.1999 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що сімейні відносини з відповідачем складалися добре, однак, з часом почили погіршуватися. Починаючи з 2015 року відносини остаточно погіршилися та стали нестерпними. Причинами стали різні погляди на сімейне життя, майбутнє сім'ї та втрата взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Також позивач вказує, що вони з відповідачем тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство та побут, а з початку грудня 2015 року у зв'язку із постійними непорозуміннями та сварками нею було прийнято рішення переїхати разом із донькою проживати окремо від відповідача до своєї квартири за місцем реєстрації, відносно чого відповідач не заперечував. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; представником позивача до суду подано нотаріально засвідчену заяву в якій позивач зазначає, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 22.10.1999 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1323 (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 26.06.1998 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем давно припинилися. Вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являється різниця характерів та відсутність взаєморозуміння і довіри. Позивач вказує, що подальше спільне життя з відповідачем суперечитиме її інтересам та інтересам їхньої спільної дитини. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 26.06.1998 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва зроблено актовий запис № 618 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, проживають окремо, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved