Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 28.08.1993 року між нею та відповідачем і зареєстрований Генічеським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області за актовим записом №132. Вказує, що від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування свого позову посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з вересня 2015 року, з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя, в сім'я панує пригнічена атмосфера через постійні сварки та суперечки. Вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. У судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити, вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відмовою останнього йти на взаємні поступки. Вказує, що оскільки відповідач не бажає йти на поступки, то наявні підстави для задоволення позову. При цьому, судом було задоволено клопотання відповідача про надання строку для примирення, під час якого сторони не примирились, тому будь яких підстав для надання повторного часу для примирення не має, оскільки це приведе до порушення прав позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають у шлюбі з 28 серпня 1993 року, зареєстрованому Генічеським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області за актовим записом №132. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвами про народження, серії [NUMBER]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені в вересні 2015 року і після цього не відновлювались. На примирення позивач не згодна, наполягає на розірвані шлюбу, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. За клопотанням відповідача, згідно з правилами ст. 111 Сімейного кодексу України, судом було вжито заходи щодо примирення подружжя провадження у справі було зупинено, сторонам надано строк для примирення, тривалістю 1 місяць. Відповідно до абзацу 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Проте, після спливу наданого строку сторони не примирились, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що подальше збереження шлюбу є формальним і суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з такими обставинами, суд вважає за необхідне даний шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що при вищенаведених обставинах має істотне значення. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, до примирення не націлені і збереження сім'ї стало неможливим. Спору з приводу поділу майна та утримання дитини у сторін немає.

Outcome: approved