Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 30.09.1988 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем і за час шлюбу вони придбали квартиру [ADDRESS] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14.06.2002 року. Квартира була оформлена на ім'я відповідача та складається з 3-х кімнат загальною площею 52,3 кв.м, і разом з ними в даній квартирі проживає їхня дочка [PERSON], [INFO]. Тому оскільки відповідач відмовляється добровільно поділити квартиру та може самостійно відчужити її, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, до суду подала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.09.1988 року відділом запису актів громадянського стану Житомирської міської Ради народних депутатів, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3). Під час перебування у шлюбі згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2002 року відповідачем було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 52,35 кв. м, в тому числі житловою - 34,3 кв. м, підтвердженням чому є копія договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2002 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем відповідачем [PERSON] (а.с. 4), який зареєстровано у реєстрі за № 2460 і право власності на придбану нерухомість було зареєстроване КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентарзації» Житомирської обласної ради за відповідачем згідно довідки № 374 від 09.04.2014 року (а.с. 40), тому зазначена квартира є об'єктом спільної сумісної власності сторін як подружжя. Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, що визначено ч. 1 ст. 70 СК України, і відсутність домовленості між ними та шлюбного договору щодо визначення іншого розміру їхніх часток у праві власності на неї у разі поділу майна, суд визнає за позивачем право власності на 1/2 частину квартири. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1000,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved