Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати зареєстрований 26 січня 1991 року шлюб з [PERSON] та стягнути з нього на її користь аліменти на їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 ( десять тисяч) грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до закінчення їхнім сином вузу, посилаючись на те, що протягом останнього року вони разом з [PERSON] не проживають. Він проживає з іншою жінкою, що робить неможливим збереження їх шлюбу. Дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, а відповідач є приватним підприємцем, тому має можливість сплачувати аліменти. Відповідач надав на позов письмове заперечення, в якому зазначає, що вимога про стягнення аліментів до закінчення сином вищого навчального закладу є передчасною з урахуванням десятирічного віку сина, а розмір аліментів у твердій грошовій сумі саме 10 тисяч грн. нічим не обґрунтований. Він не заперечує проти виплати аліментів на сина по 6000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття з урахуванням того, що він несе витрати по відпочинку сина, забезпеченню його дозвілля, придбає йому одяг та інші необхідні речі. У судовому засіданні позивач підтримала позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на їх неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі, зменшивши суму і уточнивши позовні вимог, і просила стягнути з відповідача аліменти в сумі 6000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] пояснила, що вони проживають з відповідачем у різних будинках з вересня 2015 року. Він має іншу жінку і намірів збереження їх сім*ї не виявляє. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги і просив розірвати їх шлюб з [PERSON] і не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши сторони та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, якою передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Законними підставами для задоволення позову є ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийняв до уваги неможливість примирення подружжя і встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, понесених позивачем при подачі позову, суд, виходячи із норм ч. 1 ст.88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачену нею суму судового збору у розмірі 551 грн.21 коп. З відповідача необхідно стягнути 551 грн.20 коп. судового збору на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, оскільки при подачі позову про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved