overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 27 квітня 1990 року. У шлюбі народилися двоє дітей, які на теперішній час є повнолітніми. Спільне проживання у сторін не склалося, з 2014 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному частиною 11 статті 128 ЦПК України. Розгляд справи проведено за відсутності сторін, у порядку, передбаченому статтею 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з положеннями статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. 27 квітня 1990 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Геганістською сільською радою Маістського району Республіки Вірменія, актовий запис №23. Подружжя неповнолітніх дітей не має. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі обставин, викладених у позові, судом встановлено та не спростовано під час судового розгляду, що спільне проживання у сторін не склалося, сторони проживають окремо з 2014 року, спільне господарство не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна не заявлено. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Підстав для надання подружжю строку для примирення судом не встановлено. Заявлена позивачкою вимога про залишення прізвища, присвоєного у зв`язку з реєстрацією шлюбу, підлягає задоволенню на підставі статті 113 Сімейного кодексу України. Сплачені позивачкою судові витрати, що складаються зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн., покладаються на відповідача на підставі статей 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 27 липня 2002 року. Від шлюбу мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року, спільне господарство не ведуть, проживають в одному будинку, але кожен окремо. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що має намір створити нову сім'ю з іншим чоловіком. Просила шлюб розірвати, прізвище залишити [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст.ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27 липня 2002 року, зареєстрований Новомиколаївською сільською радою Скадовського району Херсонської області, актовий запис №07 (а.с.3). Подружжя має спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, сторони проживають за однією адресою, при цьому спільного господарства не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини та розділ спільного майна відсутній. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про залишення їй прізвища, присвоєного у зв'язку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 Сімейного кодексу України. Сплачені позивачкою судові витрати у сумі 487,20 грн. (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 27 липня 2018 року. Подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені з 16.02.2021, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі,\~ позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні заявлену позивачем вимогу визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі статтею 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27 липня 2018 року, зареєстрований виконавчим комітетом Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис №06. Подружжя має спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. За таких обставин, на підставі встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням категоричної позиції позивачки та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Спір про поділ спільного майна та місце проживання неповнолітньої дитини не заявлений. Судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. та судового збору у сумі 908,00 грн., покладаються на відповідача на підставі статей 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 27 серпня 1974 року. Подружжя неповнолітніх дітей не має. Спільне проживання у сторін не склалося, спільне господарство не ведуть з 1974 року, шлюб існує формально, при цьому відповідач не бажав добровільно розірвати шлюб у порядку ст.106 Сімейного кодексу України. Просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України. Розгляд справи проведено за відсутності сторін, у порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. 27 серпня 1974 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований міським ЗАГС м. Івдель Свердловської області, актовий запис №156 (а.с.5). Подружжя неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі обставин, викладених у позові, судом встановлено та не спростовано під час судового розгляду, що спільне проживання у сторін не склалося, з 1974 року сторони спільне господарство не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Підстав для надання подружжю строку для примирення судом не встановлено. Заявлена позивачкою вимога про залишення прізвища, присвоєного у зв`язку з реєстрацією шлюбу, підлягає задоволенню відповідно до положень ст.113 Сімейного кодексу України. Сплачені позивачем судові витрати (а.с.1) покладаються на відповідача на підставі ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 28.04.2012. Подружжя мають спільну дитину: сина [PERSON], 06.10.2012 р. н. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені з березня 2014 року, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сімї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що останні два роки вони проживають окремо, шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище Киричок. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив окреме проживання та відсутність спільних інтересів, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Киричок) [PERSON] уклали шлюб 28 квітня 2012 року, зареєстрований виконавчим комітетом Широківської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис №2 (а.с.5). Подружжя має спільну дитину сина [PERSON], 06.10.2012 р. н. (а.с.6). Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, сторони з 2014 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Спір про поділ спільного майна, та про місце проживання неповнолітньої дитини відсутній. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, з урахуванням позиції сторін, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про відновлення дошлюбного прізвища підлягає задоволенню на підставі ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 28.07.2006 року. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], 2006 р. н. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сімї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що з березня 2015 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заявила про визнання [PERSON] позову, який не заперечує проти розірвання шлюбу, примирення вважає неможливим. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 28 липня 2006 року укладено шлюб, зареєстрований Птахівською сільською радою Скадовського району Херсонської області, актовий запис №03 (а.с.4). Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, сторони з березня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Спір про місце проживання дитини та поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Заявлена відповідачкою вимога про залишення прізвища, присвоєного у звязку з реєстрацією шлюбу підлягає задоволенню, що відповідає положенням ст.113 СК України. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 28 вересня 1991 року. Подружжя мають спільну дитину, сина [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сімї неможливим. Просить суд шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що взаєморозуміння відсутнє, тому спільне проживання неможливе, проживають окремо. Просила шлюб розірвати, залишити прізвище, присвоєне у звязку з укладенням шлюбу. Відповідач в судовому засіданні заявлену позивачем вимогу визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Авраменко) [PERSON] уклали шлюб 28 вересня 1991 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №156 (а.с.11). Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладених у позові обставин судом встановлено, та не спростовано під час судового розгляду, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. Спільна дитина син [PERSON], 28.12.1992 р. н., на даний час є повнолітнім. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про залишення їй прізвища, присвоєного у звязку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню відповідно до положень ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 28 вересня 1996 року. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], спору щодо місця проживання якого немає. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені з 2011 року, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягала на розірванні шлюбу, пояснила, що з відповідачем проживають в одному будинку, при цьому спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, відповідач зловживає спиртними напоями. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти позову, при цьому вважав можливим збереження сім'ї. В подальшому в судові засідання не з'являвся. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 28 вересня 1996 року укладено шлюб, зареєстрований Скадовським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 100 (а.с.4). Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, понад три роки сторони проживають в одному будинку, при цьому спільного господарства не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Спір про місце проживання неповнолітнього сина та розділ спільного майна відсутній. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя. Судом було надано сторонам строк для примирення тривалістю один місяць. В судовому засіданні позивач пояснила, що примирення не відбулося, наполягала на розірванні шлюбу. За таких обставин, з урахуванням категоричної позиції позивачки, відсутності заперечень відповідача, суд вважає подальше збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін. Вимога позивачки про залишення прізвища, присвоєного у зв'язку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 28 вересня 2002 року. Від шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON], 10.08.2003 р. н., та доньку [PERSON], 12.11.2012 р. н. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сімї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що через діаметрально протилежні погляди на шлюб спільне проживання неможливе, близько двох місяців проживають окремо, шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати, прізвище залишити Загородня. Відповідач в судовому засіданні заявлену позивачем вимогу не визнав, вважав можливим зберегти сімю, заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Хацкевич) [PERSON] уклали шлюб 28 вересня 2002 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №117 (а.с.6). Подружжя має спільних дітей сина [PERSON], 10.08.2003 р. н., та доньку [PERSON], 12.11.2012 р. н. (а.с.7, 8). Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, сторони почали проживати окремо. Спір про поділ спільного майна, та про місце проживання неповнолітніх дітей відсутній. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя. Судом було надано сторонам строк для примирення. В судовому засіданні позивач пояснила, що примирення не відбулося, вона втратила довіру до чоловіка, який не припинив звязок з іншою жінкою, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що примирення не відбулось, при цьому проти розірвання шлюбу заперечував. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, з урахуванням категоричної позиції позивачки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам позивача. Заявлена позивачкою вимога про залишення прізвища, присвоєного у звязку з реєстрацією шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 Сімейного кодексу України. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved