overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 29.08.1987 р. вона взяла шлюб з відповідачем, та від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені з вересня 2012 року. Посилаючись у позові на те, що причиною розпаду сім'ї стала втрата з боку позивача почуття любові, поваги до відповідача, у подружжя поступово змінилися життєві цінності, виникли зовсім різні погляди на життя, в результаті чого спільне життя із відповідачем стало неможливим, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначив, що позов підтримує повністю та просила суд його задовольнити. Відповідач в окремо наданій заяві просив суд розглядати справу у його відсутності, просив суд розірвати укладений шлюб. Врахував заяви сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 29.08.1987 р. між сторонами за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що був зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2012 р., також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (непорозуміння, різні погляди на життя, втрата почуттів), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до спільність рішення подружжя про розірвання шлюбу, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 29.10.2011 р. вона взяла шлюб із відповідачем, подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду спільне життя складалося не найкращим чином, подружжя має різні характери та різні погляди на життя. Посилаючись у позові на те, що з початку квітня 2014 року подружжя припинило спільне проживання, сумісного бюджету не має, спільне господарство не ведеться, шлюб носить умовний характер, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач в окремо наданій суду заяві просив суд розглядати справу у його відсутності, позов визнав. Врахувавши заяви сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згін ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 29.10.2011 р. між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня 2014 року, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (різні погляди на життя та різні характери), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до фактичного припинення шлюбних стосунків, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що сторони не скористалися правом брати участь у судових засіданнях, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 31.08.2007 р. взяла шлюб з відповідачем, від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду спільне життя не склалося, на протязі останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин через нехтування з боку відповідача сімейними цінностями, з вини відповідача виникають сварки, свідком яких є дитина. Посилаючись у позові на те, що подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини не має, подружжя має різні погляди на життя, примирення неможливе, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явилася, водночас, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позов підтримує повністю та просила суд його задовольнити. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згін ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 31.08.2007 р. між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що шлюбні відносини між подружжям припинені, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (різні погляди подружжя на сімейні відносини, відсутність розуміння, сварки), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що [INFO]. помер її батько [PERSON], та позивач є спадкоємцем першої черги, заповіту батько не залишив. Як зазначається позивачем при зверненні до суду вона у шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса, адже нотаріальне оформлення потребує певних матеріальних затрат, а на той час позивач ніде не працювала та мала на утриманні неповнолітню доньку. Саме у той час вона отримала запрошення на сезонну роботу у м. Анапа (Росія), де й працювала у період з 07.06.2013 р. по 20.08.2013 р., через що, на переконання позивача, строк пропущений нею з поважних причин та оскільки спору з приводу спадщини не має , він може бути поновлений судом. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях. Заслухав пояснення позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.5); позивач є його донькою, спадкоємцем першої черги. За життя померлий не залишив заповіту. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у цій справі наголошує на тому, що звернення до нотаріальної контори мало місце з її боку з поважних причин (важке матеріальне становище та сезонна робота у Росії для його поновлення, оскільки оформлення спадкових прав потребує певних матеріальних затрат), та суд погоджується із слушністю доводів позивача в цій частині. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, для суду вбачаються підстави для задоволення заяви та надання позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю три місяці, який, тобто строк, на переконання суду буде достатнім для здійснення позивачем/спадкоємцем своїх прав та обов'язків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що взяла шлюб із відповідачем 04.102.013 р., та подружжя має дитину - доньку [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду спільне життя складалося не найкращим чином, подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного, близько двох років подружжя не мешкає разом, та з травня 2012 року позивач фактично створила нову сім'ю, проживає з іншим чоловіком. Посилаючись у позові на те, що перебування у шлюбі із відповідачем заважає позивачу створити нову сім'ю, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує повністю. відповідач в окремо наданій заяві просив суд розглядати справу у його відсутності, позов визнав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, беручи до уваги той факт, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи та з урахуванням заяв сторін, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю з огляду на таке. Як було встановлено судом, 04.10.2003 р. між сторонами за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що був зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має дитину - доньку [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, шлюбні відносини подружжя припинені, та позивач підтримує фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком, з яким має намір створити сім'ю, визнання позову відповідачем, спільність рішення про розірвання шлюбу тощо вочевидь свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідач є її батьком, та на даний час позивач є студенткою Дніпродзержинського медичного училища, навчається на 1 курсі на денному відділенні, та потребує матеріальної допомоги, яку, на переконання позивача, відповідач має змогу надавати. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 700,00 грн. щомісяця до закінчення навчання. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, та не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, суд, врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст.. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як було встановлено судом на підставі свідоцтва про народження, відповідач є батьком [PERSON], та остання є студенткою Дніпродзержинського медичного училища, навчається на 1 курсі на денному відділенні, закінчує навчання 28.06.2016 р. Відповідно до ч. 1 ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати; якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 199 СК). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України). Як було встановлено судом, батько повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та сторони в даній справі не досягли домовленості в поза судовому порядку щодо виконання батьком обов'язку щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ч. 3 ст. 88 та ст. 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від фактичних шлюбних відносин із відповідачем має неповнолітніх дітей: доньку Валерію, [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач не приймає участі у вихованні дітей, ухиляється від їх утримання, не піклується про їх здоров’я, фізичний, духовний та моральний розвиток, у зв’язку з чим у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини до досягнення дітьми повноліття в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача. У судове засідання сторони не з’явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності; відповідно до заяви відповідача останній позов визнав повністю та просив суд повністю задовольнити заяву. Врахував заяви сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, сторони даній справі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Оскільки обов’язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в заявленому у позові розмірі. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми, мешкають разом із матір’ю (позивачем), потребують піклування та утримання, а також визнання відповідачем позову, яке, тобто визнання, судом приймається, оскільки не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ч. 3 ст. 88 та ст.. 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач не приймає участі у вихованні дітей, ухиляється від їх утримання, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, у зв'язку з чим у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини до досягнення дітьми повноліття в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача. У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності; відповідно до заяви відповідача останній позов визнав повністю та просив суд повністю задовольнити заяву. Врахував заяви сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, сторони даній справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в заявленому у позові розмірі. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми, мешкають разом із матір'ю (позивачем), потребують піклування та утримання, а також визнання відповідачем позову, яке, тобто визнання, судом приймається, оскільки не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ч. 3 ст. 88 та ст.. 215 ЦПК України.

Outcome: approved