Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення пені за невиконання аліментних зобов'язань. Посилалася на те, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.03.2014 року між сторонами було розірвано шлюб та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 22.01.2014 року і до повноліття дитини. 05.03.2014 року судом було видано виконавчий лист, який нею було пред'явлено до виконання до Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ. Проте, відповідач систематично ухиляється від сплати аліментів по рішенню суду від 05.03.2014 року, внаслідок чого за період з січня 2014 року по серпень 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 31322 гривень. На підставі ст.196 Сімейного кодексу України вважає, що пеня у зв'язку з невиконанням аліментних зобов'язань за період з січня 2014 року по серпень 2016 року становить 9462 грн. 20 коп. Просила стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 9462 грн. 20 коп., що нарахована за період з січня 2014 року по серпень 2016 року у зв'язку з невиконанням аліментних зобов'язань за рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05.03.2014 року. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, не заперечували проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи за останнім місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивач суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст.141, 184, 196 Сімейного кодексу України, ст.3, 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, 05.03.2014 року їх шлюб було розірвано. Від спільного життя сторони мають одну неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.03.2014 року позов [PERSON] було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]. аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 22.01.2014 року і до повноліття дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів З дослідженої у судовому засіданні довідки-розрахунку Чернівецького міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області від 22.08.2016 року по виконанню виконавчого листа №725/449/14-ц від 05.03.2014 року, судом встановлено, що аліментний борг відповідача [PERSON] станом на 22.08.2016 року становить 31322 гривень (а.с.4). Згідно з ч. 1, 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15, якою Верховний Суд України відступив від правової позиції, викладеної раніше. Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для судів. З дослідженого у судовому засіданні розрахунку пені видно, що її розмір за період з січня 2014 року по серпень 2016 року становить 9462 грн. 20 коп. Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем будь-якими доказами спростований не був. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved