Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого даний будинок вона заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON] , котрі від спадкування відмовилися. Із метою оформлення спадкових прав позивач звернулася до державної нотаріальної контори, щоб успадкувати даний житловий будинок за законом як спадкоємець першої черги; іншими спадкоємцями за законом є відповідачі, які проти позову не заперечують, наміру спадкувати даний житловий будинок не мають. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно - житловий будинок. А тому просить у судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування даного житлового будинку. До суду позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, подали заяви про визнання позову та розгляд справи в їх відсутності. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Разом з тим згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Також відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб в частині визнання права власності на житловий будинок; позивач звернулася до суду із таким спором, бо іншого порядку переходу права власності немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів, а тому позов у частині визнання права власності на житловий будинок підлягає задоволенню. У той же час суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги у частині визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, оскільки ні позивач ані представник-адвокат Денис А.М. не вказали обґрунтування вимог щодо необхідності судового захисту права власності щодо земельної ділянки; а з матеріалів справи не вбачається того факту, що земельну ділянку було надано в установленому порядку власнику і тепер спадкодавцю [PERSON] ; згідно положень п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року перехід до спадкоємців зазначеного права власності має місце при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом про право власності на землю чи іншим правовстановлюючим документом. Тому в частині визнання права власності на землю суд відмовляє за недоведеністю позовної вимоги.

Outcome: partial