Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. У звязку з тим, що у позивача перебуває на утриманні малолітня дитина у віці 2 років, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не має можливості подання дійсної позовної заяви за місцем перебування відповідача у м .Дніпропетровську, а також у звязку з тим, що при розірванні шлюбу суд повинен визначити місце проживання неповнолітніх дітей, тому вона подала позов до Заводського районного суду м. Запоріжжя і просить розглянути позов у даному суді. У своєму позові позивач вказала, що 17 квітня 2010 року між нею та відповідачем по дійсній справі [PERSON] був зареєстрований шлюб Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 130. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки, скандали. Все це негативно вплинуло на їх відносини. З вини відповідача спільне життя і збереження сімї стали неможливим. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним принципам. Суперечки про розділ майна на має. Позивач з відповідачем мешкають окремо, подружніх стосунків не підтримують. На сьогоднішній час малолітня [PERSON], [INFO], проживає з позивачем, а малолітня [PERSON], [INFO], проживає з батьком, відповідачем по дійсній справі, яку він силоміць утримує та відмовляється передати позивачу на виховання. Відповідач неодноразово мав неадекватну поведінку, має залежність від компютерних ігор, що викликає в нього безпідставну агресію. Його спосіб життя суперечить моральним принципам позивача та інтересам у житті. За спільного життя він не одноразово мав безпідставну агресію, що завдавало шкоди їй та дітям. Позивач має житло, що відповідає санітарним нормам: це є трикімнатна квартира, що повністю підготовлена та придатна для проживання обох дітей, де в них є своя дитяча кімната облаштована меблями. Позивач має на березі Азовського моря у м. Бердянську житловий будинок, де може відпочивати з дітьми весь літній сезон, де діти оздоровляться та відпочинуть на морі без істотної шкоди сімейному бюджету. Позивач може самостійно виховувати двох дітей, піклуватись про них та матеріально їх забезпечувати. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини та до дітей, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їх діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дітям душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникали в їх сім'ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в спілкуванні з дітьми, піклуватися про побудову нормальних відносин між собою та дітьми на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України. Позивач, як матір неповнолітніх дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з нею. Вона любить своїх дочок і спроможна забезпечити їх всім необхідним. Діти обліковані в медичних установах. Вона постійно слідкує за станом здоров'я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у неї з дочками психологічний контакт, прив'язаність один до одного. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала і просить його задовольнити: розірвати шлюб з відповідачем по справі та визначити місце проживання неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] за місцем її мешкання за адресою: м. Запоріжжя. [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просить позов [PERSON] задовольнити, оскільки він обгрунтований і підтверджується доказами. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог в частині розірвання шлюбу не заперечував, а в частині визначення місця проживання [PERSON] не визнав і суду пояснив, що він є батьком [PERSON] та дідусем [PERSON]. Зараз онука знаходиться в м. Дніпропетровську на вихованні у батька, його сина. Вона відвідує дитячий садок. На його думку буде правильним залишити [PERSON] з батьком, а [PERSON] з матірю. Ніхто силоміць онучку не утримує, позивач може приїздити до неї коли схоче. Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову не заперечувала та надала суду письмовий висновок про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матірю [PERSON] за місцем її проживання. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення позивача та її представника, представника відповідача, думку представника третьої особи, пояснення свідків, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі знадяться у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час їх сімя розпалась, вони проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Менша донька [PERSON] залишилася проживати з позивачем, а старшу доньку [PERSON] залишив у себе відповідач по справі. Як пояснила позивач у судовому засіданні, що відповідач обманним шляхом залишив у себе доньку [PERSON]: він обіцяв привезти з м. Дніпропетровська до неї додому в м. Запоріжжя обох доньок, а привіз тільки меншу [PERSON]. Згідно ст.161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виховання дитини відноситься до найважливіших питань сімї. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязок щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову [PERSON] в частині мешкання дітей, суд приходить до наступного. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої [PERSON] за місцем мешкання позивача [ADDRESS], встановлено, що в трикімнатній квартирі є все необхідне для проживання обох дітей: є дитяча кімната, яка об лаштована меблями. У власності батьків [PERSON] є будинок в м. Бердянську на березі Азовського моря, де вона може відпочивати з доньками без істотної шкоди для сімейного бюджету. Із побутової характеристики з МКП «Основаніє» [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно. Із довідки територіального відділу освіти, молоді та спорту Заводського району від 14.09.2015 року встановлено, що малолітні діти [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані у електронному реєстрі майбутніх вихованців до дошкільного навчального закладу № 273 «Пізнайко» м. Запоріжжя Заводського району. Із довідки з Управління праці та СЗН від 19.11.2015 року встановлено, що [PERSON] отримує щомісячну разову допомогу в розмірі 1012,50грн. Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини [PERSON] за місцем мешкання батька в [INFO], встановлено, що в трикімнатній квартирі є окрема дитяча кімната, яка облаштована меблями. Із характеристики відповідача з місця роботи, де він пропрацював з 20.03.2015 р. по 21.10.2015 р. в ТОВ ПХ Групп, [PERSON] характеризується позитивно. Із повідомлення з Управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Дніпропетровській області від 21.10.2015 року встановлено, що [PERSON] успішно склав випробування щодо вступу на службу до нової патрульної служби ГУМВС України в Дніпропетровській області на конкурсній основі. Із характеристики з комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад № 196 на [PERSON], яку надав до суду [PERSON], представник [PERSON], яка була видана на його прохання, встановлено, що до дитячого закладу дитину приводять та забирають дідусь чи бабуся, вони ж і відвідують батьківські збори. В той же час, представником відповідача не надано підтвердження того, який дохід має [PERSON] на теперішній час. Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], охарактеризували сімю [PERSON], батьків позивача [PERSON], з позитивного боку. Також вони позитивно охарактеризували [PERSON], в якої двоє дочок, яких вона дуже гарно виховує та піклується про них. Свідки [PERSON], [PERSON], які є батьками позивача, пояснили, що їх донька [PERSON] неодноразово їздила до м. Дніпропетровська, але батьки її чоловіка надавали їй дозвіл спілкуватися з [PERSON] тільки у їх присутності «під цензурою». Мати відповідача має негативні звички: зловживає спиртними напоями. Відповідач по справі має неврівноважений характер, є ігроманом, може в присутності дитини висловлюватися нецензурною лайкою. Із пояснень представника відповідача у судовому засіданні встановлено, що після заяви [PERSON] про те, що вона розлучається з [PERSON], після відмови залишитися м. Дніпропетровську, відповідач вирішив залишити у себе [PERSON]. Твердження представника відповідача про те, що [PERSON] не хоче їхати до матері та [PERSON] в м. Запоріжжі, а хоче залишитися в м .Дніпропетровську, суд приймає як доказ неприязні між стороною позивача та стороною відповідача, а також як доказ впливу на дитину з боку батька та дідуся, [PERSON] та [PERSON], і тому ці докази не повинні враховуватися при вирішенні питання про права батьків на участь у вихованні дітей. Тобто, суд приходе до висновку, що відповідач та його представник залишили у себе [PERSON] не із-за великої любові до дитини, а із-за виниклих неприязнених стосунків з [PERSON]. Суд не вважав за доцільне по цій справі при вищевикладених обставинах опитувати малолітню [PERSON]. Крім того, в силу ч.3 ст.171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Як випливає з фактичних обставин справи, молодша донька [PERSON], мешкає разом зі своєю матірю [PERSON] в м. Запоріжжі, яка створила належні умови для життя не тільки [PERSON] а й [PERSON], що встановлено органом опіки та піклування у акті обстеження житлово-побутових умов, займається вихованням дітей, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Отримує щомісячну одноразову соціальну допомогу. Старша донька подружжя [PERSON] проживає в м. Дніпропетровську з батьком [PERSON], який створив належні умови для проживання, але на теперішній час не працює і доходу не має. Дитину виховують дідусь та бабуся. Крім того, як було встановлено у судовому засіданні із пояснень сторін, відповідач по справі ухилився від виховання і утримання молодшої доньки [PERSON], матеріально не допомагає та не цікавиться здоровям та розвитком дитини. Якщо він так піклується про дочок, що навіть написав заяву до органу опіки та піклування про залишення обох дочок з ним, то чому не залишив обох дочок у себе, та з серпня 2015 року 1 раз тільки приїжджав до доньки [PERSON] в м. Запоріжжя. Із пояснень позивача [PERSON] встановлено, що вона у вересні 2015 року приїжджала до м. Дніпропетровська і намагалася побачитися з донькою [PERSON], але за допомогою працівників дитячого садка, був викликаний відповідач зі своїми батьками, які викликали міліцію, що свідчить про те, що відповідач силоміць утримує [PERSON] у себе за місцем свого мешкання. Суд дійшов до висновку, що малолітні [PERSON] та [PERSON], як сестри, повинні спілкуватися між собою, а також з матірю та батьком. Діти разом виросли в одній сімейній атмосфері, дружили, гралися а тепер внаслідок розлучення батьків вони опинилися в різних сімях, не мають можливості спілкуватися, гратися разом і дуже сумують одна за одною. Відповідно до положень ст.ст.153, 157, 158 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням інтересів малолітніх [PERSON],[INFO], та [PERSON],[INFO], суд приходить до висновку, що задоволення позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб: діти повинні разом виховуватися в одній сімї, а також в силу однакової статевості з матірю, а тому треба визначити місце проживання неповнолітніх дітей з матірю в [ADDRESS]. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, то в цій частині позов повністю знайшов своє обґрунтування: сторони проживають окремо, на примирення не згодні, між ними виникли вкрай неприязнені стосунки, шлюбних відносин не підтримують, а тому їх шлюб підлягає розірванню, оскільки збереження їх сімї суперечить інтересам позивача та неповнолітнім дітям. Згідно ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст..110 цього Кодексу. Таким чином, позов [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved