Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,а саме: на ? частину житлового будинку по вул..Шевченка,17-а в с.Феневичі Іванківського району Київської області. Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим,що у 2003 році вона почала підтримувати фактичні шлюбні відносини з [PERSON], який проживав в [INFO] та в тому ж році переїхала проживати в цей будинок. Будинок №170а по вул..Шевченка в с.Феневичі рішенням правління колгоспу імені Леніна с.Феневичі було надано сім»ї [PERSON],матері [PERSON]. Будинок до цього часу не приватизований та перебуває на балансі Феневицької сільської ради. У зазначеному будинку вона та [PERSON]В,, як сім»я,займали ? частину цього будинку, а рештою будинку користувалися: [PERSON],її співмешканець- Ромахін [PERSON] та [PERSON]. 11 серпня 2004 року у неї народився син,[PERSON], який, відповідно, почав проживати разом з ними в будинку №17-а по вул..Шевченка в с.Феневичі Іванківського району Київської області. 26.05. 2008 року,[PERSON] вчинив вбивство [PERSON] і був засуджений до 8 років позбавлення волі, а після повернення з місць позбавлення волі в будинку №17-а по вул..Шевченка в с.Феневичі Іванківського району Київської області,-не проживає. 02 січня 2015 року її співмешканець, [PERSON],-помер. На даний час вона та її син, [PERSON] продовжують користуватися ? частиною житлового будинку в с.Феневичі по вул..Шевченка, 17-а, але не зареєстровані в ньому,так як відповідач, Феневицька сільська рада,відмовила йому у реєстрації місця проживання. Згідно ст. 344 Цивільного кодексу особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом 10(десяти)років або рухомим майном протягом п»ятнадцяти років,набуває право власності на це майно(набувальна давність),якщо інше не встановлено цим Кодексом. Позивачка просить визнати за нею та її неповнолітнім сином,[PERSON], 11.08. [INFO], право спільної сумісної власності на ? частину житлового будинку в с.Феневичі Іванківського району Київської області по вул..Шевченка, 17-а з відповідною часткою наступних споруд. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Суду пояснила,що в 2003 році почала проживати у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], а в 2004 році у них народився син. До того вона проживала на квартирі. З [PERSON] вони почали проживати в [INFO]. Крім них, в будинку проживали: [PERSON] та її співмешканець- Ромахін [PERSON], яким цей будинок було надано у користування колгоспом імені Леніна. Також проживав, крім неї із співмешканцем [PERSON]В,. брати [PERSON]- [PERSON] та неповнолітній [PERSON]. В 2008 році [PERSON] вбив [PERSON], і його засудили до позбавлення волі. Над малолітнім [PERSON], [INFO] опікуном призначили його брата, [PERSON]. В 2013 році помер їх брат- Ромахін [PERSON], а в 2015 році помер її співмешканець-Ромахін [PERSON]. Після смерті [PERSON], її призначили опікуном неповнолітнього [PERSON]. Вона піклувалася про [PERSON]В,, робила в будинку ремонти, прибирала і все інше, але сільський голова відмовила їй у реєстрації проживання в цьому будинку. І вона вважає,що це незаконно, оскільки відкрито, безперервно більше 10 років користувалася вказаним житлом і має право власності за набувальною давністю. Відповідач, сільський голова [PERSON],- позов не визнала. Суду пояснила, що будинок №17-а по вул..Шевченка в с.Феневичі Іванківського району відносився до колгоспного двору. Будувався будинок давно,дати ніхто не знає,так як ніяких документів не збереглося. Ні в архівах, ні у РДА,де б мали видавати ордер на заселення, документів немає. Так як [PERSON] робила в колгоспі дояркою,то цей будинок був наданій їй та її сім»ї, але головою двору , як вказано у Погосподарській книзі станом на 1996 рік був записаний [PERSON]. Коли колгосп розпався,то в 2005 році будинок було передано на баланс сільської ради,про що мається рішення. [PERSON] дійсно співмешкала з [PERSON], але в цьому будинку 10 років вона не жила. Пожила там тиждень. Вона жила на квартирі. Крім того, [PERSON] був любвіобільним, і крім [PERSON], у нього була не одна жінка, які з ним час від часу жили у спірному будинку. В 2015 році, коли помер опікун неповнолітнього [PERSON], 1999 р.н .- [PERSON],- [PERSON] була призначена опікуном над [PERSON],так до цього часу і живе. Опіка не дає права на реєстрацію проживання. На даний час в будинку зареєстрований, але не проживає [PERSON] - голова цього двору та [PERSON], його син. Третя особа,[PERSON], [INFO] позов не визнав. Суду пояснив,що в цьому будинку він жив з мамою,батьком та братами. Потім пам»ятає,що жила [PERSON]. Крім неї, у його брата були і інші жінки, але він не пам»ятає їх імен. Останньою була Люда. Вона з ними жала років 2, пила, а коли брат помер,то вона пішла до своєї матері. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з»явився. Надіслав письмове заперечення проти позову, в якому вказує,що спірний будинок він та його дружина, [PERSON],- отримали в колгоспі у недобудованому стані,робили там підлогу, і інші ремонтні роботи. [PERSON] в 2003 році трохи жила з його пасинком,[PERSON], а потім в 2015 році стала опікуном його сина [PERSON]. Він до цього часу зареєстрований в будинку по [PERSON]. 17-а ,але коли у вересні 2016 року повернувся з місць позбавлення волі,то [PERSON] його в його ж будинок не пустила і він вимушений був звертатися в прокуратуру. 04.11. 2016 року він та його син [PERSON] звернулися до сільської ради з заявою про приватизацію житла, і [PERSON]В, коли про це дізналася,почала претендувати на частину цього будинку,з чим він не згодний. Володілець, який користується майном,повинен довести факт добросовісного володіння,відкритості,безперервності і тривалості свого володіння. Свідок [PERSON] пояснив,що третя особа,[PERSON],- його рідний бра по матері. Він з матір»ю не жив, а виховувався батьком та проживав в с.Рудня, а потім в м.Києві. Він спілкувався із своїм братом [PERSON], який проживав в с.Феневичі,приїжджав до брата. Брат почав проживать з [PERSON] в 2003 році. В будинку жили мати, вітчим та ще три брати. Хто ще жив і коли, він не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила,що 16 років живе в с.Феневичі,і знає [PERSON]. [PERSON] спочатку жила на квартирі, а років 4 вона живе по вул..[PERSON], 17а в с.Феневичі, та є її сусідкою-через три хати. [PERSON] опікувалася [PERSON] Миколою:прала, варила їжу,робила ремонт в будинку. Свідок [PERSON] суду пояснив,що до 200 року він жив в с. Катюжанка. Чи жила [PERSON] при живій [PERSON], він вже і не пам»ятає, але коли [PERSON] жила з [PERSON],то всі були на кормлені, чисто,прибрано. Потім років 3-4 до [PERSON] прийшла нова, а [PERSON] пішла. Нова жінка зловживала спиртними напоями, а [PERSON] накормить і постірає [PERSON] одяг. Вислухавши позивач,представника позивача. відповідача,третю особу,допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом 10(десяти)років або рухомим майном протягом п»ятнадцяти років,набуває право власності на це майно(набувальна давність),якщо інше не встановлено цим Кодексом. З виписки з Погосподарської книги Феневицької сільської ради,Особовий рахунок №89,станом на 01.01.1996 року [PERSON],1958 р.н.(місце роботи-КСП»Феневицьке»)- є головою колгоспного двору,до складу якого входять:[PERSON],[INFO]-дружина,[PERSON],[INFO]-син, [PERSON],[INFO]-син,[PERSON], [INFO]-син. З Витягу з акта від 04 січня 2005 року слідує,що комісія в складі Феневицького сільського голови [PERSON],депутата сільської ради [PERSON],та голови правління СГВК»Феневицьке» [PERSON] склали акт про те,що СГВК «Феневицьке» передає,а Феневицька сільська рада приймає на баланс об»єкти соціальної сфери та неподільного фонду, які знаходяться в задовільному стані: 1.Будинок по вул..[PERSON],17-а.Балансова вартість 18\~600,00грн. Залишкова вартість- 7800грн. Отже, станови на 2003 рік, як стверджує позивачка,коли вона почала проживати в будинку з [PERSON], - спірний будинок перебував у користуванні сім»ї [PERSON] [PERSON], які не були власниками будинку, а вважалися наймачами. Так,відповідно до ст.. 65 Житлового кодексу Укераїни, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину,дітей,батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача,набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням,якщо про вселення між цими особами,наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Однак, з матеріалів справи слідує,що [PERSON], який вселив у спірне житло [PERSON] і деякий час з нею проживав,не провів її офіційного вселення,тобто, не зареєстрував її місце проживання за вказаною адресою. Як слідує з свідоцтва про народження дитини, [PERSON],[INFO],його батьком є-Ясинський [PERSON],мати-Ясинська [PERSON],тобто,[PERSON] не визнав дитину [PERSON],не вселив її в своє житло. З рішення Іванківського районного суду від 14 серпня 2008 року слідує,що [PERSON] позбавлений батьківських прав у відношенні сина,[PERSON], 06.01. [INFO] З розпорядження Іванківської районної державної адміністрації від 27 січня 2015 року №20 слідує,що [PERSON],08.04. [INFO] призначити піклувальником дитини, [PERSON], 06.01. [INFO] та зберегти за [PERSON] право користування ? частиною житлової площі будинку №17-а ,який знаходиться в с. Феневичі по вул..Шевченка Іванківського району Київської області. Призначити опікуном над житлом дитини [PERSON]. Відповідно до ст.. 98 Житлового кодексу України, наймач жилого приміщення та члени його сім»ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні,що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням(тимчасові жильці), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім»ї наймача. Як слідує з пояснень відповідача,третьої особи та свідків, [PERSON] вселяв у спірне житло не лише [PERSON], але час від часу міняв співмешканок,з чого вбачається,що [PERSON] за життя [PERSON] користувалася будинком №17-а по вул..Шевченка в с.Феневичі не на правах постійного користування,а на правах тимчасового користування. Отже, [PERSON] була вселена в будинок №17-а по вул..Шевченка в с.Феневичі для тимчасового проживання. Крім того, як слідує з матеріалів справи, один з наймачів даного житла-Юденко В.В. помер в 2015 році, [PERSON], 1999 року зареєстрований та проживає у вказаному будинку, [PERSON], [INFO], зареєстрований, звільнився з місць позбавлення волі в 2016 році,але не проживає в будинку,однак,таким,що втратив право на користування спірним будинком не визнаний. З заперечень [PERSON], третя особа,- слідує,що [PERSON] не впустила його до будинку №17-а по вул..Шевченка в с.Феневичі,де він зареєстрований, що підтверджено його заявою до прокурора Броварської місцевої прокуратури від 03.111. 2016 року. Отже, твердження позивача,що вона заволоділа чужим майном відкрито,безперервно ним володіла протягом 10 років,не відповідає дійсності,адже наймачі,а це [PERSON] завжди проживав у вказаному житлі, [PERSON] помер в 2015 році, а [PERSON] була вселена у спірний будинок в якості піклувальника неповнолітнього [PERSON],06.01. 1999 року, який на даний час вже є повнолітнім, а тому підстав для визнання за [PERSON] прав власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку по вул.. Шевченка в с.Феневичі Іванківського району Київської області,немає. В позові слід відмовити, як необґрунтованому. На підставі викладеного, ст..ст. 344 ЦК, ст..ст.65, 71,98 Житлового кодексу України,

Outcome: dismissed