Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просив: визнати звільнення з посади начальника будівельно-монтажної дільниці №6 на підставі п.2 ч. 1 ст. 141 КЗпП України незаконним та змінити дату звільнення з 19 січня 2018 року на 05 лютого 2018 року та підставу звільнення з п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України на п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін; стягнути середню заробітну плату за період хвороби з 22 січня 2018 року по 02 лютого 2018 року включно; стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 19 січня 2018 року по день прийняття рішення по справі; стягнути з відповідача на її користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 45000,00 грн. та витрати на правничу допомогу. Позивач посилається на те, що його звільнення незаконне, оскільки його посадові обовязки не були повязані з обслуговуванням грошових, товарних або культурних цінностей. Облік товарно-матеріальних цінностей проводиться в бухгалтерських документах та не відносяться до його посадових обовязків, отже він не мав доступу до них. Функціонування на землях оборони в селі Горохівка Миколаївської області введення фермерського господарства в його посадові обовязки не входить, також відсутня вказівка на належність цих земель оборони саме відповідачу, не вказано їх точне місце розташування, не зазначено, які саме документи встановлюють незаконність його функціонування фермерського господарства. Пояснення щодо порушення трудової дисципліни ним не надавались. 10 квітня 2018 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог. Відповідно до якої позивач просить: визнати звільнення з посади начальника будівельно-монтажної дільниці №6 на підставі п.2 ч. 1 ст. 141 КЗпП України незаконним, скасувати наказ т.в.о. начальника Установи від 19 січня 2018 року № 3 «Про звільнення [PERSON] та [PERSON]А.» та змінити підставу та дату звільнення з «на підставі ч. 2 ст. 41 КЗпП з 19 січня 2018 року» на звільнення «на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП з дня постановлення судового рішення»; стягнути середню заробітну плату за період хвороби з 22 січня 2018 року по 02 лютого 2018 року включно, за 10 робочих днів у розмірі 7790 грн.; стягнути середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки, а саме по 14 лютого 2018 року у розмірі 7011 грн.; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 лютого 2018 року по день прийняття рішення по справі, на час подачі цієї заяви у розмірі 34276 грн.; стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 45000,00 грн. та витрати на правничу допомогу. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Посилаючись на те, що інвентаризаційною комісією, утвореної згідно з наказом Установи від 12.01.2018 № 03-0»Про проведення інвентаризації необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей», виявлено чисельні порушення обліку, збереження та використання матеріальних засобів в будівельно-монтажній дільниці № 6, начальник дільниці [PERSON] Під час інвентаризації наявності та якісного стану матеріальних засобів виявлено не обліковані будівлі та споруди камяна двоповерхова технічна споруда, підземне сховище-ангар, чотири збірних ангара 9х20 м., сховище з металу, токарні станки, свердлильний станок вертикальний, баштовий кран, вагон-битовки в загальній кількості 16 штук. На землях оборони виявлено обєкт незавершеного будівництва за відсутності договору підряду на будівництво, що підтверджує використання [PERSON] доручених для безпосереднього обслуговування цінностей в особистих інтересах. При цьому, чотири збірних ангара 9х20 м. та сховище з металу, які розташовані в межах дільниці № 6, використовувалися протягом тривалого часу сторонніми особами для зберігання власного майна без укладення договорів зберігання та без оплати послуг. Комісією також виявлено нестачу довірених [PERSON] матеріальних цінностей крана козлового КК-12,5, СМ-32, а також розкомплектованість автомобільного транспорту у кількості 7 штук, крана піонера. Безвідповідальне, халатне відношення [PERSON] до своїх трудових обовязків підтверджується періодом тимчасового виконання ним обовязків начальника Установи згідно з наказами Державного секретаря Міністрерства оборони України від 08.09.2017 року № 31-ДП та начальника Установи від 11.09.2017 року №35-к «Про тимчасове виконання обовязків начальника [PERSON]В», якими спростовується твердження позивача про те. Що він не мав допуску до бухгалтерських документів. Комісією також виявлено вантажопідйомні механізми, які з вини позивача не були опубліковані по бухгалтерському обліку, незаконно були передані в оренду сторонній організації з умислом їх в подальшому привласнення створеними ним комерційними структурами. Крім того, на землях с. Горохівка Миколаївської області діяло незаконне фермерське господарство в особистих інтересах [PERSON], чим завдано Установі матеріальної шкоди. В діях [PERSON] були виявлені ще ряд порушень. Військовою прокуратурою Дарницького гарнізону внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення [PERSON]. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач працював на посаді начальника будівельно-монтажної дільниці № 6 з 01.01.2017 року, з 11.09.2017 року призначений на посаду тимчасово виконуючого обовязки начальника Установи 28 управління начальника робіт, з 18.12.2017 року переведений на посаду начальника будівельно-монтажної дільниці № 6, а у трудових відносинах з відповідачем перебуває з 2001 року. 19 січня 2018 року наказом 28 Управління начальника робіт Міністерства оборони України № 3 начальника будівельно-монтажної дільниці № 6 [PERSON], звільнено з займаної посади у звязку з втратою довіря з боку власника або уповноваженого ним органу згідно п. 2 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України (а.с. 15). Згідно з ч. 1\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 46 Конституції України\~передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2\~ст. 8 Конституції України\~звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі\~Конституції України\~гарантується. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Звільнення з підстав втрати довір'я, суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт. Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої\~статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Відповідно до п. 5.4 Положення про Установу «28 Управління начальника робіт», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.10.2008 року № 506 (із змінами), керівник установи несе персональну відповідальність за додержання порядку ведення, достовірність бухгалтерського обліку та звітності. Згідно з п. 1 «в» Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 2014 року укладеним між Установою «28 Управління начальника робіт» та [PERSON] , працівник, що займає посаду заступника начальника Установи в відділі будівельно-монтажної дільниці №6 приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому роботодавцем матеріальних цінностей, і у звязку з викладеним зобовязується вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України в постанові від 20.04.2016 у справі 6-100цс16, виходячи з розяснення в абзаці 2 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності це особи, які одержують їх під звіт. Вирішуючи питання про поновлення на роботі працівника звільненого за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, суд зясовує: чи становить виконання операцій, повязаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обовязків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Відповідно до п.2.1 Посадової інструкції, затвердженої наказом Установи «28 Управління начальника робіт» від 08.08.2006 № 132 начальник дільниці зобовязаний забезпечити цільове і раціональне використання матеріальних ресурсів ввірену дільницю та організовувати роботу по веденню звіту та складання звітності про господарську та виробничу діяльність дільниці (п.2.13). Згідно п. 4.3 та п. 4.4 Посадової інструкції, начальник дільниці несе відповідальність за недостовірну інформацію по питанням, які входять до його компетенції та невиконання наказів та розпоряджень посадових осіб, яким він підпорядковується згідно даної інструкції. Інвентаризаційною комісією, утвореною згідно з наказом начальника Установи від 12.01.2018 року № 03-0 «Про проведення інвентаризації необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей» виявлено чисельні порушення обліку, збереження та використання матеріальних засобів в будівельно-монтажній дільниці № 6, а саме, начальника дільниці [PERSON] Під час інвентаризації наявності та якісного стану матеріальних засобів виявлено не обліковані будівлі та споруди камяна двоповерхова технічна споруда, підземне сховище-ангар, чотири збірних ангара 9х20 м., сховище з металу, токарні станки, свердловий станок вертикальний, баштовий кран, вагон-битовки в загальній кількості 16 штук, крана козлового КК-12,5, СМ-32, а також розкомплектованість автомобільного транспорту в кількості 7 штук, крана-піонера.; вантажопідйомні механізми КБ-405-1А, КБ-403А, КК-20/5,25-9, які були передані в оренду сторонній організації з умислом їх в подальшому привласнення створеними позивачем комерційними структурами (а.с. 53, 54-56). На землях оборони комісією виявлено обєкт незавершеного будівництва за відсутності договору підряду на будівництво (двоповерхова будівля з вбудованими виробничими приміщеннями та технічними боксами 40х25 м. Земельні ділянки села Горохівка Миколаївської області, площею 1,8183 га та площею 24,0031 га обліковані за Установою 28 Управління начальника робіт, та отриманий Державний акт, серії ЯЯ № 9180098 на право постійного користування Установою 28 Управління начальника робіт, площею 25,8214 га в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області, виданого Жовтневим районним відділом земельних ресурсів Держкомзему України від 13.03.2007 р.. На вищезазначеній земельній ділянці виявлено незаконне фермерське господарство. Згідно актів розбирання будівель та споруд, затверджені тимчасово виконуючим обовязки начальника Установи 28 Управління начальника робіт [PERSON] від 12.12.2017 року, розібрані будівлі, зокрема № 222 трансформаторна підстанція-трансформатор в кількості 1 штука, повітряні розєднувачі - 8 штук, міст розєднувальний 4 штуки, лічильники 2 штуки, щити електричні 8 штук. В подальшому трансформаторну підстанцію згідно з Актом з недостовірними відомостями знято з обліку в Установі, але фактично не розібрано, передано будівельній організації в експлуатацію. За даними фактами військовою прокуратурою Дарницького гарнізону внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення № 42018110340000027 від 16.03.2018 року за ч. 2 ст. 364 КК України (а.с. 63). Відповідно до листа Військової прокуратури Київського гарнізону від 23.02.2018 року за вих.. № 10/1974вих.18 вбачається, що за результатами розгляду звернення Установи 28 Управління начальника робіт щодо неправомірних дій колишнього керівництва 19.02.2018 року розпочато кримінальне провадження № 42018110350000014 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Твердження позивача щодо відсутності у нього допуску до бухгалтерських документів та відсутності перевірки повноти обліку товарно матеріальних цінностей не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно Наказу №35-к від 11.09.2017 року «Про тимчасове виконання обовязків начальника [PERSON]В.» він був керівником Установи. Відповідно до п.5.4 Положення про Установу, керівник несе персональну відповідальність за додержання порядку ведення, достовірність бухгалтерського обліку та звітності. Пунктом 6 Положення встановлено, що керівник Установи розпоряджається коштами та майном Установи відповідно до чинного законодавства України. Також участь в інвентаризації підтверджена Актом інвентаризації наявності та якісного стану матеріальних засобів по БМД-6 станом на 18.01.2018 року де зазначено, що комісія працювала за участю матеріально-відповідальної особи [PERSON], начальника будівельно-монтажної дільниці №6, що засвідчено його особистим підписом. Суд вважає, що додані надані відповідачем докази, підтверджують вчинення позивачем дій, що призвели до втрати довіря з боку працедавця, доведено неправомірність дій позивача щодо ввірених йому матеріальних цінностей та використання їх в особистих інтересах. Положеннями\~ст.115 КЗпП України\~закріплено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, що передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані\~суми, належні\~працівникові\~при звільненні, власник або уповноважений\~ним орган\~повинен письмово\~повідомити\~працівника\~перед виплатою зазначених\~сум. В разі спору про розмір сум, належних\~працівникові\~при звільненні, власник або уповноважений\~ним орган\~в\~усякому\~випадку повинен\~в зазначеній\~у цій статті\~строк\~виплатити\~не оспорюваним суму. Таким чином, законодавець покладає обовязок щодо нарахування заробітної плати та надання відомостей про розмір нарахованої заробітної плати саме на роботодавця. Крім того, відповідно до п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~- установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення,\~якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З огляду на дослідженні в ході розгляду справи докази як окремо та і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача безпідставні, в діях відповідача щодо звільнення [PERSON] не вбачається неправомірності, відповідач діях в межах та на підставі діючого законодавства, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу у спростування доводів відповідача викладених у відзиві, тому позов в частині зміни формулювання причин звільнення задоволенню не підлягає, відповідно й відсутні підстави для здійснення перерахунку і виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. З огляду на вищевикладене, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати покладаються на сторони відповідно до задоволених позовних вимог. Враховуючі відмову в задоволенні позову, витрати позивача повязані з судовим розглядом справи зокрема витрати на професійну правничу допомогу, відносяться за його рахунок.

Outcome: dismissed