Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач звернуся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05.12.2019 близько 17 год 20 хв склалась ДТП, а саме відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки Nissan Almera, [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] та в подальшому, не впоравшись з керуванням, заїхав на територію домоволодіння позивача [ADDRESS] , при цьому повністю зруйнував частину бетонної огорожі, пошкодив шифер, що лежав поряд з огорожею та зовнішнє оздоблення будинку, заподіявши своїми діями матеріального збитку та моральну шкоду. 11.12.2019 за результатом розгляду заяви позивача, дільничний офіцер поліції склав висновок про те, що внаслідок ДТП за участю автомобіля Nissan Almera, [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] зламано 3 секції паркану, пошкоджено шифер в кількості 30 штук та фасад будинку. За наслідками перевірки позивачу роз`яснено, що будь-якого кримінального правопорушення не виявлено, підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні, а він має право звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач обіцяв власним коштом провести ремонт огорожі та будинку, а також відшкодувати вартість пошкодженого шиферу, але нічого не зробив і позивач був вимушений усунути пошкодження за власні кошти. Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача, пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків на загальну суму 12 970 грн. Враховуючи вищенаведене та те, що існує причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та встановленими наслідками, а саме заподіянням [PERSON] шкоди, яка у добровільному порядку відповідачем не відшкодовано, тому підлягає стягненню у судовому порядку. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь збитки у розмірі 12 970 грн та моральну шкоду у сумі 5 000 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2021 відкрито загальне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. 05.05.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки такі вимоги не обґрунтовані, їх вимога не відповідає діючому в Україні законодавству. Вина відповідача у виникненні ДТП у встановленому законом порядку не доведена. В матеріалах кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] наявний висновок судової авто-технічної експертизи, відповідно до якого в заданій дорожній обстановці [PERSON] порушень вимог ПДР України не допустив, діяв відповідно до встановлених правил дорожнього руху і не мав технічної можливості уникнути ДТП. Тому, посилання позивача на ст. 1166 ЦК України як на правову підставу для відшкодування завданих йому збитків не обґрунтоване, передчасне та порушує положення Конституції України, оскільки позивач вимагає від суду в рамках цивільного судочинства визнати відповідача винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Посилання [PERSON] на положення ст. 1187 ЦК України також не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] , являючись володільцем джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу та, являючись учасником дорожньо-транспортної події, під час цієї події діяв в межах правил дорожнього руху України та у момент виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути ДТП. Дані обставини свідчать про те, що подія виникла не залежно від волі відповідача, завдяки порушення правил дорожнього руху самим пішоходом ( третьої особи), що звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки. Винуватість відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якої позивачу завдана моральна шкода у встановленому законом порядку не доведена, у зв`язку з чим в даний час і відсутні правові підстави вимагати відшкодування такої шкоди. 12.05.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач [PERSON] безпідставно вказує на те, що позивачем невірно вказані правові підстави для стягнення шкоди, а саме ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, оскільки, на думку відповідача, в його діях відсутня вина у скоєнні ДТП. Позивач не є учасником ДТП і не може стверджувати про відсутність чи наявність вини [PERSON] у його скоєнні. Позивач лише наполягає на тому, що неправомірними діями відповідача [PERSON] , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків на загальну суму 12 970 грн. Між неправомірними діями відповідача та збитками наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Відповідачем [PERSON] не доведено, що огорожу та будинок позивачу було пошкоджено внаслідок непереборної сили, чи умислу позивача. Не можливо погодитись з доводами відповідача про відсутність його вини у заподіянні шкоди позивача, оскільки його вина виразилась в заподіянні позивачу душевних страждань, як через пережитий стрес від пошкодження майна, так і від необхідності звертатись до правоохоронних органів та суду за захистом своїх прав, оскільки [PERSON] не відшкодував заподіяні збитки в добровільному порядку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначив, що водій має страховку і страхова компанія має нести відповідальність. Вважає, що [PERSON] неналежний відповідач. Судом не встановлена вина відповідача. Хоча відповідач і є обвинуваченим, але справа ще розглядається, тому позов подано передчасно. Просив у позові відмовити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні повністю підтримав пояснення свого представника. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлено, що Згідно свідоцтв на право на спадщину серії НАН 134565 та НАН 1343564, 11/50 частин житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] , 11/50 частин житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] . 10.03.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в якій зазначає, що 5 грудня 2019 року близько 17 години 20 хвилин сталася дорожньо- транспортна пригода, а саме відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки Nissan Almera [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] та в подальшому, не впоравшись з керуванням, заїхав на територію його домоволодіння [ADDRESS] , при цьому повністю зруйнував частину бетонної огорожі, пошкодив шифер, що лежав поряд з огорожею та зовнішнє оздоблення будинку, заподіявши своїми діями матеріального збитку та моральної шкоди. З приводу даних подій позивач звернувся до Фастівського відділку поліції з заявою про внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань, однак отримав відповідь, що Фастівським районним управлінням поліції направлено копію висновку за матеріалами перевірки від 06.12.2019 ЄО №14398 по факту ДТП, яка трапилась по [ADDRESS] . У зазначеному висновку зазначено, що за повідомленням будь-якого кримінального правопорушення на даний час виявлено не було, тому підстави для внесення відомостей в ЄРДР відсутні. Разом з тим, відомості про дорожньо-транспортну подію було внесено до ЄРДР за № 12019110000000985 від 05.12.2019 року, та на даний час кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України перебуває на розгляді у Фастівському міськрайонному суді Київської області на стадії судового розгляду. Під час досудового розслідування Позивача не було визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З долученого представником відповідача до відзиву висновку експерта від 25.05.2020 № 12-1/13/88, проведеної експертизи в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вбачається, що з технічної точки зору, в заданій дорожній ситуації водій автомобіля Nissan Almera, [NUMBER] повинен був діяти згідно з вимогами п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху. За даних дорожніх умов швидкість обрана водієм автомобіля Nissan Almera, [NUMBER] відповідала видимості дороги в напрямку його руху. Виходячи з заданого комплексу даних, в заданій дорожній ситуації водій автомобіля Nissan Almera, [NUMBER] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування з заданого моменту виникнення небезпеки для його руху. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України в діях водія автомобіля Nissan Almera, [NUMBER] не вбачається. Невідповідностей вимогам п 12.3. Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, в діях водія автомобіля Nissan Almera, [NUMBER] не вбачається. Для оцінки дій пішохода спеціальних знань в галузі авто техніки не потрібно. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до частини першої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У відповідності до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 4 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього буди неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано лише внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. В силу вимог частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд критично оцінює надані позивачем докази, а саме товарні чеки, на підтвердження завдання його майну шкоди та вартості його відновлення, оскільки з них неможливо встановити розмір завданої шкоди позивачу, причинний зв`язок між діями відповідача, пошкодженням майна позивача та в цілому належність цих товарних чеків саме позивачу. Також, на час розгляду справи не надано доказів на підтвердження визнання водія транспортного засобу Nissan Almera, [NUMBER] [PERSON] винним у скоєнні ДТП, яка відбулася 05.12.2019 року та не встановлено, що його дії були неправомірними та наявний безпосередній причинний зв`язок між його діями і шкодою, завданою [PERSON] . Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов безпідставний, не грунтується на чинному законодавстві є таким, що поданий передчасно, а тому задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed