Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в ньому, що 19 листопада 2005 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Крім того, домовленості між сторонами щодо сплати аліментів не досягнуто, а відтак, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, наполягала на задоволенні позову, просила залишити дошлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав частково, надав заперечення проти позову (а.с. 16). При таких обставинах, суд, оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19 листопада 2005 року було зареєстровано шлюб позивача [PERSON]. з відповідачем [PERSON] (а.с. 7). Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] дружини - [PERSON] Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, в разі розірвання шлюбу дитина залишається мешкати з нею. Спору про поділ майна та місце мешкання дітей немає. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливими. Таким чином, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини. Спору про поділ майна та місце мешкання дитини, яка залишається проживати з позивачем, немає. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Щодо питання про стягнення аліментів з відповідача, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с. 8, 11). Згідно зі ст. 180, 183, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина, перебуває на утриманні позивача - відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти. Обгрунтовуючи необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000 грн., позивач посилається на відсутність постійного місця роботи, мінливий дохід відповідача. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи (а.с. 20), працює у Приватному підприємстві «Канцелярський стандарт» на посаді директора, отримує заробітну плату 1028.33 грн. на місяць (а.с. 17). З врахуванням викладеного, даних про особу позивача, доводів позивача, суд вважає, що вимоги позову про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню в розмірі 450 грн. щомісячно.

Outcome: partial