Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26.01.2017 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO]. Зазначає, що подружнє життя між ними не склалося, між нами відсутні почуття любові, поваги та взаєморозуміння, відповідач не дбає про збереження сім'ї. З 2018 року вони не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть, прописані за різними адресами та проживають окремо. Наданий час вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років яка залишилась з нею. Коштів на її утримання з дитиною батько не надає. На її неодноразові прохання так і залишаються не почуті. За таких обставин вона не бажає перебувати з ним в шлюбі, оскільки сім'я фактично розпалася і відновлювати стосунки вони не мають намірів. Просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення ним повноліття, та на її утримання до досягнення сином трирічного віку в сумі 1000 (одна тисяча ) гривень, починаючи стягнення з 17.08.2018 року. У даній справі 03.09.2018 року було відкрите загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого засідання на 08.10.2018 р. 08.10.2018 підготовче засідання відкладено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України на 23.10.2018 р. 23.10.2018 р. судом проведене підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не зявилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду та винесення заочного рішення. Просила не стягувати з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) - ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази\~вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Судом встановлено такі обставини. 26.01.2017 року сторони у Ковпаківському районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області зареєстрували шлюб за актовим записом № 61. Під час перебування у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Зазначені факти підтверджуються копіями свідоцтві про шлюб та народження. Позивач зазначила, що ведення між ними спільного господарства та шлюбні відносини остаточно припинено. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Згідно зі\~ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч. 3 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст. 182 СК України йдеться про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно\~ст. 191 ч. 1 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом\~ст. 141 СК України\~батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частиною 2\~ст. 180 СК України\~передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років станом на день ухвалення судового рішення становить 1559 грн. Ураховуючи, що дитина проживає спільно з матірю, яка нею опікуються постійно, і обєктивно несе більші витрати на її утримання, та ураховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Аліменти стягувати від дня предявлення позову, а саме з 17.08.2018 року. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про зміну розміру аліментів. Крім того, відповідно до положень ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач не працює, здійснює догляд за малолітнім сином [PERSON],\~[INFO], до досягнення ним трирічного віку. Відтак суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON],\~[INFO] трьох років, тобто по 08.03.2020 року., починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду 17.08.2018 р. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі\~ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за розгляд судом вимог в частині стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена за законом та на користь позивача 704 грн. 80 коп. за розгляд судом вимог в частині розірвання шлюбу в відшкодування сплаченого судового збору позивачем.

Outcome: approved