Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Петрівської селищної ради Кіроваоградської області від 09.02.2010 року №24, їй належить частина підвального приміщення у будинку [ADDRESS], яке вона використовує для розміщення магазину. З дозволу відповідача згідно технічних умов №8 від 26.08.2009 року дане приміщення було підключено до водопровідних та каналізаційних мереж. Після проведення реконструкції та ремонту даного приміщення, на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації, складеного приймальною комісією, інспекцією ДАБП у Кіровоградській області 13.01.2010 року було видано свідоцтво №11000028 про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. 11.02.2010 року між сторонами було укладено договір по наданню послуг з водопостачання та водовідведення, а також договір №962 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач зі своєї сторони добросовісно вносила платежі у строки та розміри, визначені договором, однак, відповідач, зі своєї сторони недобросовісно виконував умови договору, внаслідок чого у вищевказаному приміщенні неодноразово були випадки витікання фекальних вод через унітаз в туалетну кімнату, в зв'язку з чим позивач зверталася до відповідача, який обіцяв не допускати в майбутньому подібних випадків. Однак, 08.10.2013 року близько 11 години позивач, почувши шум у туалеті, відкрила двері і звідти вирвався потік фекальних вод, які швидко заповнили все приміщення і навіть вхідні сходи. Позивач відразу викликала працівників КП «Петрівське», які склали про це акт. Позивач вважає, що відповідач неналежно ставився до виконання покладених на нього обов'язків щодо утримання каналізаційної мережі в належному технічному стані, що й стало причиною затоплення фекальними водами належного позивачу приміщення, чим їй заподіяно матеріальну шкоду в сумі 9 248 гривень, згідно локального кошторису №2-1-1, складеного Петрівським підприємством капітального будівництва. Відповідач безпідставно відмовляється в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду, тому позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 9 248 гривень, 1 000 гривень моральної шкоди, а також сплачений нею судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на обставини викладені в заперечені. Суд заслухавши сторони, дослідивши документи справи, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В ході судового слідства встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Петрівської селищної ради Кіроваоградської області від 09.02.2010 року №24, належить частина підвального приміщення у будинку [ADDRESS], яке вона використовує для розміщення магазину. З дозволу відповідача згідно технічних умов №8 від 26.08.2009 року дане приміщення було підключено до водопровідних та каналізаційних мереж ( а.с.12). Після проведення реконструкції та ремонту даного приміщення, на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації, складеного приймальною комісією, інспекцією ДАБП у Кіровоградській області 13.01.2010 року було видано свідоцтво №11000028 про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил ( а. с. 9). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач), тобто власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Так, судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що балансоутримувачем будинку [ADDRESS], є відповідач комунальне підприємство «Петрівське». В свою чергу, власники квартир вищевказаного будинку є споживачами житлово-комунальних послуг, що надаються господарськими підприємствами комунальним підприємством «Петрівське», зокрема щодо утримання каналізаційної мережі в належному технічному стані. Судом встановлено, що позивач є власником частини підвального приміщення у будинку [ADDRESS], яке вона використовує для розміщення магазину, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Петрівської селищної ради Кіроваоградської області від 09.02.2010 року №24 та копією технічного паспорта (а.с. 27- 29). Як зазначалося вище, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між наведеними у скарзі суб'єктами, а також їхні права та обов'язки. До основних обов'язків споживача, відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відноситься обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг та своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Зокрема, ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавець послуг зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо-будинкових мереж, вживати заходи, щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг тощо. Такі ж обов'язки виконавця - КП «Петрівське», визначено у пункті 14.3 договору № 962 від 11 лютого 2010 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та в договорі по наданню послуг з водопостачання та водовідведення, заключного між сторонами (а.с.10-11, 13-14). Судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.10.2013 року відбувалося затоплення приміщення позивача фекальними стоками, про що комісією КП «Петрівське», було скадено акт обстеження підвального приміщення по факту затоплення, за результатами якого було встановлено що, вказане приміщення затоплене на 0,25 м каналізаційними стоками, які надійшли з туалету, який знаходиться в приміщенні (а.с.33). Причиною затоплення, згідно листа відповідача №967 від 09.10.2013 року, стало те, що мешканці будинку [ADDRESS], використовували каналізаційну мережу не за призначенням, внаслідок чого був засмічений каналізаційний колодязь під'їзду №6 харчовими відходами (решки рибі) та папером (а.с.35). В зв'язку з затоплення приміщення позивача внаслідок залиття фекальними стоками, начальником відділу Петрівського підприємства капітального будівництва, було складено кошторис № 2-1-1 на проведення ремонтних робіт та закупівлю матеріалів, відповідно до якого ремонт в магазині «Любимий» в підвальному приміщенні будинку [ADDRESS], складатиме 9 248 гривень (а.с.16-22). Отже, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу з затоплення приміщення позивача внаслідок залиття фекальними стоками, склав 9 248 гривень. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, спричинена майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка його спричинила. Особа, що спричинила шкоду, звільняється від його відшкодування, якщо доведе, що шкода спричинена не з його вини. Суд встановлено та підтверджено, що 08.10.2013 року відбувалося затоплення приміщення позивача фекальними стоками, в зв'язку з чим були пошкоджені двері, матеріали, якими облаштовано стіни та підлогу, що потребує їх ремонту та заміни, тобто саме з вини відповідача КП «Петрівське». Витрати, пов'язанні з затоплення приміщення позивача внаслідок залиття фекальними стоками 08.10.2013 року, з урахуванням наведеного вище кошторису № 2-1-1,складають 9 248 гривень, які і повинні бути стягнуті з КП «Петрівське» на користь позивача. Також в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які являлися членами комісії КП «Петрівське» при обстежені підвального приміщення в якому знаходиться магазин «Любимий», який належить позивачу та які підтвердили те, що дійсно 08.10.2013 року сталося затоплення приміщення позивача, внаслідок залиття фекальними стоками які надійшли з туалету, який знаходиться в приміщенні позивача. Крім цього, позивачкою заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди, яку вона оцінила в розмірі 1 000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що в результаті затоплення приміщення позивача, останній спричинена моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, хвилюваннях, нервуваннях, порушенні звичного укладу її життя. Враховуючи тяжкість моральних страждань, негативні наслідки, що мали місце у зв'язку з затоплення приміщення позивача, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1 000 гривень такими, що підлягають задоволенню, оскільки саме таку суму, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає співмірною спричиненій моральній шкоді. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можутьгрунтуватися на припущеннях. Відповіднодо ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що позивач довеле те, що саме з вини відповідача їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові втрати в сумі 229 гривень 40 копійок сплаченого судового збору. Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 11,58, 60, 61, 88 ЦПК України.

Outcome: approved