Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб в якому вона перебуває з відповідачем. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 03 червня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них з відповідачем народилася дитина - [PERSON], [INFO]. З 2013 року її чоловік почав жити власним життям, не допомагав у господарстві, та у вихованні доньки, через це поміж ними почалися погіршуватися взаємовідносини, виникали конфлікти. Через неналежну поведінку та ставлення відповідача до неї у шлюбі рік тому розпалася їхня сім'я, вони припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети, а також проживають окремо з квітня 2014 року. Вона розуміє, що втратила до відповідача почуття любові та поваги, а їхні сімейні стосунки відновлені бути не можуть. Примирення та збереження їхньої сім'ї неможливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, але завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач через канцелярію суду надала письмову заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без її участі. Відповідно до заяви та письмових пояснень відповідача він також просить суд про розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03 червня 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 211. Під час шлюбу в сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили у квітні 2014 року через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги, конфлікти та непорозуміння. Спільного господарства сторони не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спору про поділ майна сторони не мають, та між ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина й надалі залишатиметься проживати із матір'ю (позивачкою). Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved