Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання останнього таким, що втратив право користування будинком №103 на вул.Старознесенській у м.Львові. Свої вимоги мотивує тим, що позивач зареєстрована та постійно проживає в будинку №103 на вул.Старознесенській у м.Львові, який належить позивачу на праві спільної часткової власності. Відповідач у вказаному будинку зареєстрований, однак з 1988 року не проживає, про що за останні 6 місяців складені відповідні акти ЛКП «За Замком». Відповідач не сплачує комунальні платежі, не несе витрат по утриманню будинку, не отримує кореспонденцію, його особистих речей у будинку немає. Враховуючи наведене, у відповідності до ст.ст.71, 72 ЖК України просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком №103 на вул.Старознесенській у м.Львові, знявши його з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Додатково пояснили, що після одруження у 1987 році відповідач збудував собі будинок за адресою м.Львів, вул.Старознесенська, 133 та з того часу у спірному будинку не проживає, не несе витрат по його утриманню, не є співвласником такого, тому просять позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.35), пояснив, що відповідач після смерті батька успадкував частину будинку, тому позовні вимоги вважає безпідставними та в задоволені позову просить відмовити. Представник третьої особи Личаківського районного відділу у м.Львові Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] є співвласником будинку №103 на вул.Старознесенській у м.Львові. В будинку №103 на вул.Старознесенській у м.Львові зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується копією довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки (а.с.4). Як вбачається з копії актів ЛКП «За Замком» від 05.02.2014р. (а.с.5), 10.03.2014р. (а.с.6), 09.04.2014р. (а.с.7), 23.05.2014р. (а.с.8), 18.06.2014р. (а.с.9), 23.07.2014р. (а.с.10) відповідач [PERSON]О за адресою м.Львів, вул.Старознесенська, 133 зареєстрований, однак зі слів сусідів не проживає. Та обставина, що [PERSON] тривалий час не проживає у [INFO] підтверджується також, даними в судовому засіданні, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком №103 на вул.Старознесенській у м.Львові, позивач посилається на ст.ст.71, 72 ЖК України відповідно до яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Разом з тим, ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21.07.2015 року (а.с.120-123) залишено без змін рішення Личаківського районного суду м.Львова від 20.04.2015 року, яким задоволено позов [PERSON] та постановлено скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] №3-4711 від 15.11.2012р.; скасувати реєстрації права власності на 1/6 частину вищевказаного будинку за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON], який помер 11.08.1998р., на 1/9 будинку №103 на вул.Старознесенській у м.Львові; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 11.08.1998р., на 1/9 будинку №103 на вул.Старознесенській у м.Львові. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що за відповідачем [PERSON] визнано в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON], який помер 11.08.1998р., право власності на 1/9 будинку №103 на вул.Старознесенській у м.Львові, від так відповідач має право на власний розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися цим майном, зокрема, і вирішувати проживати йому у вказаному будинку чи ні, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому в задоволення позову слід відмовити. При цьому, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню і понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed