Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини , в якому зазначила, що з 10 вересня 2011 року по березень 2015 року вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Від сумісного проживання з відповідачем у них народилася 27 травня 2014 року дочка [PERSON], батьківство відносно якого відповідач визнав у порядку, визначеному частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України. Після припинення сімейних відносин з відповідачем і до нинішнього часу дитина проживає постійно з нею і перебуває на повному її утриманні. В утриманні дитини їй також допомагають її батьки. Увесь цей час відповідач зовсім не допомагає їй в матеріальному утриманні малолітньої дочки, не цікавиться про її належне, повноцінне забезпечення, і домовитися з ним про способи виконання цих батьківських обовязків їй не вдається. Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, але має неофіційні заробітки, він є працездатним, задовільний стан здоровя, зобовязаний вести активну поведінку по утриманню дитини, і будь-яких правових чи моральних підстав для звільнення його від цього батьківського обовязку не має, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги пітримала повністю, обгрунтувала їх обставинами викладеними в позовній заяві, просить їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден виплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 400,00 грн., мотивуючи тим що він нерегулярні заробітки, постійної роботи не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: з'ясовано, що сторони з 10 вересня 2011 року по березень 2015 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання у них народилася 27 травня 2014 року дочка [PERSON], батьківство відносно якого відповідач визнав у порядку, визначеному частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України. Після припинення сімейних відносин з відповідачем і до нинішнього часу дитина проживає постійно з позивачем і перебуває на повному її утриманні. В утриманні дитини їй також допомагають її батьки.Увесь цей час відповідач зовсім не допомагає їй в матеріальному утриманні малолітньої дочки, не цікавиться про її належне, повноцінне забезпечення, і домовитися з ним про способи виконання цих батьківських обовязків позивача не вдається. Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, але має неофіційні заробітки, він є працездатним, задовільний стан здоровя. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього Кодексу . Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інщих осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходиться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останнього аліменти, а відповідач зобовязаний їх сплачувати, тому позов слід задовольнити повністю, зважаючи на ті обставини, що відповідач не має постійної роботи, має нерегулярні заробітки, з [PERSON] слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 (шістьсот гривень) щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. Відповідач заперечуючи частково щодо позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі 600,00 грн., не надав суду належні та допустимі докази своїх заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць . Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 180-184 СК України , ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року,

Outcome: approved