Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, уточнив його предмет та підставу (а.с. 25), в його обґрунтування посилаючись на те, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] та членом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне», що було створено власниками приміщень будинку для спільного користування, утримання та управління ' даним будинком та прибудинковою територією. Забудовником будинку було Закрите акціонерне товариство Будівельна компанія Пріоритет» (відповідач-1), яка укладала договори із бажаючими придбати приміщення у будинку. 13.07.2005 р. між ЗАТ БК «Приоритет» та [PERSON], [PERSON] [PERSON] (поіменовані, як Учасники) було укладено договір №05/050718-01 про часткову участь у будівництві; у відповідності до п.1.1 договору №05/050718-01 учасники зобов'язались прийняти участь у частковому будівництві житлового комплексу за адресою: [ADDRESS], а ЗАТ БК «Приоритет» зобов'язався здійснити будівництво та після введення в експлуатацію передати учасникам їх долю в об'єкті, що становить нежитлове приміщення загальною площею 406,2 кв.м., розташоване у підвальному приміщенні секції А об'єкта. У відповідності до п.5.2 Договору №05/050718-01 право власності учасників на приміщення - предмет договору переходить з моменту оформлення свідоцтва про право власності. Згідно з п.3.1.4 Договору №05/050718-01 - забудовник ( ЗАТ БК «Приоритет» ) зобов'язаний оформити у відповідності з діючою процедурою, рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про право власності на приміщення та надати Учасникам засвідчену копію цього рішення для послідуючого оформлення учасниками свідоцтва про право власності та технічного паспорту приміщення. Право власності на підвальне приміщення площею 406,2 кв.м. багатоквартирного будинку [ADDRESS] на [PERSON], [PERSON], [PERSON] не оформлювалося, рішення Виконкому Дніпропетровської міської ради щодо права власності Відповідачів - 1,2,3 не видавалося. Між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПП «Грін Хілл» 29.10.2008 р. було укладено договір про відступлення права вимоги щодо передачі у власність ПП «Грін Хілл» нежитлового приміщення загальною площею 406,2 кв.м. за договором №05/050718-01. Проте право власності на приміщення також не оформлювалося, свідоцтва про право власності на користь ПП «Грін Хілл» не видавалося. Як стало відомо, ЗАТ Будівельна компанія «Приоритет» - сторона договору №05/050718-01, яка зобов'язувалася передати у власність Учасникам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] нежитлове приміщення, було ліквідоване 01.1 1.2012 р. у зв'язку із визнанням цього товариства банкрутом; цей факт підтверджує інформація Державної реєстраційної служби України. У відповідності до п. 1 ст. 609 ЦК України - зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи. Позивач вважає, що зобов'язання за договором №05/050718-01 про часткову участь у будівництві від 13.07.2005 р. з боку ЗАТ БК «Приоритет» перед Учасниками - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та особою, що у подальшому набула право вимоги - ПП «Грін Хілл», щодо передання підвального приміщення та оформлення права власності Учасників не виконано та припинено ліквідацією юридичної особи - ЗАТ БК «Приоритет». У відповідності ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.10.2013 р. було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ПП «Грін Хілл» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], де треті особи ЗАТ БК «Пріоритет», ОСББ «Сонячне» про визнання права власності на нерухоме майно; рішення суду набрало законної сили (в задоволенні позову ПП «Грін Хілл» було відмовлено) та даним судовим рішенням було встановлені такі факти: факт укладання 29.10.2008 р. договору відступлення права вимоги між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПП «Грін Хілл»; факт невведення в експлуатацію нерухомого майна - нежитлового приміщення загальною площею 406,2 кв.м. - предмета договору №05/050718-01. за судового розгляду цивільної справи позивач - ПП «Грін Хілл» не зміг довести існування правовстановлюючого документу - оформленого належним чином рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про право власності учасників на нежитлові приміщення. Предмет позову становить вимога про визнання зобов'язання Закритого акціонерного товариства Будівельна компанія «Приоритет» перед [PERSON], [PERSON], [PERSON], Приватним підприємством «Грін Хілл» за договором №05/050718-01 від 13.07.2005 р. про часткову участь у будівництві припиненими ліквідацією юридичної особи - Закритого акціонерного товариства Будівельна компанія «Приоритет». Разом з тим, щодо порушення прав позивача, через що має місце дане звернення до суду, то у позові зазначається таке. Зміст договору №05/050718-01 від 13.07.2005 р. порушує права та інтереси позивача, як співвласника спільного майна багатоквартирного будинку [ADDRESS]. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Згідно з ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» неподільне майно це неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців судинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Як встановлено ч. 2 ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Таким чином, визначене у п.1.1 договору №05/050718-01 від 13.07.2005 р. приміщення площею 406,2 кв.м., розташоване у підвальному приміщенні, є неподільним майном співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS], у тому числі і майном позивача. На переконання позивача визнання зобов'язань по договору №05/050718-01 про часткову участь у будівництві від 13.07.2005 р. припиненими ліквідацією юридичної особи захистить права позивача, як співвласника приміщень, та зробить неможливим набуття права власності на підставі цього договору. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити повністю. На ухваленні рішення про задоволення позову повністю також наполягав представник третьої особи. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] просила суд відмовити в задоволенні позову повністю; відповідно до даних заперечень позивач обрав спосіб захисту прав, який не передбачений законом, та у позивача відсутнє порушення його прав. Відповідно до ч. 2 ст. 598 ЦК України припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто, із вимогою про припинення правовідношення (зобов'язання) до суду може звернутися лише сторона договору, через що вимоги позивача, на переконання представника відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] є необґрунтованими. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України, та відповідно до цієї правової норми суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки позивач звернувся до суду із позовом про визнання зобов'язання припиненим, суд, таким чином, погоджується із слушністю доводів представника відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договорами [PERSON] щодо того, що обраний позивачем в цій справі спосіб захисту прав є таким, що не передбачений ані законом, ані договором, тому позов задоволенню не підлягає. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Судом встановлено, що 13.07.2005 р. між ЗАТ БК «Приоритет» та [PERSON], [PERSON] [PERSON] (поіменовані, як Учасники) було укладено договір №05/050718-01 про часткову участь у будівництві; у відповідності до п.1.1 договору №05/050718-01 учасники зобов'язались прийняти участь у частковому будівництві житлового комплексу за адресою: [ADDRESS], а ЗАТ БК «Приоритет» зобов'язався здійснити будівництво та після введення в експлуатацію передати учасникам їх долю в об'єкті, що становить нежитлове приміщення загальною площею 406,2 кв.м., розташоване у підвальному приміщенні секції А об'єкта. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України. Укладаючи зазначений вище договір, сторони за ним погодили строк його дії (а.с. 5): договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до виконання сторонами своїх зобов'язань в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Судом встановлено, що (а.с. 14) ЗАТ «БК «Приоритет» було визнано банкрутом та 01.11.2012 р. здійснена державна реєстрація припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом, таким чином, зобов'язання ЗАТ «БК «Приоритет» було припинено у зв'язку з ліквідацією цієї юридичної особи (ч 1 ст. 609 ЦК України) та законом додатково визнання зобов'язання за договором припиненим не вимагається. Судові витрати віднести на рахунок позивача (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України), оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed