Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, є батьком дитини [PERSON], [INFO] та не надає належну матеріальну допомогу на утримання дитини , просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, всіх видів заробітку та оскільки по справі проводилася судово- генетична експертиза на встановлення батьківства, яка показала, що відповідач є біологічним батьком доньки з ймовірністю 99,99999%, тому просить стягнути 3610,50грн. витрат за проведення експертизи . В судовому засіданні відповідач до проведення судово- генетичної експертизи позовні вимоги не визнавав, надалі подав зустрічну позовну заяву про зміну розміру аліментів, стягнутих по рішенню суду на утримання сина [PERSON], [INFO] року та стягнути в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на кожну дитину, оскільки на його утриманні знаходяться хворі батьки, був звільнений з роботи та має нерегулярний дохід , просить стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а. с. 3). Від шлюбу мають дитину дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 4). Батьківство відносно доньки , яке заперечував відповідач підтверджено висновком судово- генетичної експертизи ( а.с. 49-55). Малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування. Погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстав для зміни розміру аліментів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку щодо задоволення позову про стягнення аліментів на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] саме в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 29.08.2014 року до 30.11.2015 року , оскільки відповідно до трудової книжки відповідача він офіційно не працює має нерегулярні доходи та з урахуванням факту визнання позову в цій частині саме в даному розмірі , та в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 01.12.2015 року до досягнення дитиною повноліття [INFO] року, оскільки відповідно до чинного законодавства, саме з 01.12.15 року збільшено прожитковий мінімум для дітей і розмір 400грн. буде меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, що не відповідатиме інтересам малолітньої дитини. В іншій частині позов [PERSON] задовленню не підлягає. В частині задоволення зустрічного позову, суд дійшов висновку, щодо часткового задоволення позову, а саме змінити розмір аліментів, стягнутих по рішенню Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.07року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, всіх видів заробітку та стягувати з 25.03.2015 року ( дати подання позову про зміну аліментів) аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно до 30.11.2015 року та з 01.12.2015 року в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття [INFO] року згідно даних про збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей , який збільшується з 01.12.15 року. При цьому , суд враховує, що відповідач офіційно не працює, отримує тимчасові заробітки до 800-900 грн. та має цілий ряд захворювань, що підтверджується довідками (а. с. 74-85 ) , має на утриманні батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою (а. с. 82) . В іншій частині зустрічного позову відмовити. Згідно ст. 79 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] витрати в сумі 3610,50 грн. за проведення судово - генетичної експертизи. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 121,80 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved