Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач не приймає участі у вихованні дитини, ухиляється від утримання дитини, у зв'язку з чим у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі, не меншому 30% від прожиткового мінімуму щомісяця та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 заробітку (доходу) відповідача. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, та не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, [PERSON] народилася [INFO], про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої, яка мешкає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в заявленому у позові розмірі. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, мешкає разом із матір'ю (позивачем), потребує піклування та утримання, а також те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі, яка розглядалася судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України). Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини - [PERSON], [INFO], дитина мешкає разом із матір'ю, перебуває на її утриманні, та домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання позивача, між сторонами у справі, яка розглядалася, досягнуто не було; разом з тим, судом було встановлено, що відповідач працює, отримує заробіток та має змогу надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, при розв'язанні питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 80 СК України, відповідно до якої аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, та ураховує стан здоров'я платника аліментів, який є задовільним, матеріальне становище платника аліментів (останній працює та отримує заробітну плату), а також те, що суду не було надано доказів перебування у платника аліментів на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ч. 3 ст. 88 та ст. 215 ЦПК України.

Outcome: approved