Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернулися до суду з позовом про встановлення факту належності на праві власності померлому [PERSON] будинку та господарських споруд по [ADDRESS] та про визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майна у порядку спадкування за законом після померлого. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в 2001 році помер її чоловік [PERSON] За життя [PERSON] був власником будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій знаходиться вказаний будинок. Після його смерті відкрилася спадщина, яка була прийнята позивачем. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса позивач не змогла, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок. У судове засіданні позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м. Шостка помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Відповідно до довідки виконкому Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 18 квітня 2016 року, виданої на підставі даних із погосподарської книги 2011-2015 років, за життя [PERSON] мав у власності будинок в [ADDRESS]. Рік побудови 1965. Як зазначено в технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS], який виготовлено 25 квітня 2016 року, зазначене домоволодіння складається з: одноповерхового житлового будинку площею 103, 1 (загальна площа експлікації 91,9) м.кв., зазначеного на плані «А-1»; житлової прибудови площею 17,5 м.кв., зазначеної на плані «а»; гаражу площею 30,2 м.кв., зазначеного на плані «Б»; сараю площею 26,6 м.кв., зазначеного на плані «В»; сараю площею 55,9 м.кв., зазначеного на плані «Г»; прибудови до сараю площею 15,9 м.кв., зазначеного на плані «г»; сараю площею 25,9 м.кв., зазначеного на плані «Д»; погребу, зазначеного на «ПГ»; туалету, зазначеного на плані «Т». Згідно виписки із рішення шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Богданівської сільської ради від 27 грудня 1993 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства та присадибні ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS]. В зазначеному будинку також була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] Відповідно до свідоцтва про одруження № [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 04 листопада 1967 року Після смерті [PERSON] позивач, яка по день смерті проживала зі своїм чоловіком, вступила у володіння та управління будинком з господарськими спорудами. Крім того, згідно даних спадкової справи після померлого [PERSON], виданої Шосткинською міською державною нотаріальною конторою 27 червня 2002 року, 12 жовтня 2001 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом. В цей же день інші спадкоємці за законом - доньки померлого [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про відмову від часток належної їм спадщини після [PERSON] на користь їх матері [PERSON] Інших спадкоємців за законом [PERSON] не мав. Заповіт не складав. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР установлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 553 ЦК УРСР ,спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач правомірно претендує як єдиний спадкоємець на визнання за нею права власності на нерухоме майна у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] Разом з тим, судом встановлено, в нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесена в.о. державного нотаріуса Шосткинської райдержнотконтори від 27 грудня 2016 року). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Із позову вбачається, що житловий будинок був побудований в 1965 році. На час завершення будівництва померлий належним чином набув право власності на зазначений будинок, так як був зазначений власником домогосподарства в по господарській книзі. Цивільним Кодексом Української РСР 1963 року, що діяв на час побудови будинку та господарських споруд, не було передбачено обов'язкової реєстрації права власності на нерухоме майно. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Позивачем надані належні докази на підтвердження факту володіння чоловіком позивача спадковим житловим будинком, права спадкодавця на вказаний будинок підтверджені належним чином. витягами На підставі наведеного суд вважає доведеним факт того, що померлому [PERSON] належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS] і він мав право належним чином зареєструвати право власності на вказаний будинок, але свої права власника не реалізував. Враховуючи наведене, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, а позивач є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця та її право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право позивача підлягає захисту судом, шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно. За таких обставин позовні вимоги в повному обсязі підлягають задоволення.

Outcome: approved