Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В позовній заяві посилались на те, що [INFO] померла їх мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. Спадщину прийняли діти [PERSON] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які у встановлений законом термін звернулись із відповідними заявами про прийняття спадщини до Другої полтавської державної нотаріальної контори. Спадковим майном, що лишилося після смерті [PERSON] , на яке в порядку спадкування за законом претендують її діти, є частина квартири [ADDRESS] , якою померла [PERSON] володіла на праві спільної сумісної власності разом із [PERSON] та [PERSON] . 22 серпня 2018 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно після померлої [PERSON] відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Тому позивачі просили суд визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за кожним право власності на 1/18 частку квартири [ADDRESS] загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 31,3кв.м. в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09 листопада 2000 року. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с.55). Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року за клопотанням представника позивачів у Другої полтавської державної нотаріальної контори витребувано докази а саме: копію спадкової справи №241/2003, відкритої 24 березня 2003 року після померлої [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.104). Ухвалою суду від 09 січня 2019 року за клопотанням представника позивачів адвоката Шаповалова О.О. до участі у справі в якості в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 132). Також ухвалою суду від 09 січня 2019 року у встановленому Міжнародними договорами України порядку доручено Уповноваженому суду Російської Федерації вручити [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , який проживає за адресою: Ліпецька обл., Задонський район, с. Чернігівка , виклик в судове засідання, матеріали позовної заяви та копії ухвал суду (т.1 а.с. 134). На час виконання доручення про вручення відповідачам виклику до суду та матеріалів позовної заяви провадження у справі було зупинено. 19 серпня 2019 року до Київського районного суду м.Полтави надійшло підтвердження щодо виконання судового доручення про вручення позовної заяви з додатками, ухвал суду та повідомлення про день розгляду справи [PERSON] (т.1 а.с.206-209). У зв`язку з цим ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року провадження у справі відновлено (т.1 а.с. 229). 18 листопада 2019 року за клопотанням відповідача [PERSON] судом постановлено ухвалу про витребування доказів, витребувано у Київського районного у м.Полтаві відділу РАЦС Головного територіального управління юстиції докази, а саме витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про наявність актового запису про смерть позивача [PERSON] (т.1 а.с.247). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00024702355 від 26 листопада 2019 року, наданого Київським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції на виконання вказаної ухвали суду, [PERSON] померла [INFO] (т.2 а.с.13-14). З метою встановлення правонаступників позивача [PERSON] ухвалою суду від 03 грудня 2019 року у Другої полтавської державної нотаріальної контори витребувано витяг зі Спадкового реєстру з інформацією щодо спадкової справи, відкритої після померлої [INFO] [PERSON] (т.2 а.с. 17). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №58667007 від 10 грудня 2019 року спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] відкрита Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області (т.2 а.с.40). Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року у Новосанжарської районної державної нотаріальної контори витребувано докази, а саме копію спадкової справи, відкритої до майна померлої [INFO] [PERSON] (т.2 а.с.52). 02 січня 2020 року судом одержано від Новосанжарської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №175/19, з якої встановлено, що спадщину після [PERSON] фактично прийняв її син - [PERSON] , місце проживання якого було зареєстровано разом зі спадкодавцем на день її смерті. Брат спадкодавця [PERSON] , який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , за законом належить до другої черги спадкування, тому до спадкування не закликається (т.2 а.с. 56-63). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про визнання його недостойним спадкоємцем (т.2 а.с. 65-66, 115-116). Ухвалою суду від 14 січня 2020 року [PERSON] залучений до участі у справі в якості правонаступника позивача [PERSON] (т.2 а.с. 68). 15 січня 2020 року до Київського районного суду м.Полтави надійшло підтвердження щодо виконання судового доручення про вручення позовної заяви з додатками, ухвал суду та повідомлення про день розгляду справи [PERSON] (т.2 а.с.76-84). 24 лютого 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] від 20 лютого 2020 року, який просив суд у зв`язку з відсутністю зацікавленості у визнанні права власності на частину квартири в порядку спадкування залишити без розгляду позовні вимоги [PERSON] (т.2 а.с.89). Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року позов в частині позовних вимог [PERSON] суд залишив без розгляду. [INFO] помер відповідач [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 15 серпня 2019 року 97750013 Органом ЗАГС Москви №13 Багатофункціональним центром надання державних послуг району Ярославський (т. 2 а.с.109). Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 13 січня 2020 року, адресованої Другій полтавській державній нотаріальній конторі, [PERSON] мав намір відмовитися від прийняття спадщини після [PERSON] на користь [PERSON] (т.2 а.с.107). [PERSON] мала намір прийняти спадщину після [PERSON] , що підтверджується її заявою від 09 січня 2020 року на адресу Другої полтавської державної контори (т.2 а.с.108). З метою встановлення кола правонаступників ухвалою суду від 24 березня 2020 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] та витребувано докази у Другої полтавської державної нотаріальної контори, а саме копію спадкової справи, відкритої до майна померлого [INFO] [PERSON] (т.2 а.с.136). За повідомленням Другої полтавської державної нотаріальної контори від 30 березня 2020 року за №275/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в Другій полтавській державній нотаріальній конторі не заводилась (т.2 а.с.158). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 31 березня 2020 року №59927196, спадкові справи до майна померлого [PERSON] не відкривалися (т.2 а.с.159). За відсутності у справі будь-яких доказів щодо наявності спадкоємців [PERSON] першої черги, його брати, що відносяться до другої черги спадкування за законом, беруть участь у справі, підстави для залучення до справи інших осіб відсутні. Таким чином судом розглядається цивільна справа за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно на підставі наявних у справі доказів. Відповідачами відзиви на позов не подавалися. Письмові пояснення щодо обставин справи викладені у їхніх заявах на адресу суду: [PERSON] від 08 січня 2020 року та від 05 березня 2020 року (т.2 а.с. 65-66, 115-116), [PERSON] від 12 березня 2020 року та від 17 березня 2020 року (т.2 а.с. 105-106, 118-120). Інші заяви та клопотання учасниками справи суду не подавалися. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, уповноваживши адвоката Шаповалова Олексія Олександровича представляти їхні інтереси в суді. Представник позивачів Шаповалов О.О. в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачів. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. При цьому про дату, час та місце розгляду справи він був повідомлений за зазначеною ним адресою його проживання - [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю адресата поштовою організацією повістки повернуті суду без вручення. За відсутності даних щодо місцезнаходження відповідача про дату, час та місце розгляду справи він повідомлений в порядку, передбаченому ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, просив суд справу розглянути за його відсутності (т.2 а.с.115-116). Третя особа [PERSON] в засідання також не з`явилась, про причини неявки не повідомляла. Третя особа Друга полтавська державна нотаріальна контора в засідання свого представника не направила, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності її представника. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 листопада 2000 року Відділом приватизації житла ЗАТ «Соняшник» квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с.12-13). Розпорядженням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 15 березня 2002 року №190-р «Про впорядкування адрес будівлі Палацу спорту «Спартак» з прибудованим шахово-шашковим клубом на майдані Незалежності, 24 та житлових будинків по [ADDRESS] » змінено адресу житлового будинку по [ADDRESS] на [ADDRESS] (т.1 а.с.16). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 21 березня 2003 року Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського облуправління юстиції (т.1 а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на частку спадкодавця у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 25 березня 2003 року Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції (т.1 а.с.25). Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 квітня 1955 року Полтавським міським бюро ЗАГС Полтавської області (т.1 а.с.28). [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 серпня 1947 року Середняковською сільрадою Слуцького району Бобруйської області, свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 04 жовтня 1990 року відділом ЗАГС Полтавського райвиконкому серії [NUMBER] , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22 травня 2018 року №00020198357 (т.1 а.с.30-31). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 19 грудня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (т.2 а.с.60). Той факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , також є дітьми [PERSON] , визнається сторонами, у зв`язку з чим в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як вбачається з даних спадкової справи №241, відкритої Другою полтавською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини до нотконтори звернулись: [PERSON] (заява від 08 травня 2003 року) - т.1 а.с. 121, [PERSON] та [PERSON] (заява від 17 червня 2003 року) - т.1 а.с.122; [PERSON] (заява від 24 березня 2003 року) - т.1 а.с. 123; [PERSON] (заява від 27 березня 2003 року) - т.1 а.с. 124. Згідно даних довідки №1672, виданої 21 травня 2018 року Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №2», [PERSON] за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована з 06 березня 1969 року по [INFO] , [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований з 22 лютого 2000 року. На день видачі довідки з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знятий (т.1 а.с.130). На час смерті [PERSON] та на час відкриття спадщини правовідносини спадкування регулювалися Цивільним кодексом України від 18 липня 1963 року (надалі в тексті рішення - ЦК України 1963 року). Згідно ч.1 та ч.4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року (ЦК України) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином правовідносини, що виникли після смерті [PERSON] регулюються Цивільним кодексом України від 18 липня 1963 року. Згідно ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст. 537 ЦК України 1963 року частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529 - 533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Заповітом [PERSON] , посвідченим 09 червня 1998 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, частка спадкодавця у праві спільної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] не охоплена, тому її спадкування відбувається за законом. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином всі діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - відносяться до першої черги спадкоємців до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк подали державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини - Другій полтавській державній нотаріальній конторі - заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (т.1 а.с. 121-124). [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері, будучи зареєстрованим з нею за однією адресою на час відкриття спадщини, заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав. Будь-які докази, що свідчили б про наявність інших спадкоємців [PERSON] , в матеріалах справи відсутні. Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори від 22 серпня 2018 року №1843/02-31 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлої [PERSON] (т.1 а.с.18). Як підставу для прийняття такого рішення нотаріусом зазначено, що нотаріусу не поданий оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] немає підстав. У зв`язку з цим спадкоємці позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину позасудовим порядком. Відповідно до ст. 112 ЦК України 1963 року розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 11 травня 2016 року у цивільній справі №552/829/16-ц встановлено, що частка померлої [PERSON] в праві власності на квартиру [ADDRESS] склала 1/3 (т.1 а.с.19-21). Оскільки спірна квартира належала трьом співвласникам ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) на праві спільної сумісної власності, підстави для відходження від рівності часток співвласників судом не встановлені, суд приходить до висновку, що частка [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] , на яку відкрилася спадщина після її смерті, становить 1/3 частину. Вказаним вище рішенням Київського районного суду м.Полтави від 11 травня 2016 року у цивільній справі №552/829/16-ц також встановлено, що після померлої [INFO] [PERSON] Другою полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа, з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (т.1 а.с.19-21). Враховуючи, що спадщину після [PERSON] прийняли шість спадкоємців за законом, в силу ст.548 ЦК України 1963 року спадщина належить кожному із спадкоємців з дня відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що частка кожного спадкоємця у праві спільної власності на квартиру становить 1/18 (1/3 : 6). Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що він та всі інші діти [PERSON] є недостойними спадкоємцями у зв`язку з ухиленням від утримання спадкодавця. При цьому суд керується положеннями ст. 528 ЦК України 1963 року, згідно якої не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя. Не мають права стати спадкоємцями за законом батьки після дітей, у відношенні яких вони позбавлені батьківських прав і не були поновлені в цих правах на момент відкриття спадщини, а також батьки і повнолітні діти, що злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов`язків по утриманню спадкодавця, якщо ці обставини підтверджені в судовому порядку. Відповідно до ст. 81 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що регулювала сімейні правовідносини до 01 вересня 2004 року, в тому числі і на час смерті [PERSON] , діти зобов`язані піклуватися про батьків і подавати їм допомогу. Утримання непрацездатних батьків, які потребують допомоги, є обов`язком їх повнолітніх дітей. Будь-які докази того, що [PERSON] потребувала допомоги, а також докази того, що її повнолітні діти злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов`язків по утриманню спадкодавця [PERSON] , в матеріалах справи відсутні. Тому підстави для усунення від спадщини будь-кого із спадкоємців [PERSON] , в тому числі і [PERSON] , відсутні. Клопотання [PERSON] , про позбавлення його права на спадкування 1/18 частини спірної квартири на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України задоволенню не підлягає, оскільки, як вже зазначав суд, спірні правовідносини регулюються ЦК України 1963 року, а не ЦК України від 18 січня 2003 року. Крім того, згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Будь-які докази того, що спадкодавець [PERSON] перебувала у безпорадному стані в матеріалах справи відсутні. Як відсутні і докази ухилення спадкоємців від надання допомоги спадкодавцеві. Заяву [PERSON] про визнання його недостойним спадкоємцем суд розцінює як намір відмовитися від прийняття спадщини поза встановленим законом шестимісячним строком з дня відкриття спадщини, що не допускається. Також суд не бере до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що з 12 червня 2019 року за адресою: [ADDRESS] більше не існує двокімнатної квартири загальною площею 50,6 кв.м., а «затверджена» однокімнатна квартира - студія загальною площею 51,4 кв.м., що не має простінків та дверей, складається з кімнати та кухні, а також посилання на погашення технічного паспорта на двокімнатну квартиру від 06 жовтня 2000 року, та «затвердження» технічного паспорта від 12 червня 2019 року на однокімнатну квартиру (т.2 а.с.118-120). Переобладнання квартири та здійснення перебудови всередині квартири не тягне за собою припинення права власності на таку переобладнану або перебудовану квартиру. Як вже зазначав суд, позивачі прийняли спадщину у відповідних частках після смерті своєї матері [PERSON] , в силу закону спадщина належить їм з часу її відкриття. Тому при здійснені перепланування квартири, в тому числі з втручанням в її несучі конструкції (що заборонено) позивачі не позбавляються свого права на спадщину. Крім того, надану відповідачем копію технічного паспорта суд оцінює критично, оскільки вона має суперечності, зокрема у площі квартири (в розділі «Експлікація приміщень» загальна площа квартири вказана 51,4 кв.м., а у розділі «Характеристика квартири» - 68,8 кв.м.). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Розглядаючи дану справу виключно в межах позовних вимог, з якими позивачі звернулись до суду (визнання права власності на спадкове майно відповідно до часток спадкоємців у праві на спадщину), суд не вирішує питання стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] компенсації вартості належних їм часток, оскільки такі вимоги не заявлялися. Тому безпідставним є посилання відповідача [PERSON] у заяві від 17 березня 2020 року на те, що позивачі просять узаконити їхнє володіння частками квартири та «отримати на руки вартість цих часток шляхом стягнення» (т.2 а.с. 118-120). Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки позивачі позбавлені можливості іншим чином одержати свідоцтво про право на спадщину, що зумовило їх звернення до суду, за [PERSON] , [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно. Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року частки спадкоємців першої черги за законом є рівними. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання за кожним з них права власності на 1/18 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [INFO] матері - [PERSON] . Таким чином позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність позов задовольнити, понесені позивачами документально підтверджені витрати зі сплати судового збору (т.1 а.с.1-3) підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивачів пропорційно до розміру задоволених відносно них позовних вимог (по 1/2 частині судових витрат). Судові витрати позивача [PERSON] на одержання правової допомоги становлять 6000 грн., що підтверджується квитанцією №18/05-18 від 18 травня 2018 року на вказану суму (т.1 а.с. 50). Клопотань про зменшення суми відшкодування відповідачі суду не подавали. Враховуючи складність справи дана сума витрат на правову допомогу є обґрунтованою. Тому з відповідачів на користь позивача [PERSON] також підлягають до стягнення витрати, понесені ним на оплату правової допомоги, пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Таким чином з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] до стягнення підлягає 117,47 грн. на відшкодування понесених витрат зі сплати судового збору, 3000 грон. - на відшкодування витрат на правову допомогу, а всього підлягає до стягнення по 3117,47 грн. з кожного. На користь позивача [PERSON] відшкодуванню відповідачами [PERSON] та [PERSON] підлягають витрати на оплату судового збору у розмірі по 117,47 грн. з кожного.

Outcome: approved