Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини: дочки - [PERSON], [INFO]. При цьому вона зазначила, що 12.02.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №9. Відповідач ухиляється від добровільного утримання неповнолітньої дитини. Також зазначила, що неповнолітня дитина знаходиться на її утриманні, однак позивачці важко самій матеріально утримувати дитину тому просила суд стягнути із [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 200 грн щомісячно на додаткові витрати пов'язані із факультативними заняттями та гуртками. Позивач в судовому засіданні змінила позовні вимоги, а саме відмовилась від позову в частині стягнення з відповідача щомісячних додаткових витрат пов'язаних із факультативними заняттями та гуртками в сумі 200 грн, решту позовних вимог підтримала. Відповідач в судовому засіданні визнав змінені позовні вимоги позивача. Судом встановлено, що сторони 12.02.2011 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №9 що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.4). Від спільного проживання сторони мають спільну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження дитини (а.с.5) яка знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від добровільного матеріального утримання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не є інвалідом та не страждає на тяжкі захворювання. Позивач не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину, домовленість про спільне утримання дитини між сторонами не досягнута. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст. 180 Сімейного Кодексу України, з якої слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі наведеного та встановленого суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище, а тому аліменти на утримання дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку.

Outcome: approved