Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсною заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, покликаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Оскільки в неї на момент смерті чоловіка зберігались всі його документи, вона вирішила після його смерті передати ці документи в Другу Львівську державну нотаріальну контору для того, щоб допомогти сину померлого [PERSON] оформити спадщину на спадкове майно, але в нотаріальній конторі їй пояснили, що документи ще не потрібні і запропонували їй підписати заяву про те, що ці документи зберігаються в неї. В 2007 році вона переїхала до м. Ковеля і досі не знала, що відповідач ще не оформив спадщину. Вона вирішила з'ясувати чи відповідач оформив спадщину та дізналась, що вона внаслідок помилки щодо змісту і наслідків її дій підписала заяву не про наявність у неї правовстановлюючих документів на майно її померлого чоловіка, а заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Вона бажає щоб спадкове майно [PERSON] перейшло до відповідача. Просить визнати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину від 11 лютого 2003 року №147 недійсною. Представник позивач у судовому засіданні позов підтримала, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив та пояснив, що він також є спадкоємцем [PERSON] та бажає прийняти спадщину. Третя особа представник Другої Львівської державної нотаріальної контори у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть від 01 листопада 2002 року [NUMBER]. /а.с. 9/ Згідно з реєстраційним посвідченням від 17 грудня 2002 року серії [NUMBER] ? частина будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] /а.с. 12/ Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 12476 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0552 га у с. Скнилів. /а.с. 13/ 11 лютого 2003 року [PERSON] подала до Другої Львівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та 31 жовтня 2013 року [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. /а.с. 16,17/ Згідно ч. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦК Української РСР Угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] вчинила даний правочин внаслідок помилки щодо змісту і наслідків її дій, оскільки не розуміла, що підписує заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. На підставі наведеного, суд вважає, що позивач [PERSON] вчинила даний правочин внаслідок помилки, а тому заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину від 11 лютого 2003 року №147 слід визнати недійсною. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved