Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що вона \~[PERSON]перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». Однак, починаючи з квітня 2018 року відповідач не здійснює виплати заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату. Ухвалою суду від 28.12.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON]перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а саме працює на посаді прибиральника службових приміщень, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою Товариства від 13.12.2018 року (а.с.6-8,10). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. З наданого позивачем розрахункового листа за січень 2019 року вбачається, що ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не виплатило [PERSON]у строки, встановлені трудовим договором, заборгованість по заробітній платі за роботу в цеху №893 в період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року, в розмірі 14096,51 грн. та за роботу в цеху №060 в період з листопада 2018\~року по\~січень 2019року, в розмірі 3243,38грн., що в сумі становить 17339,89 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON]суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з квітня 2018 року по січень2019 року, в розмірі 17339\~грн.\~89коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved