Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду до досягнення найстаршою дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення в межах виплати за один місяць. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 15 червня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2012 року сторони припинили проживати однією сім'єю, діти залишилися проживати з позивачем та знаходитись на її утриманні. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 лютого 2014 шлюб між сторонами розірвано. Відповідач деякий час надавав матеріальну допомогу шляхом грошових переказів на банківську карту. З лютого 2017 року будь-які перекази були припинені. Відповідач з позивачем та дітьми не спілкується. Крім того, позивач зазначила, що не має інформації про офіційне працевлаштування відповідача, однак знає, що останній має дохід та має можливість надавати допомогу власним дітям. Відповідач, крім малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] має ще одну дитину від попереднього шлюбу, за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем має можливість приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей, підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів немає. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, надала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача, позовні вимоги визнала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 лютого 2014 року /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.5,6/ Судом встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В ході судового розгляду справи сторонами не надано відомостей про те,що відповідач працює та має регулярний дохід. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Враховуючи, що діти проживають спільно з матір'ю, яка ними опікується постійно, і обєктивно несе більші витрати на їх утримання, те що відповідач має мінливий дохід, визнання відповідачем позову у повному обсязі, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який позивач проситься стягнути з відповідача на утримання їх спільних дітей - обґрунтований, а тому суд приходить до висновку,що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст. 184 ЦПК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved