Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості та неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві позивач вказала, що на виконанні Баштанського РВ ДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Проте рішення суду про сплату аліментів відповідачем не виконується. Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам складає 56740,25 грн, яка утворилася за період з квітня 2016 року по серпень 2019 року. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів позивачка просила стягнути з відповідача на її користь вказану заборгованість та неустойку (пеню) в розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день затримки за період з квітня 2016 року по серпень 2019 року в сумі 15802,99 грн. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи двічі повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулись поштові відправлення, що дає підстави для висновку, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.08.2013 року; розрахунок державного виконавця про розмір боргу по аліментам), суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.08.2013 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач неналежним чином виконував покладений на нього судом обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини. Відповідно до наданого позивачем розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів станом на 1 вересня 2019 року складає 56740,25 грн. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача вказаної заборгованості по аліментам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом. Обставини даної справи не дають підстав для застосування до них положень ст. 194 Сімейного кодексу України. Порядок примусового стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч. 8 якої суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір, і суд при цьому визначає відповідний розмір заборгованості, проте не вирішує питання про його стягнення. У разі відсутності відповідного спору про розмір заборгованості виконавець стягує аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі та стягує заборгованість по аліментам, яка виникла у зв`язку з невиконанням рішення суду про стягнення аліментів. За такого, при відсутності спору щодо розміру заборгованості за аліментами така заборгованість стягується виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. У протилежному випадку це призведе до подвійного стягнення аліментів за рішенням суду про стягнення аліментів та за рішенням суду про стягнення заборгованості. Таким чином, відсутні підстави для стягнення розрахованої державним виконавцем заборгованості окремим судовим рішення, а державний виконавець має стягувати дану заборгованість разом зі стягненням аліментів. У зв`язку з цим в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам в сумі 56740,25 грн належить відмовити. Що ж стосується вимог позивача про стягнення пені за затримку сплати аліментів за період з квітня 2016 року по серпень 2019 року в сумі 15802,99 грн, то зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180, 196 ч.1 Сімейного кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому позивач неправильно розраховує пеню по аліментам. Правильний порядок розрахунку пені по аліментам визначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц. Відповідно до вказаної правової позиції протягом періоду, за який позивач просила стягнути пеню (квітень 2016 року - серпень 2019 року), нарахування неустойки необхідно проводити наступним чином: - за квітень 2016 року - (786,75 грн х 1218 днів х 1%) = 9582,62 грн, - за травень 2016 року - (786,75 грн х 1187 днів х 1%) = 9338,72 грн, - за червень 2016 року - (786,75 грн х 1157 днів х 1%) = 9102,70 грн, - за липень 2016 року - (833,75 грн х 1126 днів х 1%) = 9388,03 грн, - за серпень 2016 року - (833,75 грн х 1095 днів х 1%) = 9129,56 грн, - за вересень 2016 року - (833,75 грн х 1065 днів х 1%) = 8879,44 грн, - за жовтень 2016 року - (869,25 грн х 1034 днів х 1%) = 8988,05 грн. Оскільки загальний розмір пені за прострочення по сплаті аліментів за період з квітня 2016 року по жовтень 2016 року складає 64409,12 грн, що перевищує розмір загальної заборгованості відповідача за аліментами, який станом на 01.09.2019 року становить 56740,25 грн, тому суд вважає недоцільним визначати подальший розмір пені, яка, виходячи із положень ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, не може бути більшою за 100 відсотків заборгованості за аліментами. При цьому, позивач просив стягнути за вказаний період пеню по аліментам в сумі 15802,99 грн. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. За такого, суд в межах заявлених позовних вимог, має право стягнути лише заявлені в позові 15802,99 грн пені. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що за заявлений позивачем період відповідач повинен був сплачувати за відповідним судовим рішенням аліменти на утримання власної дитини. Об`єктивних причин, які б заважали відповідачеві сплачувати аліменти в належному розмірі судом не встановлено. За таких обставин позов в частині стягнення пені по аліментам підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплату аліментів за період з квітня 2016 року по серпень 2019 року в сумі 15802,99 грн. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судового збору - з відповідача на користь держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та ст. 196 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial