Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПАТ «Запоріжабразив про скасування п.п.6,7 наказу № 148 від 12.08.2015р. «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності» та повернення незаконно утриманих грошових коштів. В позові зазначають, що працювали на підприємстві відповідача: [PERSON] з 01.10.2013р. згідно наказу № 59 була прийнята у цех виробництва шліфзерна і шліфпорошків електрокорунду нормального на роботу розсівальником шліфзерна і шліфпорошків 3 розряду; [PERSON] прийнятий у цех виробництва шліфзерна і шліфпорошків електрокорунду нормального, відповідно до наказу № 01 від 01.01.2014р., вантажником, а з 21.07.2014р. призначений на посаду змінного майстра з дроблення і розсіву у тому ж цеху; [PERSON] прийнятий у цех плавлення карбіду кремнію сортувальником куска на печах опору 4 розряду 01.07.2011р. відповідно до наказу № 148, а 27.03.2013р. переведений у цех виробництва шліфзерна і шліфпорошків електрокорунду нормального вантажником ; [PERSON] відповідно до наказу № 162 від 12.06.2010р. прийнята у цех плавлення електрокорунду нормального дробильником шліфзерна, шліф- порошків і шихтових матеріалів 4 розряду, 01.10.2010р. була переведена у цех виробництва шліфзерна і шліфпорошків електрокорунду нормального розсівальником шліфзерна і шліф порошків 3 розряду; [PERSON] згідно наказу № 370 від 02.12.1997р. прийнята у цех виробництва шліфзерна і шліфпорошків електрокорунду нормального на роботу розсівальником шліфзерна і шліфпорошків 3 розряду. 12 серпня 2015р. керівником цеху їх було ознайомлено з наказом № 148 «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності». Відповідно до п. 6 цього наказу, з метою часткового відшкодування матеріальних збитків, заподіяного підприємству випуском продукції неналежної якості у розмірі 185016 грн., з 40 працівників, у тому числі і з них, повинно було здійснюватися утримання грошових коштів із заробітної плати у розмірі середньомісячної заробітної плати. З [PERSON] стягнення повинно було здійснено у розмірі 3112,76 грн., з [PERSON] 4488,84 грн., з [PERSON] 4025,16 грн., з [PERSON] 3448,77 грн., з [PERSON] 3744,15 грн. Утримання грошових коштів щомісячно відповідач почав з вересня 2015р. Вважають, що притягнення їх до матеріальної відповідальності безпідставне, а п.п.6,7 наказу № 148 від 12.08.2015р. в частині стягнення з них грошових коштів такими, що не відповідають вимогам діючого трудового законодавства. Наказ № 148 від 12.08.2015р. вони оскаржували до комісії з трудових спорів ПАТ «Запоріжабразив», до територіальної держінспекції з питань праці у Запорізькій області. На свої заяви-скарги отримали відповідь від голови КТС ПАО «Запоріжабразив» про те, що питання матеріальних стягнень не відноситься до компетенції розгляду у КТС, а департамент промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької облдержадміністрації, Головного управління держпраці у Запорізькій області, Департамент соцзахисту населення, куди також вони зверталися із заявами, не виявили підстав для проведення перевірки додержання підприємством трудового законодавства. Просять скасувати п.п.6,7 наказу голови правління ПАТ «Запоріжабразив» від 12.08.2015р. № 148 «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності» в частині утримання з них грошових коштів та стягнути з відповідача на їх користь грошові кошти, фактично утримані з їх заробітної плати. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, наданих письмових поясненнях ( а.с.149-154), просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечує, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення на позов ( а.с.95-96). В судовому засіданні пояснив, що отримавши від замовника фірми «Имекско Минералс ГмбХ» Німеччина рекламацію на поставлену продукції неналежної якості, на підприємстві було проведено розслідування, яке було зафіксовано в Акті «розслідування причин забруднення сторонніми включеннями шлифматеріалів ЕН тернистостями F 100, F 120 по рекламації від фірми «Имекско Минералс ГмбХ», Німеччина». В Акті зафіксовано причини випуску неякісної продукції та встановлено ряд осіб, які були причетні до випуску неякісної продукції. На підставі Акту, 12.08.2015р. був виданий наказ № 148 про притягнення винних осіб до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. Вина позивачів в випуску неякісної продукції полягає в тому, що вони неналежним чином виконували свої посадові обовязки. В листопаді 2015р. Головним управлінням держпраці у Запорізькій області була проведена позачергова перевірка дотримання підприємством законодавства про працю, а саме: відрахування із заробітної плати. В ході документальної перевірки порушень трудового законодавства не встановлено (а.с.109-126). Просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до матеріалів справи, наданих доказів, судом встановлено, що позивачі знаходились з відповідачем у трудових відносинах ( а.с.18-23). Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] працювали розсівальниками шліфзерна і шліфпорошків 3 розряду цеху виробництва шліфзерна і шліфпорошків електрокорунду нормального, [PERSON] з 21.07.2014р. працював на посаді змінного майстра з дроблення і розсіву,а [PERSON]- вантажником у тому ж цеху. 12 серпня 2015р. відповідачем видано наказ № 148 « Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності». Відповідно наказу, відповідач в травні 2015р. отримав від фірми «Имекско Минералс ГмбХ»,Німеччина, рекламацію на шлифматеріали партій 14634,14814,14841,14847, які були вироблені в вересні, листопаді, грудні 2014р., та вимагала компенсацію збитків у розмірі 7577 євро. Проведене на підприємстві розслідування виявило причини випуску неякісної продукції та винних в цьому осіб. Як встановлено судом, в Акті без номера та без дати, затвердженого головою правління відповідача 21.07.2015р. ( а.с.97-100), зазначено, що випуск неякісної, бракованої продукції став можливим в звязку з відсутністю в техдокументації технологічної схеми отримання фракції 3-6 мм, порушення технологічної дисципліни, виконання робіт на несправному та нештатному обладнанні, відсутності контролю з боку службових осіб як цеху так і підприємства в цілому. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Пунком 6 наказу № 148 від 12.08.2015р.(а.с.6) з метою часткового погашеня матеріальної шкоди, спричиненної підприємству випуском неякісної продукції у розмірі 185016грн., з працівників, причетних до випуску неякісної продукції, наказано утриманя із заробітної плати у розмірі середньмісячної зарплати з кожного. На виконання данного наказу, з позивачів фактично було утримано : [PERSON] 2989,06грн.,[PERSON] 4071,00 грн., [PERSON] 4025,16 грн., [PERSON] 3448,77 грн., [PERSON] 3744,15 грн. ( а.с.173). Як вбачається з матеріалів справи ( а.с.101-104) на позивача [PERSON], який працював на посаді змінного майстра з дроблення і розсіву, були покладені посадові обовязки контролю за додержанням технологічних процесів та усунення причин їх порушення ( п.2.2); перевірка якості виробленої продукції, попередження браку(п.2.4). З даними посадовими обовязками позивач був ознайомлений 03.12.2013р.( а.с.104). Суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON], трудові обовязки, покладенні на нього, виконувались не належним чином. Доказів порушення трудових обовязків позивачами [PERSON],[PERSON], [PERSON], які працювали розсівальниками шліфзерна і шліфпорошків 3 розряду, [PERSON], який працював вантажником, відповідачем не надано. Додані до матеріалів справи витяги з Довідників кваліфікаційних характеристик професій працівників «Виробництво абразивів» та «Професій робітників, які є загальними для всіх видів економічної діяльності» ( а.с. 105-106) не містять особистих підписів позивачів з ознайомленням, а тому суд вважає їх не належним доказом того, що працівники були належним чином ознайомлені зі своїми трудовими обовязками. Згідно ст. 29 КЗпПУ до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобовязаний: розяснити працівникові його права і обовязки та проінформувати під розписку про умови праці та забезпечити його необхідними для роботи засобами. Статтею 131 КЗпПУ також передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Як вбачається із матеріалів справи, а саме Акту ( а.с.97-100), наказу № 148 від 12.08.2015р.( а.с.6) відповідачем не були створені належні умови для роботи : відсутня технічна документація, не передбачена технологічна схема транспортування фракції 3-6 мм, використовувалося несправне та нештатне обладнання, технологічна тара, щітки низької якості, наявність глибоких вибоїн в підлозі в приміщені цеху. Все це є одною з причин випуску продукції низької якості. Таким чином, суд вбачає в діях відповідача неналежне забезпечення працівників необхідними для роботи засобами та створення належних умов праці. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтями 130,132,133 КЗпПУ передбачено, що обовязковими умовами притягнення працівника до матеріальної відповідальності є винні протиправні дії працівника, порушення ними своїх трудових обовязків, наявність прямої дійсної шкоди та її розмір. Відповідно до ст.1353 КЗпПУ розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку. Відповідачем не надано доказів того, що підприємством понесено пряму дійсну шкоду, як то вимагається приписами ст. 130 КЗпПУ, а саме: перерахування коштів по рекламації або відгрузка додаткової продукції замість неякісної чи інше документальне підтвердження. Відповідно до розяснень п. 3 Постанови ПВСУ від 29.12.1992р. № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (з подальшими змінами) визначено, що вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню необхідна: «наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обовязки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними». Статтею 138 КЗпП України визначено, що доведення наявності умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу, покладено на власника або уповноважений ним орган. Відповідач не надав суду переконлевих доказів порушення позивачами своїх службових обовязків, виних дій в випуску неякісної продукції. Статтею 136 КЗпП України визначено порядок покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку. Відповідно до норм даної статті покриття шкоди провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника, яке має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як вбачається з матеріалів справи та наданих пояснень, рекламація від фірми «Имекско Минералс ГмбХ»,Німеччина, надійшла до відповідача 11.06.2015р. ( а.с.107), розслідування причин забруднення сторонніми включеннями шлифматеріалів ЕН тернистостями F 100, F 120 по рекламації від фірми «Имекско Минералс ГмбХ», Німеччина зафіксованими в Акті без номера та без дати , затверджено 21.07.2015р. ( а.с.97-100), наказ № 148 про відрахування із заробітної плати працівників шкоди, заподіяну підприємству, датовано 12.08.2015р. Отже, строки притягнення позивачів до матеріальної відповідальності, передбачені ст. 136 КЗпП України, відповідачем були порушені. Наказ № 148 від 12.08.2015р. « Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності» є таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства Наданий відповідачем [PERSON] перевірки, проведеної Головним управлінням держпраці у Запорізькій області, додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 08-07-0009/0032,, суд приймає до уваги, але вважає неналежним доказом по справі (а.с.109-126). В даному Акті не зазначено, чи було предметом перевірки дотримання законодавства при прийняті саме наказу № 148 від 12.08.2015р. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи зясовані у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial