Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири. В обґрунтуванні якого, зазначає, що вона приживає в квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира належить їй на праві приватної власності, про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 07.09.2010 року. Зазначає, що 09.11.2018 року відбулося підтоплення її квартири сусідами поверхом вище, які проживають в квартирі [ADDRESS] . Власниками квартири поверхом вище є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Факт заливу квартири встановлено актом обстеження наслідків заливу приміщень складеним працівниками ПП «Порядок в домі» 09.11.2018 року, згідно якого виявлено сліди заливу на стінах коридору, житлової кімнати та кухні. Згідно висновку №722 від 27.08.2019 року експертного будівельно-технічного дослідження вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття житлової квартири [ADDRESS] становить 10071 грн. 54 коп. з урахуванням ПДВ. Враховуючи вище викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 10071 грн. 54 коп. та понесені судові витрати на її користь. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 10.10.2019 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 15.11.2019 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці від представника відповідача [PERSON] який діє в інтересах [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вважає позовні вимоги не обґрунтованими виходячи з наступного. Відповідач неодноразово пропонував позивачу вирішити спірне питання у позасудовому порядку, однак позивач такі намагання ігнорувала. Більше того Акт про залиття від 09.11.2018 не відповідає вимогам п. 2,3,6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, а отже не може бути визнаним належними та допустимим доказом неправомірних дій відповідачів щодо пошкодження внутрішнього оздоблення належної позивачу квартири. Також вважає, що позивач неправомірно вимагає стягнення коштів в рахунок відшкодування завданої шкоди з урахування ПДВ, оскільки ним не надано доказів необхідності понесених витрат, відповідно у розмірі щодо усунення наслідків затоплення квартири. У зв`язку із цим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Ухвалою суду від 20.11.2019 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, стверджував, що акт складений 09.11.2018 року складений з порушення Привал, не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідач майнової шкоди. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно договору купівлі-продажу від 03.09.2010 року [PERSON] є власницею квартирі [ADDRESS] . Згідно акту від 09.11.2018 року складеним ПП «Порядок в домі» при обстеженні квартири [ADDRESS] в коридорі, житловій кімнаті та кухні виявлено сліди заливу, причиною підтоплення стало халатне відношення мешканців до сантехнічних приладів (не перекритий кран на кухні) у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 30.08.2019 року власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . У відповідності з висновком експертного будівельно-технічного дослідження №722 від 27.08.2019 року вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття житлової квартири [ADDRESS] становить 10071 грн. 54 коп. з урахуванням ПДВ у розмірі 1678 грн. 59 коп. Згідно кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва ремонтних робіт квартири [ADDRESS] станом на 27.08.2019 року становить 10071 грн. 54 коп. з урахуванням ПДВ. Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Заперечуючи проти позову, представник відповідача [PERSON] вказує на те, що акт обстеження від 09 листопада 2018 року не має юридичної сили, оскільки було порушено процедуру його складення. Відповідачі не повідомлялись, не підписували Акт та не були присутні при оглядах квартири. Відповідачі посилається також на порушення п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Однак, відсутність [PERSON] та [PERSON] під час оглядів квартири позивача не свідчить про відсутність факту заподіяння майнової шкоди та не спростовує її розмір. Відповідачі не спростували обставини, зазначені в акті, та не надали суду доказів, які свідчать про відсутність їх вини у заподіянні шкоди. У деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини заподіювача шкоди, а відповідачі не довели свою невинуватість у заподіянні такої шкоди позивачу. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду №522/23237/15-ц від 11.12.2019 року. Предметом доказування у цій справі є факт залиття, наявність та розмір заподіяної шкоди, винність дій чи бездіяльності відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями чи бездіяльністю відповідача. Однак, що стосується ціни позову та суми відшкодування необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.2,3 статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Таким чином, позивач має право на відшкодування за рахунок позивачів розміру збитків, що визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі. До розміру відшкодування не може бути включено ПДВ вартості ремонтних робіт та адміністративні послуги як складову частину розміру шкоди, у випадку якщо такі витрати позивачем не понесені, ремонтні роботи не проведені та не оплачені. Враховуючи, що позивачем не понесені такі витрати, ремонтні роботи не проведені та не оплачені, з відповідачів підлягає стягненню кошти реальної вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що у заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Позивач у зв`язку із захистом свої прав просить стягнути судові витрати які складають із наступного: судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., витрати на підготовку експертного висновку в розмірі 1750 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України лише щодо судового збору( квитанція), таким чином лише вони підлягають стягненню як документально підтверджені. Позовні вимоги [PERSON] задоволені у розмірі 68%. Отже з [PERSON] , [PERSON] підлягають стягненню солідарно на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 522 грн. 51 коп.

Outcome: partial