Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розподіл майна, набутого ними під час шлюбу, а саме - житлового будинку [ADDRESS] , як об`єкта спільної сумісної власності, тому просить суд визнати за нею право власності на Ѕ його частину. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове не з`явився, до суду подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.05.1994 р. (а.с.4). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.11.2006 р., посвідченого нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Леончук І.Б., [PERSON] . купив земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстрований в Калинівській селищній раді 22.11.2006 р. за №187 (а.с.6). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №81980016 від 07.03.2017 р., [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 18.10.2010 р., виданого 18.02.2010 р. Калинівською селищною радою, витягу про реєстрацію права влансоті на нерухоме майно від 18.02.2010 р. Серія СС № 336413 (а.с.8-9, 92-93), на праві власності належить домоволодіння загальною площею: 254,2 кв.м, житловою площею 62,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з технічного паспорту № [NUMBER] , вказаний будинок побудовано в 2007 р. (а.с.10-15). Таким чином, враховуючи, що спірний будинок було набуто сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на Ѕ частину будинку. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved