Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 18 187,66 грн., трьох відсотків річних у розмірі 4 358,89 грн. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 29 жовтня 2012 року Сихівським районним судом м. Львова ухвалено рішення за наслідками розгляду цивільної справи № 2-2359/11за її позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Вказаним рішенням вирішено поділити спільне майно подружжя автомобіль марки «Ніссан «НОТЕ», залишивши автомобіль у користуванні[PERSON], а на її користь присудити грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі Ѕ середньої ринкової автомобіля марки «Ніссан «НОТЕ» в сумі 48 573, 50 грн. За весь час примусового виконання рішення про стягнення з [PERSON] грошової компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі Ѕ середньої ринкової вартості автомобіля в сумі 48 573, 50 грн., [PERSON] сплачено лише 2090, 91 грн. (10.05.2018р.). Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, які виникли на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2012 року, стало підставою, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, для звернення до суду із вимогою про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних за незаконне користування коштами. Ухвалою від 20 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судові засідання повторно не з'явився, відзив не подав, про причини не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд зі згоди представника позивача, обумовленою у заяві від 31.10.2018, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямч.1 ст.280 ЦПК Україниз урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Згідно з ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши зібрані докази, постановляючи заочне рішення, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 жовтня 2012 року Сихівським районним судом м. Львова ухвалено рішення за наслідками розгляду справи № 2-2359/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Вказаним рішенням вирішено поділити спільне майно подружжя - автомобіль марки «Ніссан «НОТЕ», залишивши автомобіль у користуванні [PERSON] та присудивши на користь [PERSON] грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі Ѕ середньої ринкової вартості автомобіля в сумі 48 573, 50 грн. На підставі вказаного рішення Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 2-2359/11 від 29 березня 2013 року, який позивачкою предявлено до примусового виконання у Сихівський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Згідно відповіді Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області вих. № В 6/23521 від 02 липня 2018 року, вбачається, що в ході виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2359/11 від 29 березня 2013 року Сихівського районного суду м. Львова про поділ спільного майна подружжя на користь [PERSON] присудити грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі Ѕ середньої ринкової вартості автомобіля марки «Ніссан « НОТЕ» в сумі 48 573, 50 грн., заборгованість частково боржником погашена в розмірі 2090, 91 грн. та перерахована стягувачу за вказаними банківськими реквізитами, що підтверджується платіжним дорученням № 1022 від 10.05.2018р. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Аналізуючи вищеописане, суд приходить до висновку, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов'язання, у звязку зі стягненням компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності подружжя, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом Україниу постанові від 06 липня 2016 року (справа № 6-1946 цс 15). Враховуючи вищенаведене, неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, які виникли на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2012 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 18 187, 66 грн. та три відсотки річних у розмірі 4 358, 89 грн. Відповідно до ч.6 ст141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 509, 525 ЦК України,

Outcome: approved