Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що її колишньому чоловіку [PERSON] на склад сім'ї з трьох осіб була надана у користування окрема трикімнатна квартира [ADDRESS], в яку останній та члени його сім'ї вселилися на підставі ордеру № 42, виданого Гвардійською КЕЧ району 14.04.2005 року. З відповідачем з 10.10.1997 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 14.10.2013 року відповідач зібрав всі свої речі та виїхав з квартири і до цього часу в квартирі не з'являвся, з дитиною не спілкується, квартирою не цікавиться. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2014 року шлюб між ними розірвано. Отже відповідач не проживає в спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, фактично втратив інтерес до квартири, а позивач самостійно несе всі витрати на її утримання. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та членам його сім'ї - дружині [PERSON], донькі [PERSON], [INFO], Гвардійською КЕЧ району видано ордер № 42 від 14.04.2005 року на право вселення та проживання в трикімнатній квартирі [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7-9). Згідно довідки № 711 Будинкоуправління № 1 Гвардійської КЕЧ району від 08.04.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою[ADDRESS] (а.с. 3). Також, відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи від 01.07.2015 року, [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до наймодавця із заявою про продовження строку його відсутності в спірній квартирі з поважних причин понад шість місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом досліджено акт від 30.03.2015 року, складений комісією Будинкоуправління № 1 Гвардійської КЕЧ району, згідно якого в спірній квартирі відповідач [PERSON] не проживає з жовтня 2013 року (а.с.6). Отже, як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні з жовтня 2013 року, тобто більше вісімнадцяти місяців, за продовженням строку своєї тимчасової відсутності не звертався, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання. Тому позов суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 гривень, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved