Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 серпня 2016 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу [INFO] року у них народився син [PERSON]. [PERSON], за виключенням першого року подружнього життя, не проявляє уваги до неї, як до своєї дружини, а після народження дитини і до сина [PERSON], що в подальшому призвело до спільної втрати почуття любові і поваги один до одного та припинення подружніх відносин. Непорозуміння на ґрунті різних поглядів на сімейне життя призводять до постійних сварок між ними. На даний час між ними припинено і не ведеться спільне господарство. Після народження дитини вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому єдиним її доходом є соціальна допомога. Навпаки, відповідач працює, отримує заробітну плату, тобто має змогу надавати допомогу, але участі в матеріальному утриманні малолітньої дитини не приймає, дитина перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку (ст.181 СК України). Також відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені частинами 2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вона ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 869грн., що в теперішній час зовсім недостатньо для свого існування та ще й утримання дитини. Відповідач працює на ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб», отримує заробітну платню у розмірі, приблизно 6000 грн., і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття сина, які край необхідні для його існування і становлення, та на її утримання. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав та просила їх задовольнити, додатково пояснивши, що відповідач на цей час звільнився з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», працює без укладання трудового договору. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Судом встановлено, що 20 серпня 2016 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №769 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Син [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач як батько дитини, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Згідно з ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, працює, інших утриманців не має. Оскільки дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України - матеріального становища відповідача, який є особою працездатного віку, матеріального становища дитини, яка перебуває на утриманні матері, яка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач не працює, здійснює догляд за сином до досягнення ним трьох років, відповідач є особою працездатного віку і може надавати допомогу на утримання дружини. З врахуванням викладеного, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання позивача [PERSON] в розмірі 1/7 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] року, починаючи стягнення з 06 липня 2018 року. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 704грн. 80коп. судового збору.

Outcome: partial