Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася з позовом до Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. Мотивує свій позов тим, що 29 квітня 2018 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,3573га, що розташована на території Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області, надана для ведення особистого селянського господарства, державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 013263, виданий 20.02.2003 року. Позивач являється спадкоємицею за заповітом, інших спадкоємців окрім неї не має. 07 червня 2017 року покійною [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області за реєстровим номером 9, за яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповідала [PERSON]. У встановлений законом термін та порядок, вона звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON], їй було відмовлено у звязку з тим, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 013263 виданого 20.02.2003 року Томашівською сільською радою Уманського району Черкаської області машинописним способом було забите імя власника «Афія» та таким же способом опечатане «Агафія». Нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що на державному акті є закреслення та виправлення, що є порушенням п. 2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку…». Згідно нотаріальних інструкцій, неможливо виконати нотаріальні дії, коли в правовстановлюючих документах зроблені виправлення, що й стало підставою для звернення до суду. Позивач просить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю площею 3,3573га, що розташована на території Томашівської сільської ради Уманського району, Черкаської області, надана для ведення особистого селянського господарства, серії І-ЧР № 013263 виданий 20.02.2003 року, Томашівською сільською радою. Просить визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 3,3573га, що розташована на території Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області, надана для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 013263 виданий 20.02.2003 року Томашівською сільською радою, що належить покійній, [PERSON], яка померла 29 квітня 2018 року. Позивач в підготовче засідання не зявилася, попередньо надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в підготовче засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа\~\~ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України, - з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для позивача важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно свідоцтва про смерть серія І-СР № 323557 [PERSON] померла 29 квітня 2018 року (а.с. 9). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2019 року, приватний нотаріус Уманської районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] відмовив гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,3573га, що розташована на території Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області, що залишилася після смерті гр.[PERSON], яка померла 29.04.2018 року, надану для ведення особистого селянського господарства, в звязку з тим, що на державному акті є виправлення, що є порушенням п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 за № 43 (а.с.11). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЧР № 013263, [PERSON], яка мешкає Уманський район с. Томашівка, на підставі рішення Томашівської сільської Ради народних депутатів №2/6 від 20.06.2002 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,3573га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Томашівської сільської ради. Землю передано для ведення особистого селянського господарства (а.с12). Як вбачається з заповіту, складеного 07.06.2017р. [PERSON], належну їй на праві особистої власності земельну ділянку (пай) розміром 3,3573га відповідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ЧР №013263, наданої їй для ведення особистого селянського господарства, яка розміщена в адміністративних межах Томашівської сільської ради, та все належне їй майно, що буде належати їй на день її смерті і все те, на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідки №67/02-54 від 04.03.2019р. виданої старостинським округом с. Томашівка Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області про те, що дійсно [PERSON], 04.03.1926р.н., що померла 29.04.2018 року, 20 лютого 2003 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЧР №013263 Томашівською сільською радою Уманського району на підставі рішення Томашівської сільської ради №2/6 від 20.06.2002 року, яка розташована на території Томашівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Цей державний акт складено у двох примірниках, з який перший видано гр.[PERSON], другий зберігається в Томашівській сільській раді. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №226. При видачі державного акту було допущено помилку, а саме: було записано неправильно імя [PERSON] замість правильного [PERSON] (а.с.15). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в розясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими субєктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту належності документу та визнання права власності на спадкове майно в контексті положень ст.ст. 76-80 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved