Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що 02 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що їм не вдалося створити дружню родину. Спільне життя не склалося у зв'язку із тим, що останнім часом їхні відносини істотно погіршилися, вони перестали знаходити взаєморозуміння з питань, які виникали у їхньому спільному житті. Також позивач вказує, що шлюбні відносини між ними фактично і остаточно припинені з грудня 2016 року, спільне господарство з цього ж часу не ведеться і ніяких сімейних стосунків вони не підтримують. Шлюб існує формально. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, строк для примирення просить не надавати, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Крім цього просить після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим судом вирішено розглянути справу у відсутності сторін по справі та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 02 лютого 2013 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області зроблено відповідний актовий запис № 08 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду заяві просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved