Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому в остаточних вимогах просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики від 27 липня 2012 року у сумі 75 687 гривень 90 копійок у зв'язку зі зміною валютного курсу, три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання за період з 23 листопада 2013 року по 15 червня 2015 року у розмірі 5418 гривень 26 копійок, проценти за договором позики у розмірі облікової ставки НБУ за період з 23 листопада 2013 року по 15 червня 2015 року у сумі 25625 гривень 83 копійки, а також судовий збір, сплачений позивачем при пред'явленні позову у сумі 1067 гривень 32 копійки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 27 липня 2012 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримала позику у розмірі 5000 доларів США, які зобов'язалася повернути в строк до 28 вересня 2012 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2014 року з відповідача на її користь було стягнуто борг у сумі 39965 гривень, три відсотки річних у сумі 3303 гривень 41 копійка. Рішення набрало законної сили, але відповідачем до теперішнього часу не виконано. Позивач зазначила, що з моменту ухвалення рішення про стягнення боргу за договором позики до моменту звернення із цим позовом до суду офіційний курс гривні до долару США змінився та складає 2313,0580 гривень за 100 доларів США. Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинна повернути різницю між сумою 5000 доларів США, вираженою в еквіваленті станом на 06 лютого 2015 року у розмірі 115652гривень 90 копійок та сумою, стягнутою за рішенням суду у розмірі 39 965 гривень. Крім того, оскільки до теперішнього часу заборгованість за договором позики фактично не повернуто, позивач просить стягнути з відповідача на її користь три проценти річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання з 23 листопада 2013 року по 15 червня 2015 року, а саме за 570 днів у сумі 5418 гривень 26 копійок. Також, позивач зазначає, що вона має право отримати проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного Банку України, яка з 13 серпня 2013 року становить 6,5 % річних, з 15 квітня 2014 року - 9% річних, з 17 липня 2014 року - 12,5%, з 13 листопада 2014 року - 14,00 %, з 06 лютого 2015 року - 19,5 % річних, з 04 березня 2015 року - 30,00 % річних. Враховуючи час прострочення виконання зобов'язання - з 23 листопада 2013 року по 15 червня 2015 року, облікова ставка в сумі складає 25 625гривень 83 копійки. У судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 27 липня 2012 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала від позивача позику у сумі 5000 доларів США, що на день укладення договору становило 39965 гривень, при цьому зобов'язалася повернути вказану суму через два місяці, тобто у строк до 28 вересня 2012 року. На підтвердження укладеного договору відповідачем було складено розписку. В обумовлений договором строк відповідач грошове зобов'язання не виконала, суму позики не повернула. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто борг за договором позики у розмірі 39965 гривень, три процента річних станом на 22 листопада 2013 року у розмірі 1382 гривень 90 копійок, проценти за користування позикою, розмір яких визначено на рівні облікової ставки НБУ станом на 22 листопада 2013 року у розмірі 3303 гривень 41 копійка. Рішення набрало законної сили. Як встановлено у ході судового розгляду справи до часу звернення позивача із даним позовом до суду вищезазначене рішення відповідачем не було виконано. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язується сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. При цьому, інфляційні нарахування на суму боргу та сплата трьох процентів річних, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності, не мають характеру штрафних санкцій та є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації від знецінення грошових коштів та за користування коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України. Враховуючи те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України. Крім того, розраховуючи суму трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, суд виходить з даних Національного Банку України про офіційний курс іноземних валют по відношенню до гривні станом на 30 червня 2015 року, що становить 2100 гривень за 100 доларів США. Обчислюючи строк невиконання грошового зобов'язання за договором позики, суд враховує ту обставину, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики, яка утворилася станом на 22 листопада 2013 року. Таким чином, станом на 15 червня 2015 року термін прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики складає 570 днів. При таких обставинах, сума невиконаного грошового зобов'язання станом на 15 червня 2015 року складає 105000 гривень (2100 х 500 = 105000), а 3% річних за 570 днів складає 4919,17 гривень (105000 х 0,03 : 365 х 570 = 4919,17 гривень) Суд також задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором позики від 27 липня 2012 року на рівні облікової ставки НБУ з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Розрахунок процентів на рівні облікової ставки суд проводить по формулі - сума простроченого грошового зобов'язання х облікова ставка НБУ : 365 х кількість днів прострочення. Національним Банком України встановлено наступний розмір облікової ставки: з 13.08.2013 року - 6,5% річних, з 15.04.2014 року - 9,5 % річних, з 17.07.2014 року - 12,5 % річних, 13.11.2014 року - 14,00 % річних, з 06.02.2015 року - 19,5 % річних, 04.03.2015 року - 30 % річних. За період часу з 23 листопада 2013 року по 14 квітня 2014 року включно облікова ставка прострочена на 143 дні та становить 2673,90 гривень; За період часу з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року включно облікова ставка прострочена на 93 дні та становить 2541,57 гривень; За період часу з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року облікова ставка прострочена на 119 днів та становить 4279,11 гривень; За період часу з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року включно облікова ставка прострочена на 85 днів та становить 3423,29 гривень; За період часу з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року включно облікова ставка прострочена на 26 днів та становить 1458,49 гривень; За період часу з 04 березня 2015 року по 15 червня 2015 року включно облікова ставка прострочена на 104 днів та становить 8975,34 гривень; Таким чином, сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 28270,89 гривень, з яких: 4 919,18 гривень - три проценти річних від простроченої суми за порушення грошового зобов'язання, 23351,71 гривень - проценти за договором позики від 27 липня 2012 року. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми боргу за договором позики від 27 липня 2012 року в розмірі 75 687 грн. 90 коп. у зв'язку із зміною валютного курсу, з огляду на наступне. Згідно до ст.ст. 524. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При вирішенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2014 року заборгованості за договором позики, укладеного в іноземній валюті, судом визначена сума грошового еквіваленту 5000 доларів США, яка підлягає сплаті відповідачем на користь позивача у гривнях в розмірі 39 965 грн. Фактично вимога позивача про стягнення 75 685 грн. 90 коп. у зв'язку із зміною валютного курсу стосується збільшення грошової суми, присудженої заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2014 року. Проте можливість перегляду присудженої до стягнення суми судовим рішенням, яке набрало законної сили, у зв'язку із зміною валютного курсу чинним законодавством не передбачена. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 282,70 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial