Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень щомісячно, [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно та [PERSON], 26 січня 2015 року в розмірі 1000 гривні щомісячно. На обґрунтування позову посилається на те, що 18 червня 2011 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №04 від 18 червня 2011 року. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] Данііла, [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб вони не розірвали, але з 06 вересня 2016 року вона з дітьми проживає окремо від відповідача. Матеріально відповідач їй та їхнім дітям за власним бажанням майже не допомагає. Вона на даний час не працевлаштована, її місячний дохід складає 3929 гривень 16 копійок, а половина виплат йде на оплату орендованого житла та сплату комунальних послуг. Позивач вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у розмірі: на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень щомісячно, [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно та [PERSON], 26 січня 2015 року в розмірі 1000 гривні щомісячно буде забезпечуватися їхня рівність при несенні обовязку утримувати їхніх спільних дітей, оскільки відповідач працездатний, його стан здоровя дозволяє працювати, на його утриманні ніхто не перебуває, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що з відповідачем вони не проживають з вересня 2016 року, але шлюб не розірвали до цього часу. З червня 2017 року відповідач почав давати позивачці на утримання дітей всього по 600 гривень на місяць, а в лютому 2018 року дав 1000 гривень на ліки. На дні народження дітям дарує подарунки, відвідує їх один раз на місяць, привозить фрукти. Однак позивачка вважає, що такого утримання дітей не достатньо з боку відповідача, а тому просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши що згоден сплачувати 50 відсотків від свого доходу, який становить 5400 гривень на місяць, тобто згоден сплачувати по 2700 гривень на місяць на утримання дітей. Він проживає один, батьки проживають окремо, батько інвалід, а мати без роботи. Просив врахувати дані обставини під час вирішення питання про розмір аліментів. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії 1-КИ №349880, І-КИ №520360, І-КИ №520361, батьком малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8,9) є відповідач [PERSON]. Згідно довідки Партизанської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №31 від 15 січня 2018 року, спільні діти сторін проживають з позивачкою (а.с.10), яка отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї, яка з 01 грудня 2017 року по 30 квітня 2018 року встановлена в розмірі 3 929 гривень 16 копійок (а.с.12). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці надає у незначному розмірі, не регулярно, хоча зобовязаний це робити, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дітей є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, матеріальне становище позивачки, стан здоровя як відповідача, так і дітей, їх вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2018 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1492 гривні, на одну особу віком від 6 років до 18 років 1860 гривень, а права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому суд вважає, що як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень 00 копійок щомісячно, аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 850 гривень 00 копійок щомісячно, аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 850 гривень 00 копійок щомісячно, що приблизно буде дорівнювати 1/2 частині прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік». Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано. При цьому суд при визначення роз0міру аліментів на дітей не приймає до уваги наявність батька-інваліда відповідач та непрацюючої матері, оскільки відповідач не надав суду доказів, як4і б підтверджували дані обставини, а визначений судом розмір аліментів практично дорівнює мінімальному розміру, визначеному законом. Крім цього, у звязку із частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.\~ На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial