Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про те, що на комісію райдержадміністрації з питань захисту прав дитини звернулася [PERSON], мати малолітньої [PERSON], [INFO], із заявою про позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO], як такого, що злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки. Всі питання виховання малолітньої вирішуються [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері, додатково займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях. Ці заняття потрібні малолітній, вона відвідує кожний предмет із задоволенням. Для розвитку доньки [PERSON] прикладає всі свої зусилля та можливості. Батько [PERSON] зареєстрований та проживає у с. Гродзево Уманського району Черкаської області починаючи з 2009 року, проживає окремо в іншому селі та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Практично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, що виражається, зокрема, у тому, що він не бере участі у вихованні та утриманні доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд і лікування, не дає кошти на її утримання та оздоровлення. Крім того, заперечує проти виїзду дитини, як до родичів в Російську Федерацію, так і на оздоровлення за кордон, чим порушує права та свободи вільного волевиявлення та пересування. Із пояснень [PERSON] встановлено, що з моменту розлучення із колишньою дружиною, він не спілкується і з їх спільною донькою [PERSON], через негативні стосунки із колишньою дружиною. А тому не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Крім того, службою у справах дітей проведено бесіду з малолітньою [PERSON] з метою з'ясування її ставлення до батька, з якої встановлено, що [PERSON] не спілкується з донькою взагалі, чим порушує її нормальне самоусвідомлення, не телефонує їй, не вітає з днем народження. Крім того, малолітня не хоче спілкуватися із батьком, фактично не пам'ятає його. Проживає разом із мамою, [PERSON] та вітчимом, [PERSON], якого називає «татом», любить його, а тому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Довідками навчального закладу, поясненнями малолітньої [PERSON], її матері [PERSON], та їх сусідів, підтверджується факт злісного невиконання батьком [PERSON] батьківських обов'язків. Крім того, жодного разу з 2009 року відповідач навіть не поцікавився за які кошти виховується дитина. [PERSON] не сплачує аліменти. Станом на 01.06.2017 року по сплаті аліментів становить 40 тисяч гривень. Відповідач є злісним неплатником. На засіданні комісії Уманської райдержадміністрації з питань захисту прав дитини батько, [PERSON], тричі не з'являвся, чим підтвердив свою байдужість дол. життя малолітньої доньки. Тому комісією з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, прийнято рішення № 5-2017 від 21.11.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] та підготовлено висновок органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації. Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON], [INFO], батьківських праві відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Представник позивача органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації Черкаської області, вона ж представник третьої особи служби у справах дітей Уманської райдержадміністрації [PERSON] в судове засідання не з'явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, про причини своєї неявки суд не повідомляла. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процессу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Городецькою сільською радою Уманського району Черкаської області, батьками [PERSON], [INFO], є: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON], актовий запис № 5. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, шлюб між [PERSON], та [PERSON], розірвано. Актовий запис № 59 від 26 травня 2009 року. Прізвища після розірвання шлюбу присвоєно: йому - не змінено, їй - [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 22 лютого 2014 року, актовий запис № 66. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. У відповідності до розрахунку по виконавчому провадженню № 13883916, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], станом на 01.06.2017 року становить 38838,49 грн. На адресу боржника [PERSON] та стягувача [PERSON] вказаний розрахунок був направлений та при цьому сторонам було роз'яснено їх права та обов'язки. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 07 серпня 2017 року, комісією у складі: сільського голови, секретаря сільської ради, спеціаліста-землевпорядника, завідуючої ФАПу, було проведено перевірку умов проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в ході якої встановлено, що матеріальний стан сім'ї добрий, будинок знаходиться у хорошому стані, в будинку підтримується чистота та порядок, дитина має місце для сну, підготовки домашнього завдання, одяг, іграшки, книги тощо. Мати приділяє достатню увагу вихованню дитини та належно виконує свої батьківські обов'язки. Згідно довідки Підгірцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Обухівської районної ради Київської області від 20.06.2017 року № 69, [PERSON], [INFO], навчається у вказаній шкоді з 01.09.2015 року. Батько, [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], протягом усього часу навчання дитини не приймає участі у її виховання, жожного разу не був присутнім на батьківських зборах. Згідно письмових пояснень [PERSON], [PERSON] та [PERSON], батько останньої - [PERSON] взагалі не займається вихованням та утриманням дочки, не цікавиться її життям та не виконує своїх батьківських обов'язків (а.с. 14, 15, 16). Такі ж письмові пояснення надані сусідами подружжя (а.с. 17, 18, 19). Згідно висновку органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації, складеного 21.11.2017 р. № 5-2017, діючи в інтересах малолітньої [PERSON], вбачають за доцільне порушити клопотання перед Уманським міськрайонним судом про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимога ст. 150 СК України. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов'язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, що виражається у відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкується, турботи та уваги до неї не проявляє. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України. У зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved