Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 20.09.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 500. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.09.2008 між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з перших років спільного життя у шлюбі вони з відповідачем перестали знаходити спільну мову, погляди на життя зазнали значних розбіжностей. Після народження доньки, вона самостійно матеріально утримувала свою доньку, у звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Протягом останнього часу, з причин постійних погроз, пригнічення та побиття, спільне життя з відповідачем стало неможливим. Сварки з побиттям постійно спостерігає їх малолітня донька, що негативно впливає на її психіку, погляди на життя, формування її світогляду щодо взаємовідносин у родині між чоловіком та жінкою. Шлюб розриває з тієї причини, що почуття взаємоповаги, довіри, розуміння та любові один до одного безповоротно втрачені. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр», причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 20.09.2008 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 080608, виданим 20.09.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, про що складено відповідний актовий запис за № 500. Сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим 01.12.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 769. Згідно позову, малолітня [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати з матірю [PERSON] Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 23.09.2011 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку й іншого доходу, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на одну дитину, починаючи з 08.09.2011 і до повноліття дитини. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У чинність ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття взаємоповаги, довіри, розуміння та любові один до одного, зважаючи, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, а також зважаючи на те, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду.

Outcome: approved