Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 6 741 (шість тисяч сімсот сорок один) гривень 77 копійок та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення експертної оцінки та судового збору у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.02.2017 року близько 18-00 години у м. Дніпрі по вул. Харківській, біля будинку № 7а, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при виконанні маневру «рух заднім ходом» не переконавшись, що це буде безпечним, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 08.08.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 17 жовтня 2017 року. 17.10.2017 року в судове засідання з'явилась позивач, відповідач не з'явилась, на адресу суду повернувся поштовий конверт із зазначенням «адресат по даному не проживает». У зв'язку з неналежним повідомленням відповідача, судовий розгляд справи відкладений на 18.01.2018 року. Ухвалою від 18.01.2018 року ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, сторонам надано час на подання заяв по суті справи. Ухвала суду від 18.01.2018 року направлена на адресу сторін. Позивачем ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного провадження отримана 07.02.2018 року, від відповідача на адресу суду повернувся конверт із зазначенням «за истечением срока хранения». Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Вимоги щодо строку розгляду справи не кореспондуються з положеннями ст. 278 ЦПК України, яка встановлює строки подання заяв сторін по суті справи, які, в свою чергу, залежать від часу отримання ухвали про відкриття провадження, надісланої рекомендованим листом з повідомленням учасникам справи, згідно ч. 11 ст. 272 ЦПК України, часу отримання заяв сторін по суті справи, які ними надсилаються в порядку ч. 4 ст.178, ч. 3 ст. 179, ч. 3 ст. 180, ч. 3 ст. 181 ЦПК України іншим учасникам справи. В цей же час, суд не може обмежити право сторін на подання заяви по суті справи лише з підстави спливу строку, передбаченого ст. 275 ЦПК України, якщо ухвалу про відкриття спрощеного провадження, заяву по суті справи іншої сторони, отримано такою стороною з поважних причин за межами цього строку, оскільки це призведе до порушення процесуального права. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення №200/3106/17, [PERSON] визнано винною у скоєнні ДТП, яке сталося 11.02.2017 року близько 18-00 години у м. Дніпрі по вул. Харківській, біля будинку № 7а, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконалася, у безпеці та не звернулась за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], за що [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП. У відповідності до висновку експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №4711 від 31.05.2017 року, складеного експертом-автотоварознавцем - [PERSON] матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 11 244 (одинадцять тисяч двісті сорок чотири) гривень 37 копійок. Вартість висновку складає 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок. Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду України зробленого під час розгляду справи № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Із системного аналізу вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по справі є [PERSON], яка на правових підставах володіла транспортним засобом та безпосередньо діями якої заподіяно шкоду позивачу. Матеріали справи свідчать, що 13.05.2017 року позивачу на картку «ПриватБанку» зараховано страхове відшкодування у розмірі 4502,60 грн. Іншу частину завданої шкоди відповідач в добровільному порядку не сплатив. З огляду на такі обставини суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6 741 (шість тисяч сімсот сорок один) гривень 77 копійок, кошторис автоекспертного дослідження у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved