Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 08.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 1319. В даному шлюбі у сторін народилися: донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з батьками позивача та син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Діти знаходяться на вихованні та утриманні позивача. Відповідач допомогу в утриманні дітей не надає. Позивач перебуває у декретній відпустці. ЇЇ дохід складається виключно з виплати державної соціальної допомоги та незначної допомоги її батьків. Позивач вказала на те, що відповідач здоровий та працездатний , зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, в звязку з цим просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, суду подала заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 08.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 1319 (а.с.2). Згідно копій свідоцтв про народження, сторони по справі є батьками неповнолітніх: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Сторони разом не проживають, діти знаходяться на утрианні матері. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини, слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2017 рік прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, щомісячно, та до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15 червня 2017 року, що забезпечить належне утримання дітей за передбаченим законом прожитковим мінімумом. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved