Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір банківського вкладу від 20 листопада 2014 року № 300131/135367/7-14 «[PERSON] гроші» на 07 місяців у національній валюті на суму 18000 грн. Договір був укладений на строк до 20 червня 2015 року. Після уточнення позовних вимог (а.с.52-55) позивач зазначає, що 09 листопада 2015 року [PERSON] була повернута сума вкладу та відсотки у загальному розмірі 18484 грн. Однак, у зв'язку з несвоєчасним поверненням грошових коштів, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь штрафні санкції (0,5 % за кожен день прострочення) у сумі 11700,00 грн., відсотки за користування кредитом за період з липня по листопад 2015 року 1870,64 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 5000,00 грн., витрати на поштові відправлення 77,00 грн., всього 18647,64 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.67-69), свого представника до суду не направив. Третя особа уповноважена особа ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не зявилася, представника не направила. Про дату та час розгляду справи третя особа була повідомлена шляхом направлення поштової кореспонденції (а.с.70-71) та електронною поштою (а.с.63-64). Судом установлено, що 20 листопада 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір-заява № 300131/135367/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «[PERSON] гроші» на 7 місяців в національній валюті. Відповідно до умов договору банк приймає від позивача вклад у сумі 18000,00 грн. на строк з 20 листопада 2014 року по 20 червня 2015 року, протягом строку вкладу нараховує відсотки за ставкою 25 % річних (а.с.6). В цей же день, 20 листопада 2014 року, [PERSON] внесла на рахунок в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму 18000,00 грн. з посиланням на реквізити вищевказаного договору (а.с.7). На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612«Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора, визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит», призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження ліквідатора, визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до ч. ч. ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Крім того, згідно з п. п. 1-3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 3-217гс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» сум штрафних санкцій, відсотків за користування кредитом слід відмовити. Оскільки позивач, відповідно до норм ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, його відшкодування згідно з положенням ст. 88 ЦПК України покладається на Державний бюджет України. Крім того, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, не підлягають відшкодуванню позивачеві також витрати на правову допомогу та інші судові витрати.

Outcome: dismissed