Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона з 15 червня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON],- відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, не спілкуються, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання не надає, він є працездатним, офіційно ніде не працює, однак має нерегулярний мінливий заробіток, оскільки до припинення шлюбних відносин він виїжджав на заробітки до Російської Федерації та до м. Київ, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та по 500 грн. щомісячно на своє утримання, до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалося. Враховуючи зазначене, зі згоди позивача відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно приписів ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Із фотокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15.06.2013 виконкомом Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області, вбачається, що 15.06.2013 між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.3). Судом встановлено, що дійсно, [PERSON], позивач по справі, має на утриманні малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконкому Мазівської сільської рад Путивльського району Сумської області (а.с. 7). Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого виконкомом Мазівської сільської рад Путивльського району Сумської області 11.01.2014 (а.с.4). Проаналізувавши вищевикладені докази, які в суду сумніву не викликають і враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина - [PERSON] та матері його дитини - [PERSON], хоча зобов'язаний і має таку можливість, а також враховуючи те, що позивач наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі, а саме по 700 грн. на сина та по 500 на своє утримання кожний місяць, вказаний позивачем розмір аліментів відповідає вимогам закону, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно, на утримання його неповнолітньої дитини, і до досягнення дитиною повноліття та по 500 грн. щомісячно на утримання позивача, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved