Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 14.07.2014 року Виконавчим комітетом Степківської сілської ради Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 05. Сторон мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що шлюбні відносини між ними не склалися через несумісність характерів і взаємного непорозуміння, а тому вважає, що примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу просила не змінювати прізвище та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відстуність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимонги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК україни фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу черезвідсутність учасників справи не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 14.07.2014 року Виконавчим комітетом Степківської сілської ради Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 05, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 102455. Шлюбні стосунки припинені через через несумісність характерів і взаємного непорозуміння. Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ФП № 230325, виданого 20.07.2015 року, згідно якого сторони по справі є батьками дитини. Майновий спір будуть вирішувати в окремому порядку. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх малолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Враховуючи ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підгтовчому засіданні оскільки відповідач визнав позов повністю. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору за клопотанням позивача у відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved