Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 04.08.2007 року по 09.10.2014 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. З лютого 2014 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Батько дитини не цікавиться її життям, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Дитині вже сім років, вона про батька не згадує та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за останні роки жодного разу його не бачила. Відповідач знаходиться у карному розшуку у зв'язку зі скоєнням тяжкого злочину, однак не позбавлений можливості відвідувати дитину, знає де вони проживають. Позивач зазначила, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні дитини з батьком, однак його ухилення від спілкування з дитиною та її утримання, свідчить про його свідоме, вольове небажання брати участь у виховані дитини. В судове засідання позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання надала заяву, відповідно якої не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 09.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно довідки №2451 від 21.10.2016 року, виданої КП «Жилсерсіс-5» ДМР, дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно характеристики КЗО «Середня загальноосвітня школа №21» ДМР від 04.10.2016 року, [PERSON] є ученицею другого класу, за час навчання батько дитини школу не відвідував. Відповідно довідки Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.09.2016 року, [PERSON], [INFO], на підставі ухвали суду від 16.09.2016 року оголошений у розшук за скоєння тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, місцезнаходження [PERSON] невідоме. Висновком Шевченківської районної у м.Дніпрі ради від 11.10.2016 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що батько дитини не опікується її фізичним та духовним розвитком, навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною взагалі і, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позові віднайшли своє повне підтвердження, у зв'язку з чим, за обґрунтованістю позовних вимог, позов належить задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved