Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КП «[PERSON] МБТІ», Бахмацької міської ради Чернігівської області про визнання права власності на квартиру з самочинного добудованою прибудовою, які залишилися після смерті її бабусі [PERSON] і знаходяться в м.Бахмачі Чернігівської області, по вул. Тиницькій, 42/3, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину після смерті бабусі, але не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса, оскільки за життя спадкодавицею було самочинно збудовано прибудову, що зумовило зміну площі квартири і документи, що підтверджують дану зміну відсутні. Вказані обставини змусили [PERSON] звернутися до суду з даним позовом, у якому вона просить визнати за нею право власності на спірну нерухомість з самочинно добудованою прибудовою, які знаходяться в м.Бахмачі Чернігівської області, по вул.Тиницькій,42/3 та зобов»язати КП «[PERSON] МБТІ» зареєструвати за нею право власності. Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.12.2017 року до участі у справі в якості третьої особи була залучена [PERSON] Учасники провадження в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач свої вимоги підтримує, просить їх задовольнити; представник відповідача Бахмацької міської ради заперечень проти позову до суду не направив; представник КП «[PERSON] МБТІ» надіслав на позов письмові заперечення, вважає, що КП «[PERSON] МБТІ» не може бути відповідачем у даній справі, оскільки не порушувало прав позивача і не має відношення до визнання права власності на нерухомість; третя особа проти позову не заперечує. Судом, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 15.10.2010 року померла бабуся позивача [PERSON] (а.с.8, 21-23). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу [PERSON] від 04.12.2017 року № 01-16/529 спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] була відкрита 12.05.2011 року за заявою про прийняття спадщин [PERSON]; інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с.31). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 2461 від 24.01.1994 року [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Тиницькій, 42/3 (а.с.20). Згідно з довідкою Прилуцького МБТІ від 04.10.2017 року право власності на об»єкт нерухомості, розташований в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Тиницькій,42/3 станом на 31.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 24.01.1994 року. Самочинно збудовано прибудову а'''-1 (а.с.10). Згідно зі звітом № 24 про проведення технічного обстеження, затвердженого експертом по технічному обстеженню 20.10.2017 року, прибудова а-1 [ADDRESS] відповідає вимогам надійної і безпечної експлуатації (а.с.5-7). Відповідно до повідомлення Бахмацької міської ради від 31.10.2017 року № 03-20/2491, місце розташування будівлі (добудови) в м.Бахмач Чернігівської області, по вул. Тиницькій, 42/3 не суперечить вимогам державних будівельних норм (а.с.12). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Таким чином, позивач прийняла спадщину після смерті своєї покійної бабусі, проте, нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у виді квартири, розташованої в м.Бахмач, по вул.Тиницькій,42/3 з огляду на наявність самочинного будівництва (а.с.11). Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4 Постанови від 30 березня 2012 року № 6 „Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) роз'яснено, що право власності у порядку, передбаченому ч.3 ст. 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судом встановлено, що самочинне будівництво відповідає вимогам надійної і безпечної експлуатації та не порушує права інших осіб. Згідно з п. 9. Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст.26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, ч.1ст.3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Згідно з п.12 вищевказаної Постанови, у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч.2 ст. 376 ЦК). Згідно із ст.ст.15, 16, 20 ЦК України та ст.ст. 3, 4 ЦПК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, відповідачем у даній справі може бути особа, яка оспорює, або не визнає право власності позивача. Визначене позивачем в якості відповідача [PERSON] МБТІ здійснює лише реєстрацію прав власності на нерухоме майно і не може бути відповідачем щодо вимог позивача про визнання права власності, оскільки не здійснило реєстрації права власності позивача з підстав ненадання належних документів, а не з підстав невизнання її права власності. Таким чином порушене право позивача підлягає захисту і відновленню шляхом визнання за нею права власності на спірну нерухомість. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», ст.ст. 15, 16, 20, 316, 317, 376 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved