Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради, покликаючись на те, що [PERSON] до Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів подано заяву про розгляд питання про погодження межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] від т. А-Г та [ADDRESS] та долучено відповідні документи. 06 жовтня 2017 року нею подано заперечення. 24 листопада 2017 року комісією розглянуто заяву [PERSON] та погоджено межі, однак ні її, ні іншого співвласника комісія не повідомила про засідання. Крім того, між сторонами не було досягнуто згоди у вирішенні питання щодо погодження межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] від т. А-Г та [ADDRESS] , а тому комісія повинна була рекомендувати вирішити спір у судовому порядку, а не приймати рішення. Вважає, що рішення № 52 від 24 листопада 2017 року є незаконним, а тому просить його скасувати. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов заперечила, покликається на те, що позивачем не зазначено, які саме її права порушено відповідачами у зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення, не надано доказів, що її не було повідомлено про засідання комісії 24 листопада 2017 року. А також, вважає, що Львівською міською радою не приймалось рішення, яке підлягає оскарженню. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник Львівської міської ради у судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що рішення Узгоджувальної комісії Львівської міської ради не є рішенням органу місцевого самоврядування, а є підставою для прийняття такого рішення. Позивачем не вказано, яке саме її право порушено, оскарження протоколу комісії не передбачено нормами законодавства, а тому просить у задоволенні позову відмовити. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що рішенням узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради, оформленого протоколом № 52 від 24 листопада 2017 року, погоджено межі між земельними ділянками на [ADDRESS] , та [ADDRESS] ( межа від Г-А) відповідно до акту обстеження та показу меж земельної ділянки на [ADDRESS] від 2017 року та державного акту на право власності на земельну ділянку від 10 липня 2009 року серіі ЯЗ №308567 виданого гр. [PERSON] , [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,0700 га ( кадастровий номер 4610136300:02:001:0016) для обслуговування житлового будинку на [ADDRESS] . Відповідно до\~ ст. 1, 3 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Згідно з п.п. 4.1-4.3 Положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №298 від 17 березня 2016 року, земельні спори\~розглядаються на\~підставі заяви\~однієї зі\~сторін у\~місячний термін\~з дня\~подання заяви. Земельні спори\~розглядаються за\~участю зацікавлених\~сторін,\~які повинні\~бути завчасно\~повідомлені про\~час і\~місце розгляду\~спору.\~У разі\~відсутності на\~засіданні комісії\~однієї зі\~сторін спору\~при першому\~вирішенні питання\~і відсутності\~офіційної згоди\~відсутньої сторони\~на розгляд\~питання \~розгляд спору\~переноситься.\~Повторне відкладення\~розгляду спору\~може бути\~лише з\~поважних причин. Відсутність однієї зі сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляду та прийняття рішення. Однак, суд відхиляє твердження позивача про те, що їй не було відомо про дату засідання узгоджувальної комісії 24 листопада 2017 року, оскільки 06 жовтня 2017 року на засіданні узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів було повідомлено про наступну дату засідання комісії 24 листопада 2017 року, а позивачем [PERSON] на даному засіданні було подано заяву до даної комісії, що свідчить про її присутність на даному засіданні, а також, позивач сама ствердила, що її представник був присутній на даному засіданні узгоджувальної комісії. Згідно п. 6.2. положення, у разі недосягнення згоди у вирішенні спірного питання Узгоджувальна комісія може рекомендувати вирішити спір у судовому порядку. А тому, суд не бере до уваги твердження позивача, про те, що комісія повинна була рекомендувати вирішити спір у судовому порядку, а не приймати рішення, оскільки вищевказаним положенням не встановлено обов`язку рекомендувати вирішити спір у судовому порядку у випадку недосягнення згоди у вирішенні спірного питання, а таке є її правом. Крім того, відповідно до п. 1.5. даного положення, рішення узгоджувальної комісії є підставою для прийняття ухвали міської ради про затвердження документації із землеустрою. Внаслідок наведеного, а також вищевказаного Положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, узгоджувальна комісія діє як створений Львівською міською радою орган, і рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів у формі протоколу не є рішенням органу місцевого самоврядування в розумінні ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 152, ст. 158 ЗК України, та вказаний протокол не створює для сторін жодних правових наслідків з виникненням прав та обов`язків, таке рішення узгоджувальної комісії у формі протоколу є лише підставою для прийняття органом місцевого самоврядування ухвали. Відтак, покликання позивача [PERSON] та її представника на те, що оскаржуваним протоколом узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів порушуються права позивача як суміжного землевласника, унаслідок погодженої комісією межі між земельними ділянками на [ADDRESS] та [ADDRESS] є передчасними, оскільки рішення, яке б порушувало право позивача, як суміжного землевласника відповідачем Львівською міською радою не приймалось. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що розподіл судових витрат проводити не слід.

Outcome: dismissed