Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на утримання сина до досягнення повноліття аліменти у розмірі 1500 гривень, щомісячно. Мотивує свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому у шлюбі з 25 січня 1997 року по 15 грудня 2005 року. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що від народження син потребує значних витрат на утримання. Їй доводиться самій сплачувати кошти, необхідні для забезпечення нормального та повноцінного розвитку дитини, забезпечувати одягом, продуктами харчування, літературою та іграшками, оплачувати комунальні послуги за помешкання в якому проживають. Позивач зазначає, що відповідач не цікавиться проблемами виховання та утримання дитини, а тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в примусовому порядку у твердій грошовій сумі. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі по 1500 гривень щомісячно, з дня подачі позову до досягнення повноліття. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання відповідача. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 25 січня 1997 року по 15 грудня 2005 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва [PERSON] народився [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 1999 року квітня місяця 07 числа зроблено відповідний актовий запис за № 357. Батьком записаний [PERSON](а.с. 9). На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі, що пред'явлений до стягнення підлягають задоволенню повністю. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved