Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 червня 2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання дитини значно зросли. У неї змінилось матеріальне становище в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на продукти харчування, одяг та оплату комунальних послуг. Вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 500 гривень на ј частки від усіх його доходів. Вказує, що з часу прийняття рішення суду до діючого законодавства було внесено зміни, згідно яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та надано право одержувачу аліментів за рішенням суду змінювати спосіб стягнення аліментів. Враховуючи інтереси дитини, позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву вх. №6381 від 26.10.2020 р. про розгляд даної справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день та час першого судового засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження був повідомлений належним чином - судовою повісткою з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. На адресу суду повернувся лист з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №2400002573038 з відміткою «про вручення особисто» 12 жовтня 2020 року. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомили про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі обставини та визначені відносно них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, а саме із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). З копії довідки №1021 від 03.07.2020 року про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою реєстрації місця проживання батька, але за зареєстрованим місцем проживання з 04.04.2016 року по 03.07.2020 рік не проживає (а.с.5). З копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.06.2015 року справа №153/823/15 та копії виконавчого листа справа №153/828/15-ц від 30.06.2015 р. встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6, 8-9). З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище від 25.10.2013 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.06.2011 року (а.с.7). Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надавав коштів позивачеві на утримання їх спільного сина, Ямпільським районним судом Вінницької області було ухвалено рішення від 30 червня 2015 року, яким із відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Судом встановлено, що одержувач аліментів за рішенням суду має право змінювати спосіб стягнення аліментів, [PERSON] користуючись своїм правом звернулась до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів та просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч.2 ст.186 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приймаючи до уваги вимоги діючого законодавства, а також встановлені по справі обставини, розмір прожиткового мінімуму, який встановлений на даний час, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, права дитини на достатній життєвий рівень та внесені зміни до законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе позовні вимоги задоволити. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновкупро зміну способу стягнення аліментів та вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. Беручи до уваги, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved