Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх непов-нолітнього сина. Вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На теперішній час син проживає з матір'ю, відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. За вказаних обставин позивачка просила стягувати з від-повідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача на ут-римання сина, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка надала заяву, відповідно до змісту якої на позові наполягає, просила справу розглядати за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про поважність та причини неявки суд не повідомив. Письмових запе-речень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до записів в свідоцтві про народження [PERSON] народився [INFO] року його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 3). Згідно з довідкою, виданою Розо-Люксембурзькою сільською радою Каховського району Херсонської області від 12 квітня 2017 року за № 247, [PERSON] разом з сином прожива-ють за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнен-ня нею повноліття. Відповідач в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечення ді-тей. Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які ви-ховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фі-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Кон-венції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здо-ров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника алі-ментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окре-мих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стяг-нення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вбачає доведеною ту обставину, що відповідачка не виконує свого батьківського обов'язку по утриманню спільної із позивачем дитини, тому вимога про стягнення аліментів є правомірною. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позов-ної заяви до суду. Враховуючи вищенаведене та виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із пози-вачем, а також враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі - 1/4 частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з від-повідача на користь держави.

Outcome: approved