Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача Чернівецької міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно. Позивачі посилалися на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 1999 року, позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Дана квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» Дочірнім підприємством житлово-комунального управління ВАТ «Чернівцібуд». В 2003 році на квартиру під [ADDRESS] - свідоцтво про право власності на житло було втрачено, у зв'язку із чим подано оголошення в газету «Чернівці» від 20.08.2015 року про його втрату. З метою отримання дублікату свідоцтва, позивач [PERSON] звернулась в Департамент ЖКГ ЧМР, однак листом від 08.06.2017 року позивачу відмовлено у видачі дублікату свідоцтва та повідомлено, що архівні документи щодо передачі у власність громадянам квартири під [ADDRESS] ВАТ «Чернівцібуд» до органу приватизації житла міської ради не передавали. ВАТ «Чернівцібуд» ліквідовано без визначення правонаступника, а ЧКОБТІ повідомили, що дублікат правовстановлюючого документу на майно видається органом, який його видав або його правонаступником. В ЧКОБТІ інформація про правонаступника ВАТ «Чернівцібуд» відсутня. У зв'язку із неможливістю отримання дублікату правовстановлюючого документу на квартиру під [ADDRESS] позивач звернулась із заявою про його видачу до Чернівецької міської ради, однак Чернівецька міська рада листом повідомили, що вони та їх виконавчі органи не мають законних підстав для видачі дублікату втраченого свідоцтва про право власності на квартиру та запропоновано звернутися до суду. Крім цього, позивач в своїй позовній заяві вказує, що у квартирі було здійснено перепланування шляхом зняття віконно-дверного блоку, внаслідок чого площа кімнати збільшилась. На підставі викладеного, просили визнати за ними: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на квартиру під [ADDRESS], яка складається з 3-х кімнат, житловою площею 46.10 кв.м. та загальною площею 70, 10 кв.м. Позивачі [PERSON], яка представляє також позивача [PERSON], [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити повністю з підстав викладених в позові. Представник відповідача - Чернівецької міської ради Остафійчук Я.В. в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином, до суду надійшла письмова заява з проханням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачів та представників позивачів, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08 червня 1999 року належить на праві спільної сумісної власності квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва ( а.с.9). В 2003 році правовстановлюючий документ на квартиру під [ADDRESS] - свідоцтво про право власності на житло позивачами втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Чернівці» від 20.08.2015 року про його втрату (а.с.10). Крім того, судом встановлено, що орган приватизації дочірнього підприємства житлово комунального управління ВАТ «Чернівцібуд», що видав свідоцтво про право власності на квартиру під [ADDRESS], ліквідовано, а документи на державне зберігання в архівний відділ Чернівецької міської ради не передано, що підтверджується відповіддю Архівного відділу Чернівецької міської ради від 06.06.2017 року №157, відповіддю Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.07.2017 року №П-2326-01/10 та відповіддю Департаменту Житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради від 08.06.2017 року №03/01-18/2013 (а.с.11, 14, 15). Також згідно довідки Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації загальна площа квартири під [ADDRESS] без урахування самочинного переплагування складала 73,80/67,70 кв.м., в тому числі житловою 40,20 кв.м. На даний час самочинно проведене переобладнання і загальна площа квартири складає 73,10/70,90 кв.м., в тому числі житловою 46,10 кв.м. (а.с.20). Згідно частини 2 статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Так, з висновку №698 експертного будівельно-технічного дослідження від 20.09.2017 року вбачається, що станом на день проведення дослідження експертом встановлено, що віконно-дверний блок між приміщеннями житлової кімнати та лоджією демонтовано. Над віконно-дверним блоком улаштовані залізобетонні перемички, замість віконно-дверного прорізу влаштований проріз у вигляді арки, яка оздоблена гіпсокартонними листами. Отже, згідно зазначеного висновку перепланування, яке проведене в квартирі [ADDRESS] відповідно до Наказу №127 від 25.05.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», абзацу 61 п.3.2. із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.01.2013 року №2 не належить до самочинного будівництва (а.с.38-44). Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Таким чином, необхідно визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на квартиру під [ADDRESS], яка складається з 3-х кімнат, житловою площею 46.10 кв.м. та загальною площею 70, 10 кв.м. На підставі викладеного та ст.ст. 355, 383, 392 ЦК України,

Outcome: approved