Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі постанови Апеляційного суду Сумської області від 26 червня 2018 року збільшено розмір аліментів, що стягується з відповідача на її користь на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. щомісячно, до повноліття дитини. У зв`язку з тим, що відповідач офіційно працевлаштувався та отримує регулярний дохід, просила змінити спосіб стягнення аліментівна утримання дитини [PERSON] на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідач ухилявся від сплати аліментів і станом на 1 жовтня 2020 року заборгованість становить 9766 грн. 50 коп. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з червня 2018 року по серпень 2020 року у розмірі 49059 грн. 98 коп. Заслухавши позивача, яка позов підтримала, відповідача, який позов визнав частково, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Як убачається з матеріалів справи, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем (а.с.6,7). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 30 березня 2018 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів відмовлено, проте постановою Апеляційного суду Сумської області від 26 червня 2018 року рішення Путивльського районного суду Сумської області від 30 березня 2018 року скасовано в частині відмови у збільшенні розміру аліментів, а також збільшено розмір аліментів що стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. щомісячно, до повноліття дитини (а.с.8-9,10-13). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/584/202/18 від 27 липня 2018 року виданого Путивльським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 1 жовтня 2020 року заборгованість складає 9766 грн. 50 коп. (а.с.14). Відповідно до довідки Путивльського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) №5307 від 27 травня 2021 року, згідно з матеріалами виконавчого провадження №57038685 від 28 серпня 2018 року, по виконанню виконавчого листа №2/584/202/18 від 27 липня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, станом на 27 травня 2021 року наявна заборгованість у розмірі 13269 грн. 50 коп. (а.с.35). Згідно з копіями квитанцій відповідачем було сплачено 4 січня 2021 року - 4000 грн., 11 березня 2021 року - 2000 грн., 14 травня 2021 року - 2000 грн. та 8 червня 2021 року - 10000 грн. заборгованості по сплаті аліментів (а.с.36-39). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/584/202/18 від 27 липня 2018 року виданого Путивльським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 11 червня 2021 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.43). Позивач, звертаючись з позовом до суду, обґрунтовувала свої вимоги тим, що на момент ухвалення постанови Апеляційним судом Сумської області від 26 червня 2018 року відповідач не був офіційно працевлаштований, проте на даний час він офіційно працює та отримує регулярний дохід, а потреби дитини стали зростати, а відтак витрати на її утримання стали збільшуватись і тих коштів, які стягуються з відповідача, недостатньо. Згідно зі ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, то суд вважає такі вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки виключно позивачу належить право щодо визначення способу стягнення аліментів. Суд знаходить істотною обставиною те, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, офіційно працевлаштований, має можливості заробляти на життя та забезпечувати достатній життєвий рівень своєї дитини, з якою разом не проживає, але яка, незважаючи на його життєві обставини, не повинна позбавлятися можливості на гідне життя. Враховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками,

Outcome: partial