Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його тим, що вона є єдиним власником будинку № 115 по вул. Володимирській в смт Черняхів Житомирської області, а відповідач зареєстрована з донькою у вказаному будинку. Однак після розірвання шлюбу з сином позивача відповідач з донькою перестали бути членами її сім'ї, оскільки з 2012 року не проживають у вказаному будинку. Тому позивач вважає, що відповідач та її донька є такими, що втратили право користування житловим приміщенням, про що просить суд винести відповідне рішення. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що позов визнає в повному обсязі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Управління державної міграційної служби України в Житомирській області 12.04.2016 в судове засідання не з'явилася, представник третьої особи [PERSON] (довіреність від 30.12.2015 № 2, а. с. 27) подав до суду заяву від 04.04.2016 (а. с. 26) про розгляд справи без участі представника управління та зазначив, що при прийнятті процесуального рішення покладається на розсуд суду. Представник органу опіки і піклування Черняхівської селищної ради Черняхівського району Житомирської області [PERSON] (доручення № 284 від 12.04.2016, а. с. 29) в судовому засіданні проти позову не заперечувала з огляду на визнання позову відповідачем, підтвердила, що визнання відповідача та її доньки такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не порушить права [PERSON], оскільки остання вже тривалий час фактично проживає з відповідачем в іншому житловому приміщенні, умови її проживання відповідають встановленим вимогам. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень сторін та органу опіки і піклування, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є одноособовим власником будинку №\~115 по вул. Володимирській в смт Черняхів Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.02.2016 (а.с. 4) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.02.2016 (а.с. 5). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Черняхівської селищної ради Черняхівського району Житомирської області від 17.02.2016 (а. с. 8), відповідач та її донька зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідач являється колишньою дружиною сина позивача, шлюб з яким розірвано рішенням суду від 09.04.2013 (а.с. 9). Як зазначено позивачем у позові, відповідач з донькою не проживають у вказаному будинку з 2012 року. Дана обставина відповідачем не заперечується, а з огляду на визнання нею позову визнається, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно ч. ч. 1 та 2\~ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи: -фактичне не проживання відповідача з донькою у належному позивачу на праві власності житловому будинку по вул. Володимирській, 115 в смт Черняхів Житомирської області без поважних причин понад один рік; -визнання позову відповідачем, що згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову; -думку представника органу опіки і піклування, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. А тому згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи викладене,

Outcome: approved