Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду в обгрунтування якого вказала, що відповідач [PERSON] , зареєстрований у належному їй та її брату - третій особі по справі [PERSON] на праві спільної часткової власності житловому будинку по [ADDRESS] , але починаючи з 2000 року і по теперішній час за вказаною адресою не проживає без поважних причин, позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. 03.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження по справі, яка призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами у справі. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку або судове повідомлення, не виявлено в місці проживання, повістку або повідомлення під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку чи повідомлення, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відмови адресата одержати судову повістку чи повідомлення особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку або повідомлення, вважається повідомленою. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки або повідомлення, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про відкриття спрощеного позовного провадження вважається належним. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Крім цього, з наявної у матеріалах справи оголошення про повідомлення розгляду справи відповідача, яке було розміщено на веб-сайті Диканського районного суду вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді заздалегідь, однак у визначений йому строк відзиву на позов або якихось клопотань суду не подав, що в свою чергу суд вважає свідчить про байдуже ставлення відповідача як до вимог позивача, так і до розгляду справи стосовно нього. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2000 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.11.2008 року позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з побудовами по [ADDRESS] . Другим співвласником вказаного будинку являється її брат - третя особа [PERSON] . З дослідженої судом будинкової книги та відомостей про склад, осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні вбачається, що відповідач [PERSON] з 05.03.2000 року значиться зареєстрованим по [ADDRESS] . Актами обстеження будинковолодіння по [ADDRESS] від 07 серпня 2019 року, 05 вересня 2019 року, 08 жовтня 2019 року, 05 листопада 2019 року, 03 грудня 2019 року, 09 січня 2020 року, 05 лютого 2020 року, 05 березня 2020 року, 15 квітня 2020 року, 19 травня 2020 року, 23 червня 2020 року, 28 липня 2020 року, 28 серпня 2020 року стверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований у цьому будинковолодінні, однак з 2000 року у ньому не проживає. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] останні двадцять років не проживає за місцем своєї реєстрації в будинку по [ADDRESS] без якихось поважних причин, не цікавиться житлом за вказаною адресою, не здійснює платежів за користування житловим приміщенням, постійно проживає в іншому місці, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає, що відповідач [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку, співвласником якого є позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved