Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звертаючись до суду заявляє позовні вимоги до відповідачів, а саме: - стягнути, з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 6474 грн. 36 коп. із них: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 листопада 2015 р. по 31 жовтня 2020 р. у розмірі 3249 грн. 77 коп.; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2015 р. по 31 жовтня 2020 р.у розмірі 2779 грн. 68 коп. - інфляційні витрати - 287 грн. 64 коп.; - 3% річних від простроченої суми - 157 грн. 27 коп. В обґрунтування змісту позовних вимог позивач зазначив, відповідач зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплати за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону № 1875 розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затверджені в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. У підсумку за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 6474 грн. 36 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошової зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином відповідачу нараховані суми інфляційних витрат за час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Тому позивач заявляє вказані позовні вимоги. Судом в межах завалених позовних вимог, на підставі наданих доказів, встановлені наступні факти та обставини: Відповідач проживають за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплати за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . За вказаним особистим рахунком споживача мається заборгованість на загальну суму 6474 грн. 36 коп., а саме: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 листопада 2015 р. по 31 жовтня 2020 р. у розмірі 3249 грн. 77 коп.; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2015 р. по 31 жовтня 2020 р.у розмірі 2779 грн. 68 коп. - інфляційні витрати - 287 грн. 64 коп.; - 3% річних від простроченої суми - 157 грн. 27 коп. На суму заборгованості позивачем надано розрахунок. Дослідив та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи суд вважає: Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині - визнати причину пропуску строку звернення до суду, поважною, суд вважає: Вимогами ч, 2 статті 267 ЦК України визначено: Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Вимогами ч.1 ст.120 ЦПК України, визначено: Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Вимогами ч.1 ст.126 ЦПК України визначено: Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом З аналізу вказаних норм закону, суд має право вирішити вимоги, щодо поновлення процесуального строку в частині звернення до суду для захисту порушеного права сторони. Законом не передбачено обмеження сторони в праві на звернення до суду за захистом порушеного права, що відповідає вимогам ч.1 ст.4 ЦПК України: Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, вимоги позивача в частині поновлення право на звернення до суду є безпідставними. Вирішуючи майнові вимоги позивача, суд враховує, що нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресом проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до ч. 2 ст. Закону № 1875 та п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. За вимогами 901, 903 ЦК України передбачено: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже між сторонами укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, що підтверджено абонентським рахунком № [NUMBER] . За боржниками утворилась заборгованість на суму 10651 грн. 67 коп., яка на теперішній час, відповідачем не погашена. В підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем наведено розрахунок заборгованості відповідачів, що відповідає вимогам статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржники, які прострочили виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, боржникам нараховані: п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання і водовідведення» № 2918 від 10.01.2002 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, позивач має в межах правовідносин врегульованих укладеним договором про надання комунальних послуг заявляти вимоги щодо стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Вимогами статті 541 ЦК України визначено: Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Отже, суд вважає, вимоги позивач обґрунтував щодо заборгованості відповідачів по отриманим послугам, які відповідачами на день розгляду справи не спростовані. Таким чином, згідно наведених норм закону в межах виконання договірних зобов`язань підлягають задоволенню.

Outcome: partial