Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Мотивує свій позов тим, що [INFO] року померла її тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом на майно, зокрема, на земельну частку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлої тітки за законом, прийняла спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном. [PERSON], позивач оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, у позивача виникла необхідність у встановлення факту родинних відносин із покійною тіткою, оскільки в архівних установах відсутні відповідні документи, які б підтверджували даний факт. У зв'язку з наведеним, позивач просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року є її тіткою. Також, просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 26 липня 2017 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов підтримав повністю, просить його задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Представник відповідача - Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області - в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] померла [INFO] року. Свідоцтвом про народження стверджується, що позивач народилася 20 жовтня 1955 року. Її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про укладення шлюбу стверджується, що позивач 27 вересня 1980 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 21 липня 2017 року, [PERSON] народилася [INFO] року. Її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Довідкою Державного архіву Волинської області №782/01-44 від 04 липня 2017 року стверджується, що видати архівну довідку про народження [PERSON] в 1910 році в селі Довге немає змоги в зв'язку з тим, що метричні книги церкви Святого Архістратига Михаїла, села Довге Володимир-Волинського повіту передані на зберігання в Держархів області по 1864 рік. Метричні книги церкви Різдва Пресвятої Богородиці, села Цегів Володимир-Волинського повіту до 1920 року на зберігання в Держархів області не надходили. Метричні книги церкви Пресвятої Богородиці, села Брани Володимир-Волинського повіту за 1871-1921 роки на зберігання в Державний архів Волинської області не надходили. Отже, враховуючи досліджені судом письмові докази, суд дійшов висновку, що знайшов свій підтвердження факт, що [PERSON] була рідною тіткою позивача. Таким чином, позовні вимоги в частині встановлення вказаного факту, що мають юридичне значення задоволенню підлягають. Вирішуючи вимогу позивача про визнання її права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], суд виходить з таких мотивів. Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 26 липня 2017 року, [PERSON] на підставі рішення Горохівської районної державної адміністрації від 25 травня 2000 року №195 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Мрія» розміром 1,99 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Довідкою Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області №706 від 04 липня 2017 року стверджується, що спадкоємцями майна за законом після смерті [PERSON] є її племінниці [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном. Заповіт [PERSON] в сільській раді не посвідчувався. З спадкової справи №547/2017, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 02 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 листопада 2017 року стверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно із ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст.548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, відповідно до ст.ст.529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Оскільки позивачка є племінницею померлої [PERSON], а відповідно до ЦК УРСР племінниця до кола спадкоємців за законом будь-якої черги, передбачених ст.ст.529-530 ЦК УРСР не належить, тому правила ст.549 ЦК УРСР щодо прийняття спадщини на неї не розповсюджується, в зв'язку з чим суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial