Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що [INFO] на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яку в подальшому розповсюджено у соціальній мережі Фейсбук [PERSON] розміщено відео, на якому відповідач на 15 хвилині в грубій формі з вживанням нецензурної лексики дозволив собі образливі висловлювання відносно позивача, а саме: «... [PERSON] не является профессионалом своего дела..., тупорылое создание..., состоит в любовных отношениях с [PERSON] , [PERSON] , понятно - неприкасаема по любви..., настолько противное, настолько непорядочное создание... ». Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі - Постанова ) праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Статтею 299 ЦК України, встановлено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до п. 15 Постанови при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) \~ \~ \~ \~поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) \~ \~ \~ \~поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) \~ \~ \~ \~поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) \~ \~ \~ \~поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У відповідності до п. 4 Постанови чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї, що в свою чергу впливає на зниження цінності її особи. Також, поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши її честь, оскільки посада заступника сільського голови є соціально важливою, передбачає безперервний процес спілкування зі спеціалістами виконавчого комітету, соціальними працівниками, вчителями, батьками, соціально незахищеними верствами населення та населенням громади в цілому. Посада позивача є публічною та передбачає безперервну взаємодію з жителями громади, які проявляють до неї соціальний інтерес, повагу, довіру. Позивачка одружена вже більше 27 років, має чоловіка та двох дорослих синів, у родині доброзичливі відносини, панує любов та повага, цінується відданість та вірність один одному. Поведінка гр. [PERSON] та його різкі, образливі, брутальні та нестримані висловлювання дискредитують її в очах населення, родини та спричинили погіршення стану здоров`я, що підтверджується медичними висновками. Відповідач усвідомлював, що поширює відомості, що ганьблять її честь і гідність, підривають її репутацію і бажав цього. Відповідач також усвідомлював, що його образливі слова та неправдива інформація дійде до неї і спровокує членів її родини або її на протиправні дії. Інформація, поширена на сторінці групи Щербанівська ОТГ ТНЕ BEST соціальної мережі Фейсбук та Вайбер стосовно позивача, є суспільно значимою, тобто, вона була предметом громадського інтересу на час поширення такої інформації, є у загальному доступі в мережі Інтернет, має більше 1200 переглядів, близько 150 коментарів, поширена 19 користувачами. Згідно ст. 301 ЦК України, фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою. При цьому, позивачем враховані також роз`яснення Верховного Суду України, викладені в п. 5 та п. 24 Постанови, в саме: - \~ \~ \~ \~при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною і спростовується особою, яка її поширила; - \~ \~ \~ \~задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Разом з цим, внаслідок окреслених порушень її прав, в порядку ст. 23 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» приниження честі та гідності й ділової репутації фізичної особи внаслідок протиправних дій саме по собі є моральною шкодою. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4, моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема; у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У відповідності до п. 3, п. 5 Постанови №1 вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Враховуючи вищевикладене, вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо неї, відповідачем завдано шкоди її немайновим інтересам, порушивши її гідність, честь та ділову репутацію та у зв`язку з чим прохала визнати недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену [PERSON] [INFO] на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яка в подальшому розповсюджений у соціальній мережі Фейсбук, а саме: «... [PERSON] не является профессионалом своего дела..., тупорылое создание.,., состоит в любовных отношениях с [PERSON] , ..., [PERSON] , понятно-неприкасаема по любви..., настолько противное, настолько непорядочное создание... » . Прохала зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію та публічно вибачитися перед жителями громади. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 50000,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала просила задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив , що на час вказаних подій 05.10.2020 року він працював в Щербанівській сільській раді, Полтавського району інспектором з благоустрою. Він балатувався в депутати і позивачка також подала документи як кандидат в депутати до районної ради. Безпосередньо перед тим як він виступив у фейсбуці в нього виник конфлікт з позивачкою бо він взагалі вважає її не професіоналом, яка зовсім не розбирається в тому , що робить. У зв`язку з виниклим конфліктом він дійсно у соціальній мережі Фейсбук розмістив відео звернення на якому зокрема і висловив свою думку щодо позивача. І там дійсно були слова, які зазначені в позові, а саме висловлюючи щодо позивачки він вказав: «... [PERSON] не является профессионалом своего дела..., тупорылое создание..., состоит в любовных отношениях с [PERSON] , [PERSON] , понятно - неприкасаема по любви..., настолько противное, настолько непорядочное создание... ». Хоча зазначив, що дійсно доказів на підтвердження вказаної ним інформації любовних відносин позивачки з [PERSON] не має а те , що вона не професіонал то це всім відомо. Вказав, що на даний час він примирився з позивачкою та спілкується. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яку в подальшому розповсюджено у соціальній мережі Фейсбук [PERSON] розміщено відео, на якому відповідач на 15 хвилині в грубій формі з вживанням нецензурної лексики дозволив собі образливі висловлювання відносно позивача, а саме: «... [PERSON] не является профессионалом своего дела..., тупорылое создание..., состоит в любовных отношениях с [PERSON] , [PERSON] , понятно - неприкасаема по любви..., настолько противное, настолько непорядочное создание... ». В ході розгляду справи відповідач не надав жодних доказів на підтвердження достовірності інформації про позивача поширеної ним 05 жовтня 2020 року та навпаки підтвердив факт її розповсюдження у спосіб вказаний позивачем та у тих же висловах, що зазначені позивачем в позові. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Відповідно до ст. 297 Цивільного кодексу України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Статтею 299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до ст. 301 ЦК України фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до позивача, що в свою чергу впливає на зниження цінності її особи. Також, поширенням зазначеної вище інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши її честь, оскільки посада заступника сільського голови є соціально важливою, передбачає безперервний процес спілкування зі спеціалістами виконавчого комітету, соціальними працівниками, вчителями, батьками, соціально незахищеними верствами населення та населенням громади в цілому. Посада [PERSON] є публічною та передбачає безперервну взаємодію з жителями громади, які проявляють до неї соціальний інтерес, повагу, довіру. Позивачка одружена вже більше 27 років, має чоловіка та двох дорослих синів. Поведінка [PERSON] та його різкі, образливі, брутальні та нестримані висловлювання дискредитували позивача в очах населення, родини та спричинила погіршення стану здоров`я, що підтверджується медичними висновками. Відповідач усвідомлював, що поширює відомості, що ганьблять її честь і гідність, підривають її репутацію і бажав цього. Відповідач також усвідомлював, що його образливі слова та неправдива інформація дійде до неї і спровокує членів її родини або її на протиправні дії. Інформація, поширена на сторінці групи Щербанівська ОТГ ТНЕ BEST соціальної мережі Фейсбук та Вайбер стосовно позивача, є суспільно значимою, тобто, вона була предметом громадського інтересу на час поширення такої інформації, є у загальному доступі в мережі Інтернет, має більше 1200 переглядів. Таким чином, поширена [PERSON] [INFO] на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яку в подальшому розповсюджено у соціальній мережі Фейсбук інформація про [PERSON] є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, містить образливі висловлювання на її адресу, є фактичним твердженням, що дискредитували її в очах населення та родини, тобто порушує її особисті немайнові права. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1). Також підлягає до задоволення вимога про зобов`язання [PERSON] , протягом десяти днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили, спростувати поширену відносно [PERSON] інформацію у спосіб її поширення, а саме на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, та у соціальній мережі Фейсбук, наступну інформацію про те, що- « [PERSON] тупорылое создание, состоит в любовных отношениях с [PERSON] , [PERSON] , понятно-неприкасаема по любви , настолько противное, настолько непорядочное создание.» Згідно роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 5, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У відповідності до п. 3, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Таким чином, поширена [PERSON] [INFO] на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST інформація про те, що « [PERSON] не является профессионалом своего дела...,» на думку суду, є оціночним судженням відповідача, вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, у зв`язку з чим у цій частині позовних вимог про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та відповідно спростування зазначеної інформації слід відмовити. З огляду на встановлю обставини підлягають до задоволення позовні вимоги щодо визнаня недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] розповсюджену [PERSON] [INFO] на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яка в подальшому розповсюджена у соціальній мережі Фейсбук, наступну інформацію: « [PERSON] тупорылое создание, состоит в любовных отношениях с [PERSON] , [PERSON] , понятно-неприкасаема по любви, настолько противное, настолько непорядочное создание... ». Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до приписів ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової )шкоди. (далі - Постанова №4), встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із Конституцією та законами України, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Відповідно до п.3 Постанови № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.4 Постанови № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 5 Постанови № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачка є публічною особою органу місцевого самоврядування, займає виборну посаду заступника сільського голови, внаслідок поширення недостовірної, образливої інформації про неї, була принижена честь, гідність та ділова репутація позивача, в її житті настали вимушені зміни пов`язані з необхідністю відновлення своєї ділової репутації, що в сукупності спричинило їй моральні страждання внаслідок дій відповідача. Між протиправними діями відповідача та вимушеними змінами в житті позивачки, які спричинили їй моральну шкоду є прямий причинний зв`язок. За наявності порушення немайнових прав позивачки, відшкодування моральної шкоди здійснюється в обраний позивачкою спосіб у вигляді одноразової грошової виплати. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки поширення відповідачем недостовірної, образливої інформації про позивачку та завдали їй значних душевних страждань та моральних переживань, які виразились в її тривалому перебуванні в стресовому, пригніченому стані, погіршення її стану здоров`я, а також враховуючи глибину та проміжок часу її душевних страждань, що в сукупності спричинило їй моральні страждання внаслідок протиправних дій відповідача. Приймаючи рішення в частині стягнення моральної шкоди суд дотримуючись принципів розумності і справедливості, вважає достатньою суму 5 000,00 грн. моральної шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивачки. Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача публічно вибачитися перед жителями громади, то вони задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні не встановлено даних про поширення недостовірної інформації щодо позивачем публічно перед жителями громади. Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 840,80 грн. за позовну вимогу немайнового характеру про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію та 210,20 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди. В іншій частині сплачений судовий збір у розмірі 2732,60 грн. підлягає віднесенню за рахунок [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial