Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить виселити [PERSON] з будинку №58 по вул.Челюскіна в м.Ніжині Чернігівської області, який належить їй на праві приватної власності, без надання йому іншого жилого приміщення та стягнути з нього судові витрати. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що в данному будинку проживає вона та її син [PERSON], а також зареєстрований, але не проживає колишній чоловік [PERSON] Подальше проживання з сином в одному будинку неможливо, оскільки він вчиняє сварки та бійки, принижує її та погрожує фізичною розправою, виганяє з будинку, що підтверджується наступним: 03.09.2016 відповідач влаштував сварку та вигнав її з будинку, 05.09.2016 [PERSON] пошкодив вхідні двері та втік, 06.09.2016 він був під впливом наркотичних речовин, не пускав її до будинку, ходив із сокирою в руках по двору та погрожував фізичною розправою, 07.09.2016 відповідач знову вчинив сварку, 09.09.2016 [PERSON]В в стані алкогольного сп»яніння знову погрожував фізичною розправою, 10.09.2016 року відповідач замкнув всі двері в дворі та не пускав її до будинку, 11.09.2016 він вибив вікно в літній кухні, - це підтверджується висновками інспектора Ніжинського ВП ГУНП від 14.09.2016 та 19.10.2016 та листами від 21.10.2016 та 13.10.2016. 03.09.2016 відповідач наніс їй декілька ударів по спині, чим спричинив легкі тілесні ушкодження, у результаті чого відносно нього порушено кримінальну справу за ч.1 ст.125 КК УКраїни. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг відповідач участі не приймає, чим завдає їй значних матеріальних збитків, систематично псує житлове приміщення, порушує правила співжиття, що робить неможливим для неї проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, у зв»язку з чим вона вимушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали за вищевикладених обставин. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що він в добровільному порядку виселився із спірного будинку та проживає [INFO]. Дослідивши\~ усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов\~ висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст.ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, який означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною 1 ст. 391 ЦК України також передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.157 Житлового кодексу України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. У спірному будинку, крім позивача, також зареєстровані: її колишній чоловік [PERSON] та син [PERSON], про що свідчить довідка виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 2260 від 29 вересня 2016 року (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився 17 березня 1992, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15).\~\~ Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03 вересня 2016 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернігівській області зроблено актовий запис за № 72 (а.с.14). Відповідно до копії витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно будинок № 58 по вулиці Челюскіна в м. Ніжині зареєстрована на праві власності за [PERSON] (а.с.11-12). Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п. 17 своєї Постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», № 2 від 12 квітня 1985 року (далі - Постанова від 12.04.1985 року), при розгляді справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК УРСР осіб, що систематично порушують правила суспільного співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або житловому будинку, варто виходити з того, що при антигромадському поводженні, що продовжується, виселення винного може бути у випадку повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або суспільного впливу не дали позитивних результатів. Доказом застосування мір попередження і громадського впливу можуть служити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, офіційні застереження, рішення суду або третейського суду про притягнення до відповідальності, протоколи або постанови громадських організацій, трудових колективів, що засудили дії винного. Одні лише факти звернення у відповідні органи зі скаргами на порушення правил суспільного співжиття без застосування до винного заходів впливу цими органами не є підставою для виселення. Так, відповідно до висновку Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 14.09.2016 встановлено, що з 05.09.2016 по 11.09.2016 [PERSON] вчиняє сварки з [PERSON], в ході яких ображає матір нецензурними словами, погрожує фізичною розправою та пошкоджує майно (а.с.18). Висновком Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області №6673 від 19.10.2016 встановлено, що [PERSON] звернулась з заявою, що її син забив хвіртку до її будинку та вчинив з нею сварку (а.с.19). Відповідно до копії витягу з кримінального провадження №12016270180001405 від 03.09.2016 відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ч.1 ст.125 КК України (а.с.16). Згідно копії висновку експерта №232 від 04.09.2016 встановлено, що у [PERSON] маються ушкодження у вигляді множинних крововиливів обох плеч і передплечій, лівого стегна і обох гомілок, ускладнений гіпертонічний криз, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоровя (а.с.17). З огляду на вищевикладене, всі дані свідчать про систематичне порушення [PERSON] правил співжиття, громадського порядку, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved