Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19.10.2011 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.08.2011 року до досягнення [PERSON] повноліття та відповідно до рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 29.11.2011 року змінено розмір стягнення аліментів та вирішено в подальшому стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 100 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03.11.2011 року і до повноліття дітей. Однак відповідач рішення суду належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, яка станом на 31.12.2014 року складає 7600 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком ВДВС Чемеровецького РУЮ. На день звернення до суду заборгованість відповідачем не погашена, хоча останній працює за наймом надає послуги з ремонтно-будівельних робіт громадянам та займається підприємницькою діяльністю, в звязку з чим вимушена була подати позов до суду та просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 03.11.2011 року по 31.12.2014 року в сумі 30000 грн. та сплачений нею при подачі позову судовий збір. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити, на останнє судове засідання не з»явилися, однак від них надійшла заява про слухання справи у їх відсутності та заява про збільшення позовних вимог, згідно якої просять стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати аліментів відповідно до рішення суду від 19.10.2011 року за період з 31.08.2011 року по 31.10.2011 року в розмірі 1034 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів відповідно рішень суду від 19.10.2011 року та 29.11.2011 року за період з 31.08.2011 року по 01.12.2014 року в сумі 9025 грн. Відповідач та його представник на останнє судове засідання не з'явилися, однак від відповідача надійшло заперечення на первісний позов та заяву про збільшення позовних вимог, в якому просить справу слухати у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки він спочатку сплачував аліменти добровільно, а в подальшому просив виконавчу службу стягувати їх з його пенсії, оскільки інших доходів він не має, а твердження позивача про те, що він займається підприємницькою діяльністю він спростував в першому судовому засіданні, надавши витяг про те, що не зареєстрований як підприємець. Жодних претензій до сплати аліментів як з боку виконавчої служби, так і з боку відповідачки до нього ніколи не було, ніхто його не повідомляв, що за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів та що він має нести відповідальність в разі її несплати. Крім того, позивачем та її представником нарахована пеня за період з 01.11.2011 року по 01.05.2012 року, де є заява позивача про те, що вона в даний період часу отримала від нього аліменти. Представник третьої особи ВДВС Чемеровецького РУЮ на останнє судове засідання не з»явилась, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, при винесені рішення покладається на погляд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.5 ст.124 Конституції України «судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Відповідно до ст.114 ЦПК України «судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси». Статтею 196 Сімейного кодексу України передбачено, що «при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів». В судовому засіданні встановлено та доведено, що згідно рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19.10.2011 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.08.2011 року до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 29.11.2011 року змінено розмір стягнення аліментів та вирішено в подальшому стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 100 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03.11.2011 року і до повноліття дітей. На підставі вищевказаних рішень з відповідача в примусовому порядку здійснювалося стягнення аліментів. Оглянувши в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження вбачається, що 13.01.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; 25.01.2012 року винесено постанову про направлення виконавчого листа в Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області для проведення перерахування аліментів із пенсії боржника [PERSON] в розмірі 50%; 05.09.2012 року у ВДВС Чемеровецького РУЮ надійшла заява від позивача про повернення їй виконавчого документа у зв»язку з відмовою від аліментів; 27.09.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; 28.11.2014 року у ВДВС Чемеровецького РУЮ повторно надійшла заява позивача про стягнення даних аліментів; 05.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; 21.04.2015 року винесено постанову про направлення виконавчого листа в Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області для проведення перерахування аліментів із пенсії боржника [PERSON] в розмірі 200 грн. щомісячно. Із поданої до суду заяви [PERSON] в інтересах [PERSON] про збільшення позовних вимог від 16.10.2015 року вбачається, що позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість із сплати аліментів відповідно до рішення суду від 19.10.2011 року за період з 31.08.2011 року по 31.10.2011 року в розмірі 1034 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів відповідно до рішень суду від 19.10.2011 року та 29.11.2011 року за період з 31.08.2011 року по 01.12.2014 року в сумі 9025 грн. В поданій до суду представником позивача заяві про збільшення позовних вимог, датованої 16.10.2015 року, викладений розрахунок суми неустойки за прострочення сплати аліментів, де представник позивача вказує на те, що за серпень-жовтень 2011 року неустойка (пеня) складає 625 грн., за листопад-грудень 2011 року 4322 грн., січень-лютий 2012 року 4078 грн., а всього 9025 грн., при цьому вказує на те, що в зазначені періоди відповідач аліментів взагалі не сплачував. Досліджуючи в судовому засіданні зазначені періоди щодо сплати позивачем аліментів, суд бере до уваги наявну у витребуваних судом матеріалах виконавчого провадження заяву позивача, адресовану на начальника ВДВС Чемеровецького РУЮ [PERSON], згідно якої вбачається, що [PERSON] просила видати їй довідку про отримання коштів від відповідача [PERSON] за період з 01.11.2011 року по 01.05.2012 року, на що їй ДВС була надана відповідна довідка, наявна в матеріалах справи, про що в судовому засіданні підтвердила представник третьої особи на стороні позивача ВДВС Чемеровецького РУЮ старший державний виконавець Негодуйко І.О. та не заперечила і сама позивачка та її представник. При цьому суд не може взяти до уваги твердження позивачки, що нею вимушено було написано вищевказану заяву для отримання довідки про відсутність заборгованості, яка була їй необхідна для отримання допомоги в органах соціального захисту, оскільки це не знайшло в судовому засіданні свого підтвердження, сам відповідач стверджує, що в зазначені в заяві періоди він сплатив аліменти, хоча і з незначним запізненням. Згідно довідки-розрахунку від 22.06.2015 року, виданої старшим державним виконавцем Негодуйко І.О., вбачається, що в березні, квітні, травні 2012 року відповідачем сплачено аліменти більше як в подвійному розмірі, а це 411 грн., 419 грн., 469 грн., зі сплати яких половину суд відносить на несплачені місяці, а це - грудень 2011 року та січень, лютий 2012 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що в зазначені періоди, вказані в заяві позивача і довідці, виданій останній ВДВС Чемеровецького РУЮ, [PERSON] отримувала аліменти. З вищевикладеного суд приходить до переконання, що позивачкою необґрунтовано нараховано неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за вказаний період, у зв»язку з чим суд вважає за необхідне в задоволенні даних позовних вимог відмовити. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 31.08.2011 року по 31.10.2011 року суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» - «Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Згідно довідки-розрахунку від 22.06.2015 року, виданої старшим державним виконавцем Негодуйко І.О., яка є чинною на день розгляду справи, вбачається, що за вересень-жовтень 2011 року взагалі відсутні відомості про нарахування та сплату відповідачем аліментів, вини відповідача в розумінні ст. 196 СК України суд в цьому не вбачає, а тому також відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог. При винесені рішення суд враховує і матеріальний стан відповідача, що він та його дружина є інвалідами загального захворювання та тимчасово непрацюючими, що на його утриманні перебуває також і спільна донька з дружиною [PERSON] [PERSON], [INFO]. У зв»язку з відмовою з задоволені позовних вимог щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки за прострочення сплати аліментів суд також відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача сплаченого останньою при подачі позову судового збору.

Outcome: dismissed