Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання неправомірною відмову щодо приватизації житла та визнання права на приватизацію квартири, який 11.03.2019 року уточнила. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07 січня 1970 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-АГ №568290 виданого 07.01.1970 року на підставі актового запису №32. 21.01.1982 року шлюбу було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ЖС №374807 виданим 21.01.1982 р. на підставі актового запису №47. Після розірвання шлюбу, вони продовжували проживати разом однією сімєю. У липні 1982 року, у тресті «Запоріжалюміньбуд» позивачу та її чоловіку була виділена трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 63,1 кв. м, житлова площа - 36,4 кв. м. Ордер на квартиру був виписаний на чоловіка - [PERSON], а членами сімї в ордері були зазначені позивач та її дві дочки: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Особовий рахунок на квартиру було відкрито на імя [PERSON] 01 жовтня 2013 року він помер і особовий рахунок на квартиру було переоформлено на її імя. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть 1-ЖС №277946, виданим 04.10.2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції на підставі актового запису про смерть №5380 та копією особового рахунку №135504530 на імя позивача на квартиру [ADDRESS], виданого комунальним підприємством Запорізької міської ради «Запоріжремсервіс». Останнім документом також підтверджується факт, що особовий рахунок на зазначену квартиру відкрито на підставі ордеру №4364 від 28.07.1982 року. У девяностих роках, обидві дочки позивача виписались і виїхали на інше місце проживання, а вона продовжувала проживати в спірній квартирі. Те, що вона зареєстрована і одна проживає в [INFO] підтверджується копією особового рахунку №1355045530, виданого КП Запорізької міської ради «Запоріжремсервіс», копією паспорту СВ №637449 виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 20.02.2002 року, листом районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради № Р-0512-Д від 27.07.2018 року про дачу згоди на зміну договору найму на вказане житло, копіями договорів на обслуговування квартири на її імя «Запоріжжяобленерго» від 28.02.2000 р., 09.10.2006 р., 26.08.2013 р. та «Запоріжгаз» від 14.03.2005р. та 13.11.2013 р., та довідкою №04-26/5-8 виданою 02.01.2019 року Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Квартира в якій мешкає позивач є не приватизованою, перебуває у власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується технічним паспортом виданим ТОВ ЗМБТІ на підставі інвентаризаційної справи №44641/52765 від 27.04.1982 року. В липні 2018 року позивач звернулася до районної адміністрації з заявою та пакетом документів на безоплатну приватизацію житла. Адміністрація по Вознесенівському району Запорізької міської ради своїм листом №Р-0497-Д від 27.12.2018 року відмовила у приватизації квартири у звязку з відсутністю ордера на надання житлової площі. З Департаменту управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, 27.12.2018 року надали відповідь за №Р-7992, що підтвердити видачу державного ордеру на квартиру [ADDRESS] неможливо тому, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордері на заселення зберігаються лише з 1984 року. Таким чином, позивач не має можливості надати органу приватизації копію ордеру на житлове приміщення через обставини, які від неї не залежать, а вирішення цього питання в позасудовому порядку є неможливим, Позивач просить визнати неправомірною відмову районної адміністрації щодо приватизації квартири та визнати за нею право на приватизацію без ордеру квартири [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмовий відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти визнати за позивачем право на приватизацію квартири [ADDRESS], в іншій частині позовних вимог просить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню , з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 12.13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 07 січня 1970 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-АГ №568290 виданого 07.01.1970 року на підставі актового запису №32. 21.01.1982 року шлюбу було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ЖС №374807 виданим 21.01.1982 р. на підставі актового запису №47. Після розірвання шлюбу, вони продовжували проживати разом однією сімєю. У липні 1982 року, у тресті «Запоріжалюміньбуд» позивачу та її чоловіку була виділена трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 63,1 кв. м, житлова площа - 36,4 кв. м. Ордер на квартиру був виписаний на чоловіка - [PERSON], а членами сімї в ордері були зазначені позивач та її дві дочки: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. 01.10.2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 277946, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ, актовий запис № 5380. Як вбачається з договору про надання послуг з газопостачання від 25.05.2006 року в квартиру [ADDRESS] останній укладений між ВАТ „ Запоріжгаз та [PERSON] Як вбачається з договору про користування електричної енергією № 135104530 в квартирі [ADDRESS] останній укладений між ВАТ „ Запоріжжяобленерго та [PERSON] Як вбачається з договору про надання послуг з централізованого постачання опалення, постачання гарячої води від 11.09.2010 року в квартиру [ADDRESS] останній укладений між концерном „ Міські теплові мережі та [PERSON] Крім того, як вбачається з особистого рахунку № 135504530 квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання №04-26/5-8 від 02.01.2019 року [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] з 20.04.1983 року по теперішній час. Позивач виявила бажання приватизувати вищезазначену квартиру, в звязку з чим зверталися до відповідача з відповідною заявою, але листом відповідача № Р-0497-Д від 27.12.2018 року їй було відмовлено в приватизації, оскільки позивачем до заяви про приватизацію не було надано копію ордера про надання жилої площі. Через відсутність\~ордеру на\~вищевказану квартиру,\~позивач звернулася\~до департаменту\~з управління\~житлово \~комунальним господарством\~ЗМР за наданням його копії. 27.12.2018 року № Р-7992 департаментом з\~управління житлово\~ комунальним\~господарством ЗМР\~ надано відповідь про зберігання ордерів лише з 1984 року . Відповідно до статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Пунктом 5 ст.\~16\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права субєкту комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир(будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до п. 10 ч. 1ст.\~15\~ЖК Української\~РСР до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення. Відповідно до ст.\~58\~ЖК УРСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно з пунктами 69, 72 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім»ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири, та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру. Згідно\~ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Вказаний перелік підстав для відмови в приватизації квартири, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується. З огляду на те, що ордер на квартиру недійсним в судовому порядку не визнавався, доказів того, що ордер на квартиру не видавався суду не надано, тому сама по собі відсутність ордеру не являється підставою для відмови у приватизації житла. Враховуючи, що позивачка вселена у квартиру на законних підставах, незаконність її проживання не оспорюється, участі у приватизації не приймала, відсутність ордеру позбавляє позивачку реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає, що позивач набула право на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду», у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved