Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, який зареєстрований 29 червня 2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1122. Позовні вимоги мотивовані тим, що подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими, так як у них різні характери, погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В судове засідання сторони не з`явились. В тексті позову позивач просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В разі неявки відповідача наполягає на винесенні заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з відповідними заявами та клопотаннями не звертався, відзив на позов не надіслав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд з`ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 червня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1122. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а. с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4) Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, в них різні характери, погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюб фактично розпався. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позові зазначає, що бажає залишити набуте в шлюбі прізвище « [PERSON] ». На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved