Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом 31 березня 2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18 липня 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання та утримання сина, який проживає з нею, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на своє утримання в розмірі 1/3 частини від його заробітку до досягнення сином трирічного віку. В судовому засідання представник позивача [PERSON] на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позові, просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав частково, не заперечував щодо сплати аліментів на утримання сина, вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини не визнав повністю. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2014 року (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб) Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6 - копія свідоцтва про народження). Позивач [PERSON] згідно наказу № 1-Вп від 25.01.2016 р. ТзОВ «К.С.Камертон» перебуває з 26.01.2016 р. по 18.11.2018 р. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 7 - копія наказу). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частинами другою та четвертою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доказів того, що відповідач не може надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення дитиною трьох років, відповідачем суду не надано. Положенням ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що дитини, яка мешкає разом із позивачкою, потребує піклування і утримання, матеріальне положення позивачки, яка не працює, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, працює, має постійний та стабільний заробіток, враховуючи, що стягнення з доходів відповідача у примусовому порядку не здійснюються, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини до її повноліття, у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання позивачки у розмірі ? частки заробітку (доходу), до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: partial