Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивачі 10.10.2017 звернулися до суду з указаним позовом, в якому зазначають, що позивач [PERSON] з 1999 по 2009 перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем, під час якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно. На даний час донька досягла повноліття та продовжує навчання на договірній основі у Сумському державному педагогічному університеті імені [PERSON] на денній форма навчання та проживає у гуртожитку. Відповідно до договору плата за навчання складає : 1 рік 8000 грн., 2 рік 10000 грн., 3 рік 10995 грн., 4 рік 10995 грн., що разом становить 39990 грн. Донька перебуває на повному утриманні матері, власного заробітку не має, оскільки не має змоги влаштуватись на роботу у звязку з навчанням. Позивач [PERSON] сплатила за перший рік навчання доньки 8000 грн. та за перший семестр 2 курсу 5000 грн. Крім того, мати повністю вносить плату за проживання у гуртожитку доньки. Позивачі зверталися до відповідача з проханням добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, але той відмовляється, хоча працює за кордоном, має достатній дохід, а тому має змогу надавати таку допомогу. Посилаючись на норми ст.ст. 182, 185, 199, 200 СК України позивачі просять стягнути з відповідача: на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 50 % прожиткового мінімумів для працездатних осіб, на час її навчання, а також на користь [PERSON] в рахунок відшкодування додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 8560 грн., з яких 6500 грн. 1/2 частина сплачених коштів за навчання, та 2060 грн.- 1/2 частина сплачених коштів за проживання у гуртожитку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги свої та дочки повністю підтримала за обставин указаних у позові. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, яка довірила представлення своїх інтересів у суді матері [PERSON] (а.с.27). Відповідач у судове засідання не зявився, який надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.98), надав відзив на позов, у якому виклав заперечення проти позову та прохання відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.89-92). Заперечення мотивовані тим, що він не має матеріальної можливості утримувати повнолітню дитину, так як має на утриманні іншу дитину та дружину, яка не працює, розмір його доходу є незначним, також відповідач не надавав свою згоду на оплату додаткових витрат на навчання дитини. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9-11), яка є студенткою 2 курсу Сумського державного педагогічного університету ім.А.С.Макаренка на денній формі навчання, на платній основі, плата за навчання складає : 1 рік 8000 грн., 2 рік 10000 грн., 3 рік 10995 грн., 4 рік 10995 грн., що разом становить 39990 грн. Термін навчання - із 01.09.2016 р. до 30.06.2020 (а.с.12,13). За рішенням суду із відповідача на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягувалися аліменти та на виконанні ВДВС Глобинського районного управління юстиції перебував виконавчий лист №2-1005, виданий 31.10.2001 Тростянецьким районним судом Сумської області (а.с.14). Квитанціями із ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» встановлено, що стороною позивачів здійснені оплати за навчання 09.08.16 4000 грн., 17.01.17 4000 грн., 15.08.17 5000 грн., (а.с.15)., оплата гуртожитку 26.08.16 1625 грн., 16.06.17 201 грн., 29.08.17 900 грн., 30.08.17 94,50 грн., 30.08.17 1300 грн. (а.с.16,17). Відповідач працює слюсарем у ФОП [PERSON] та отримує дохід із вересня 2017 по грудень 2017 у розмірі 3200 грн., у січні 2018 р. 3735 грн. (а.с.93). У другому шлюбі відповідач (а.с.95). має дитину [PERSON], [INFO] (а.с.94), який проживає разом із відповідачем (а.с.96). Відповідно до ст.199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною другою статті 199 СК України\~встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з частиною першою статті 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу.При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частити першої статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже судом встановлено, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги у звязку із її навчанням, так як навчається не за місцем свого проживання, проживає у гуртожитку, який оплачує, також витрачає кошти на оплату навчання у ВНЗ, а відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу, оскільки є працевлаштований, отримує щомісячно дохід, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоровя суду не представлено. Наявність на утриманні у відповідача іншої дитини судом враховується, разом із тим, посилання відповідача на те, що його дружина не працює через догляд дитини до шести років - суд не може прийняти до уваги як підставу встановлення скрутного матеріального стану відповідача, так як останній не надав доказів того, що його менша дитина потребує домашнього догляду за станом здоровя. Крім того, під час направлення до відповідних органів запитів щодо місця проживання відповідача надійшла інформація про документування відповідача паспортом громадянина України для закордонних поїздок (а.с.65), що вказує на небезпідставність тверджень позивачів щодо можливості відповідача здійснювати закордонні поїздки, в тому числі і з метою отримання доходу. Таким чином, враховуючи що позивач заявила вимогу про стягнення на її утримання аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, та розмір таких аліментів має складати 600 грн. щомісяця, а у задоволенні іншої частини позову необхідно відмовити, так як заявлений позивачем розмір аліментів 50 % прожиткового мінімумів для працездатних осіб, поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Щодо заявленої позивачем [PERSON] вимоги про стягнення на її користь в рахунок відшкодування додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 8560 грн., з яких 6500 грн. 1/2 частина сплачених коштів за навчання, та 2060 грн.- 1/2 частина сплачених коштів за проживання у гуртожитку, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. Отже, вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на оплату навчання після досягнення дитиною повноліття та її проживання у гуртожитку не підлягають задоволенню. Як вбачається з наданих позивачем квитанцій, позивач сплатила за перший рік навчання доньки 8000 грн., коли остання була неповнолітньою. Оскільки батьки мають рівні обов'язки щодо здійснення матеріального забезпечення дітей, то з відповідача має бути стягнуто половину понесених витрат у розмірі 4000 грн. , які були понесені позивачем до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позивача про стягнення коштів з відповідача, понесених позивачем як оплату за гуртожиток, не підлягають задоволенню, оскільки зазначені витрати не можна вважати такими, що пов'язані з розвитком здібностей дитини в розумінні\~статті 185 СК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, яка їх фактично понесла у виді сплати 640 грн. судового збору (а.с.100). На підставі викладеного та

Outcome: partial