Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«АЛАНД», за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позовні вимоги тим, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №33236, яким стягнуто з [PERSON] на підставі кредитного договору № 002-01603-300913 від 30.09.2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», з 06.10.2017 року правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №42-К є ТОВ «ФК «Кредит Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ВА від 11.08.2020 року є ТОВ «ФК «АЛАНД», заборгованості в загальній сумі 13543,55 грн. 21.10.2020 року ТОВ «ФК «АЛАНД» пред`явив до виконання виконавчий напис до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., яка відкрила виконавче провадження та звернула стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В зв`язку з цим, щомісячно проводяться стягнення з пенсії позивача. 30.11.2020\~року [PERSON] \~стало відомо\~про існування\~вказаного виконавчого\~напису,\~який вважає\~таким,\~що не\~підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, оспорюваний виконавчий напис вчинений 08.09.2020 року, тобто поза межами трирічного строку для вчинення виконавчого напису, так як кредитний договір 002-01603-300913 було укладено 30.09.2013 року. Також, при вчиненні нотаріальних дій нотаріус не переконався щодо безспірності існуючої заборгованості. Крім того, виконавчий напис було вчинено 08.09.2020 року в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. В зв`язку з викладеним, наявні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса. Ухвалою суд\~від 06\~січня 2021\~року було\~задоволено заяву\~представника позивача\~та забезпечено\~позов шляхом\~зупинення стягнення\~на підставі\~виконавчого напису\~приватного нотаріуса\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай Олега\~Станіславовича,\~вчиненого 08\~вересня 2020\~року реєстраційний\~номер №33236,\~що перебуває\~на виконанні\~у приватного\~виконавця виконавчого\~округу міста\~Києва Дорошкевич\~Віри Леонідівни\~ВП №63381339\~про стягнення\~з [PERSON] \~коштів, до ухвалення рішення у справі. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,\~проте її\~представник подала\~до суду\~заяву,\~в якій\~просила розгляд\~справи провести\~за її\~відсутності та\~позивача,\~підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі, а також розподілити судові витрати, стягнувши на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн, 420,40 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«АЛАНД» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилась у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа\~без самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача приватний\~виконавець виконавчого\~округу м.\~Києва Дорошкевич\~В.Л. в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зі змісту\~кредитного договору\~№ 002-01603-300913,\~укладеного між\~ПАТ «Дельта\~Банк» та позивачем 30.09.2013 року вбачається, що банк відкрив позивачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях з встановленням ліміту кредитоної лінії в розмірі 8500,00 грн. строком 364 календарних днів (а.с. 14). Судом встановлено,\~що 08.09.2020\~року приватний\~нотаріус Житомирського\~міського нотаріального\~округу Горай\~Олег Станіславович\~вчинив виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 33236,\~яким звернуто\~стягнення з\~ [PERSON] ,\~яка є\~боржником за\~кредитним договором\~002-01603-300913\~від 30.09.2013\~року,\~укладеним з\~Публічним акціонерним\~товариством «Дельта Банк»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого,\~на підставі\~договору відступлення прав\~вимоги за\~кредитними договорами\~42-К\~від 06.10.2017\~року є\~ТОВ «ФК\~«Кредит Капітал»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого\~на підставі\~Договору відступлення\~прав вимоги\~№11/08/2020-ВА\~від 11.08.2020\~року є\~ТОВ «ФК\~«АЛАНД».\~Стягнення заборгованості\~проводиться за\~період з\~11.08.2020\~року по\~17.08.2020\~року.\~Сума заборгованості\~складає 13543,55\~грн.,\~в тому\~числі прострочена\~заборгованість за\~сумою кредиту\~становить 8294,80\~грн.,\~прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~становить 5248,75\~грн.\~За вчинення\~виконавчого напису\~нотаріусом стягнуто\~плату із\~стягувача в\~розмірі 500,00\~грн.,\~які підлягають\~стягненню з\~боржника на\~користь стягувача.\~Загальна сума,\~що підлягає\~стягненню 14043,55 грн. (а.с. 36). Вказаний виконавчий\~напис перебуває\~на примусовому\~виконанні у\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~м.\~Києва Дорошкевич\~Віри Леонідівни ВП №63381339, що підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.11.2020 року, якою було звернуто стягнення на пенсію боржника (а.с. 18, 22). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного вище закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року№662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 08.09.2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. При цьому,\~представлену нотаріусу\~заборгованість не\~можна вважати\~безспірною,\~оскільки судом\~установлено,\~що позивач\~заперечує суму\~заборгованості посилається\~на те,\~що оспорюваний\~виконавчий напис\~вчинений поза\~межами трирічного\~строку для\~вчинення виконавчого\~напису.\~Таким чином,\~грошова вимога\~стягувача не\~є безспірною,\~а також\~нотаріусом не\~було перевірено\~факт направлення\~та отримання позивачем вимоги, а тому підстави для її стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса були відсутні. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону\~України «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Встановленні вище обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 1261,20 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо відшкодування витрат та правничу допомогу, то слід зазначити наступне. 30.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги. Також в матеріалах справи міститься ордер (а.с. 9-10) та Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги. До матеріалів\~справи адвокатом\~Мишковською Т.М.\~було долучено\~опис виконавчих\~робіт та квитанції\~до прибуткового\~касового ордера\~№б/н\~від 30.11.2020\~року,\~29.07.2021\~року. На підставі вказаних документів позивачами було сплачено кошти за правничу допомогу адвоката Мишковської Т.М. в розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлена позивачами сума витрат за надання правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved