Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1\~000 гривень. На обґрунтування позову посилається на те, що 08 лютого 2014 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №09. Мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, хоча шлюб ще офіційно не розірвано, але з вересня 2017 року проживають окремо. Відповідач добровільно матеріально їй та їхній спільній дитині не допомагає. Позивачка вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у сумі 1000 гривень щомісячно буде забезпечуватися її з відповідачем рівність при несенні обовязку утримання їх спільної доньки, оскільки відповідач працездатний, його стан здоровя дозволяє працювати, на його утриманні ніхто не перебуває, інших дітей він не має, а тому позивач вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання 27 березня 2018 року не зявилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання 27 березня 2018 року не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, зазначивши, що офіційно не працює та сплачує гроші за дитячий садок, не проживає з позивачкою вересня 2017 року (а.с.21). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ №492006, батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], (а.с.6), є відповідач [PERSON]. Згідно довідки Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №56 від 01 лютого 2018 року, спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобовязаний це робити, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дитини, є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, зазначивши лише про сплату ним коштів за дитячий садок,матеріальне становище позивачки, стан здоровя як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2018 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1492 гривні, а права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1000 гривень, що приблизно буде дорівнювати 1/2 частини встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідач не заперечував проти сплати аліментів в такому розмірі. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у звязку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.\~ На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved