Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою №10 в будинку №16 по вул. Докучаєва в с. Комуніст Харківського району Харківської області шляхом визнання втратившою право користування нею відповідача [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що зазначена квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 травня 2001 року, право власності зареєстроване в БТІ 30 травня 2001 року за реєстраційним №1. Відповідач по справі є матірю позивача, зареєстрована в квартирі, однак більше двох років без поважних причин не проживає у ній. Позивач зазначає, що мати схильна до зловживання спиртними напоями, не рідко уходила з квартири на декілька місяців, останній раз пішла два роки тому. Після чого в спірному житловому приміщенні не зявлялася, її місцезнаходження невідоме. Більше року тому позивачу подзвонили з невідомого номеру телефону та повідомили, що відповідач виїхала проживати в Луганську область, точне місце її проживання на даний час невідоме. Позивач не перешкоджала проживанню її матері в квартирі та не виганяла її, замків не міняла, сварок та скандалів між ними не було, а тому позивач вважає, що [PERSON] добровільно залишила квартиру, при цьому жодних заяв з приводу збереження за нею житла вона не подавала. Реєстрація відповідача за вищевказаною адресою порушує права позивача, як власника квартири, оскільки вона вимушена постійно нести тягар утримання житла та сплачувати комунальні послуги відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Добровільно відповідач з реєстраційного обліку не знімається. Позивач у судовому засіданні свою позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити та пояснила про обставини, викладені вище. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні вважав вимоги позивача обґрунтованими та просив їх задоволнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в пресі, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справу або про розгляд справи за її відсутності не надавала. Третя особа Головне управління Державної Міграційної служби України в Харківській області у судове засідання не зявилася, суду надана заява за підписом Заступника начальника Харківського РВ Міграційної служби України в Харківській області [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 травня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори [PERSON]за реєстровим №2-859 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] Право власності на зазначений будинок зареєстроване в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 30 травня 2001 року за реєстровим №104/10. Як вбачається з довідки Житлово-експлуатаційного управління «Докучаївське» №469 від 09 березня 2016 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є матірю позивача, будучи зареєстрованою в спірній квартирі, не проживає в ній більше двох років. Факт непроживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується також поясненнями свідка [PERSON], яка є сусідкою позивача та в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] зловживала спиртними напоями та вела аморальний образ життя, вчиняла сварки та бійки, приблизно два роки тому пішла з квартири [ADDRESS], після цього свідок її не бачила, при цьому зазначила, що позивач жодних перешкод у проживанні своєї матері в квартирі не чинила. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [INFO] тривалий час, а саме з 2014 року, покинула спірне житло добровільно, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ч. 3 ст.\~10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України відповідач є членом сімї позивача. Згідно ст.. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved