Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 13.08.2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач зазначає, що спільне подружнє життя між нею та відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вказує, що з січня 2019 року вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а спілкування зводиться лише до вирішення питань з виховання та утримання дитини. Також позивач зазначає, що вони з відповідачем зовсім різні люди і тому в їхніх інтересах та в інтересах їхньої спільної дитини є розірвання шлюбу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 23-24). В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 13.09.2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1032 (а.с. 22). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 840 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved