Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно. В позові в обгрунтування своїх вимог зазначила, що є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON], що доводився чоловіком позивачеві і помер [INFO] року. За життя спадкодавцеві належало право власності на жилий будинок [ADDRESS] Після смерті спадкодавця позивач, яка постійно проживала разом з ним на момент відкриття спадщини, вчинила дії з її прийняття, ставши до фактичного управління спадковим майном, а також звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Між тим інший спадкоємець померлого першої черги за законом - відповідач в справі, який доводився спадкодавцеві сином, дій щодо прийняття спадщини не вчинив. Свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно позивачем отримано не було, а її звернення до нотаріуса увінчалось винесенням постанови нотаріуса від 25.04.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв'язку з викладеним просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивач до суду не з'явилась, її представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позовних вимог, вирішення справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернувся до суду відповідач. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 213 ЦПК України є підставою для розгляду справи у відсутність сторін. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, із наступних міркувань. Судом встановлено, що [INFO] року сталася смерть [PERSON] (а. с. 19). В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК є спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, зокрема, діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, як випливає зі ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (в тому числі всиновлені), подружжя і батьки померлого. В силу ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що позивач, яка є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] здійснила право на спадкування, ставши до фактичного управління і володіння спадковим майном, так як постійно проживала разом з чоловіком в будинку, що належав їм на праві спільної сумісної власності. Інші спадкоємці померлого дій щодо прийняття спадщини не вчинили, як випливає з інформації нотаріальної контори. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивача. За роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка увінчалося винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 17-18). Наявність згаданої судом постанови державного нотаріуса п'ятої Запорізької державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] є підставою для звернення до суду, тому суд не вбачає перешкод для застосування захисту права позивача в обраний нею спосіб.

Outcome: approved