Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона разом зі своєю дочкою [PERSON], [INFO], є головним наймачем та користувачем квартири за адресою: [ADDRESS]. Так, [INFO] померла її мати - [PERSON], яка у 24.04.1985 року отримала ордер [NUMBER] на коритсування зазначеним жилим приміщенням зі своєю родиною - позивачем та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] з 2005 року на по теперішній час в квартирі за адресою: [ADDRESS], не проживає. В 2008 році в неї народився син - [PERSON], який також зареєстрований у вказаній квартирі. Добровільно зніматися з дитиною з реєстраційного обліку вона не збирається. Через реєстрацію у вказаній квартирі відповідача позивач змушена нести додаткові витрати, що порушує її права власника такого житла. Просила суд визнати [PERSON] та її сина [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: [ADDRESS]. У судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не надавши суду заяв про можливість проведення розгляду справи у її відсутність. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] засвідчила факт непроживання з 2005 року відповідача [PERSON] з сином у спірній квартирі. На підставі того, що позивач не заперечував проти ухвалені заочного рішення, враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши письмові докази, заслухавши позивача, свідків, суд вважає, що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на підставі ордеру [NUMBER] від 24.04.1985 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Склад сімї: [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка. Позивач є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №1709. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла (а.с.10). Позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00016449991 від 19.03.2016 року, №00016449955 від 19.03.2016 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №689 (а.с.7,8,9). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] разом з дитиною [PERSON] з 2005 року по теперішній час у спірній квартирі зареєстровані та не проживають, а проживають без реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖКП «Житло «Центр» №514 від 18.04.2011 року, Актом ЖКП «Житло «Центр» від 18.04.2011 року, актом ЖКП «Домовик-4» від 31.03.2011 року, Актом від 23.12.2016 року (а.с.16,17,18,54). За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом. В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов'язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім'ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним. За ст.41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином суд встановив, що відповідач, яка є сестрою позивача, не мешкає в спірному житловому приміщенні, будучи зареєстрованою разом із дитиною в квартирі за адресою: [ADDRESS], чим чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні було підтверджено відповідними доказами, показами свідків, що відповідач з дитиною не мешкає разом із позивачем у спірному житловому приміщенні понад рік, що свідчить про те, що остання втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі наведеного суд вважає необхідним захистити право власності позивача шляхом визнання відповідача з дитиною такою, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved