overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обгрунтовує тим, що з 30.09.2005 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі. Згідно з рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20.12.2010 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу має двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. пПзивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по ? частині від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину до досягнення повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з зазначених підстав, просила задовольнити в повному обсязі, додатково пояснивши, що вона не працює, їй допомагає в утриманні дітей її чоловік [PERSON], а батько відтей допомоги не надає. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував протии задоволення позову, пояснивши, що він не працює, доходу не має. Він має захворювання стоп ніг, але лікування останнім часом не проходив, інвалідом не є. На даний час він займається переоформленням на себе трьохкімнатної квартири після смерті матері, оформляє земельний пай. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що з 30.09.2005 року сторонни перебували в шлюбі, який був розірваний за рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20.12.2010 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Відповідач, як батько дітей, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Згідно з ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України матеріального становища відповідача, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, матеріального становища дітей, які проживають з матірю, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 18.09.2017 року (дата подання позову) до досягнення найстаршою дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На підставі ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь держави 640грн. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що 15.08.2019року наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №4739/ВК від 14.08.2019року її- [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 8797,37 грн. Ухвалою суду від 15.11.2019року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 04.07.2019 року по 15.08.2019року перебувалау трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-7). Наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №4739/ВК від 14.08.2019року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України (а.с.8). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 01.09.2019року становила 8797 грн. 37 коп., що підтверджується розрахунковим листом Товариства по цеху №19 за вересень2019 року (а.с.9), сума заборгованості не була виплачена до цього часу. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) в розмірі 8797 грн. 37коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який пізніше уточнила і в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей, а саме - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.07.1998 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Між сторонами не досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому утримувати дітей. Тому позивач звернулася до суду. Позивач в судовому засіданні підтримує позов у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві і просить суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги, з уточненнями, визнає і не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення коштів за рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні досліджено свідоцтво про одруження серії [NUMBER], з якого вбачається, що 28.07.1998 року сторони зареєстрували шлюб, а також свідоцтва про народження серії [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], які свідчать про те, що сторони мають трьох спільних неповнолітніх дітей. (а.с. 5-7) Сторонами в судовому засіданні не заперечується, що діти перебувають на утриманні матері. Відповідач також не заперечує, що його стан здоров'я та матеріальне становище, дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання доньки та синів. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість стягувати з відповідача на користь позивача аліментів, у розмірі ? частина від його заробітку щомісячно, на утримання трьох неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 18.07.2018 року наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №6684/ВК від 18.07.2018 року її [PERSON] було звільнено з роботи у звязку з переведенням в ТОВ «Суми-Електрод», за п. 5 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні відповідач, внаслідок відсутності грошових коштів, не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 02.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.11.2018 року. Ухвалою суду від 08.11.2018 року позов [PERSON] до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, залишено без розгляду. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 28.05.1982 року по 18.07.2018 року працювала у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-9). Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №6684/ВК від 18.07.2018 року [PERSON] було звільнено з роботи у звязку з переведенням в ТОВ «Суми-Електрод», за п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с.9). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 18.07.2018 року становила 36236 грн. 60 коп., що підтверджується розрахунковим листком Товариства за липень 2018 року (а.с.10), сума заборгованості не була виплачена до цього часу. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обовязок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) в розмірі 36236 грн. 60 коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 31.10.2018 року наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №9284/ВК від 31.10.2018 року її [PERSON]було звільнено з роботи за угодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі, передбаченої наказом. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 23.11.2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.12.2018 року. Ухвалою суду від 11.12.2018 року позов [PERSON]до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, залишено без розгляду. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.07.1993 року по 31.10.2018 року працювала у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9-11). Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №9284/ВК від 31.10.2018 року [PERSON]було звільнено з роботи за угодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.11). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 31.10.2018 року становила 81689 грн. 37 коп., що підтверджується розрахунковим листком Товариства за жовтень 2018 року (а.с.12), сума заборгованості не була виплачена до цього часу. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обовязок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON]суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) розмірі 81689 грн. 37 коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила та в остаточному варіанті просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 06.11.1997 року у Житомирському міському управлінні юстиції у Житомирській області, актовий запис 1916 серії [NUMBER] , посилаючись на те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.04.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання після перерви позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач після перерви в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, доказів поважності причин неявки до суду та відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 06.11.1997 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1916, від якого у сторін є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, хоча судом було надано строк для цього. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у зв`язку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який уточнила 16.02.2016, до [PERSON], комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 35», Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання членом сім'ї квартиронаймача та укладання окремого договору найму. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] є квартиронаймачем житлового приміщення - чотирикімнатної квартири житловою площею 48,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Ордер на вказане житлове приміщення видавався на всю родину [PERSON] - його дружину [PERSON] та трьох дітей. Зазначене житлове приміщення розташоване на 2 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з чотирьох кімнат житловою площею 48,9 кв.м., в тому числі: 1-а кімната 17,1 кв.м., 2-а кімната 9,3 кв.м., 3-я кімната 12,8 кв.м., 4-а кімната 9,7 кв.м., кухня площею 9,1 кв.м., вбиральня площею 1 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., вбудована шафа площею 2,6 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м., лоджія площею 5,1 кв.м. Позивач є дружиною відповідача [PERSON] з лютого 2009 року постійно мешкає у вказаній квартирі. Вважає, що як законна дружина [PERSON], вона може вважатися членом сім'ї квартиронаймача згідно приписів ст. 64 ЖК України. Квартиронаймач [PERSON] протягом останніх років не сплачує комунальні послуги, не слідкує за квартирою, не несе витрат на утримання чи поточний ремонт квартири. Позивачу важко нести всі розходи, пов'язані з утриманням чотирикімнатної квартири, тому бажає укласти окремий договір найму частини квартири у вигляді однієї, з чотирьох кімнат, площею 17,1 кв.м. Вказана кімната є ізольованою, такою, що не пов'язана спільним входом з будь-якою іншою з трьох кімнат, що залишилися, а також підпадає під вимоги норм жилої площі на одну особу. Вбиральню, ванну кімната, коридор, балкон та лоджію вважає за можливе залишити в загальному користуванні. Позивач, повідомлена належним чином про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується, наявними у справі поштовими повідомленнями. Про причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей. Представник відповідача КП «ЖЕО № 35» до суду не з'явився, надав суду заяву, в якій проти позову не заперечує та просить розглядати справу за відсутності представника відповідача. Представник відповідача Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу до суду не з'явився, надав суду заяву, в якій проти позову не заперечує та просить розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

\~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом, який уточнила, вказуючи на те, що вона є власником квартири № 20 у будинку 54 в м. Світлодарську Бахмутського району Донецької області. Окрім позивача в квартирі зареєстрований відповідач по справі, який фактично там тривалий час не проживають. Відповідач не несе витрат за комунальні послуги та за утримання квартири. У звязку з чим, просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловою квартирою № 20, яка знаходиться за адресою у будинку 54 в м. Світлодарську Бахмутського району Донецької області. \~ \~ До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, не проти прийняття заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до частини 3 ст.131ЦПК України. Про причини своєї неявки він не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає\~ задоволенню з\~ наступних підстав. \~\~\~\~ \~ В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 19 липня 2011 року [PERSON] купила квартиру номер 20 в будинку номер 54 у м. Світлодарську м. Дебальцеве Донецької області, загальною площею 36.10 кв.м., який зареєстрований в Комунальному підприємстві Єнакієвської міської ради «Єнакієвське міжміське бюро технічної інвентаризації» 18 серпня 2011 року. Відповідно до технічного паспорту виданого Комунальним підприємством Єнакієвської міської ради «Єнакієвське міжміське бюро технічної інвентаризації» квартира № 20, яка знаходиться в будинку № 54 в м. Світлодарську, належить [PERSON] Відповідно до довідки № 4044 від 26 жовтня 2017 року начальника відділу реєстрації місця проживання Світлодарської міської ради, про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку/ осіб за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON]- син, [PERSON]- колишній чоловік та [PERSON] Згідно акту Комунального підприємства «Веста» № 167 від 30 жовтня 2017 року [PERSON] не проживає за адресою [INFO] більше трьох років, з вересня 2014 року по теперішній час. \~Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають\~ задоволенню . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved