Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилися двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Сім'я фактично розпалася, вони стали чужими людьми, миритися не бажають, останні 6 місяців проживають окремо, спільного господарство не ведуть, тому їм необхідно розлучитись. Поряд з цим, в даний час відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Стверджує, що має таку змогу, оскільки добре заробляє працюючи неофіційно. Діти перебувають на повному утриманні позивачки, їй самій важко їх утримувати, тому просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 1200 гривень щомісячно, але не менше 30 % розміру прожиткового мінімуму щомісяця і до досягнення дітьми повноліття та розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та дала пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному в позовній заяві. Поряд з цим доповнила, що їй самій важко дбати про матеріальне забезпечення дітей, яке буде достатнім для їх виховання та розвитку, а тому просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач позов визнав, пояснивши, що не заперечує проти розірвання шлюбу та не відмовляється від утримання своїх дітей. Однак просить суд врахувати, що на даний момент він не працюючий, а тому в частині позову про стягнення аліментів просить задоволити частково. Погодився на стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1000 гривень на обох дітей щомісячно, але не менше 30 % розміру прожиткового мінімуму щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 19 квітня 2001 року у відділі РАЦС м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, актовий запис №106, в якому у них народилася діти: [PERSON],[INFO](свідоцтво серії [NUMBER] від 25.03.2002 р.), [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 19.03.2010 р.). Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, на час звернення позивачки до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, такі проживають разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка виховує дітей і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку, спроможний платити аліменти, відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей) і визначає їх в розмірі по 1000 гривень на обох дітей щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Крім цього, як встановлено протягом двох місяців сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Суд вважає, що сім'я сторін по справі остаточно розпалась і зберегти її неможливо, оскільки позивачка [PERSON] втратила почуття любові до відповідача [PERSON], вони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, кожен живе своїм життям, спору про розподіл спільного майна не виникає. При таких обставинах суд вважає, що їхній шлюб слід розірвати. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави, а 243,60 грн. сплаченого судового збору в користь позивачки. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що при наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Відповідач же, при народженні у нього дитини та зменшенні свого заробітку - в праві звернутись до суду з відповідним позовом про зменшення аліментів.

Outcome: approved