Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 30.01.2009 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Під час шлюбу вона народила сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач була вимушена звернутися з даним позовом до суду і просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання позовної заяви, з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], 27.04.2009року народження на її користь і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві, уточнивши заявлені вимоги просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання позовної заяви, на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] на її користь і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, де зазначив, що справу просить розглянути без його участі, за участю представника. Також надав заперечення напозов де зазначив, що з позовом не згоден, оскільки добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, а також сплачує аліменти на утримання іншої дитини. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені заявлені вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні тим, що містяться в запереченні на позов, також в пояснив, що відповідач добровільно надає кошти на утримання дитини, а крім того вже сплачує аліменти на утримання іншої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.01.2009 року. Під час шлюбу у позивача народилась дитина, син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком якої записано відповідача. Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду від 29.10.2004 року відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем, в обґрунтування заперечень на позов, суду не було надано жодних доказів добровільної сплати коштів на утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». На підставі ст.181 Сімейного кодексу України, «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі». На підставі ст.80 Сімейного кодексу України, «Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі». Згідно до ст.79 СК України «Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви». Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України «При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України».

Outcome: approved