Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить виселити [PERSON] з будинку по провулку Культурному, 2 в м. Житомирі без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на те, що вона є власником частини вказаного будинку та земельної ділянки, а відповідач її колишнім чоловіком, який зареєстрований у цьому будинку за місцем проживання та проживає у ньому чим перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності та користування своїм майном. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав заявлений позов з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити, а також не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником 41/100 частини житлового будинку по провулку Культурному, 2 в м. Житомирі в порядку спадкування та земельної ділянки площею 0,0177 га за вищевказаною адресою. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.09.2011 року розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який зареєстрований Житомирським міським відділом РАГСу, актовий запис №2425 від 25.10.1991 року. Відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований з 19.11.1996 року та проживає у частині будинку по пров. Культурному, 2 в м. Житомирі, яка належить на праві власності позивачу і не бажає знятися з реєстрацію місця проживання у вказаному будинку добровільно. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За правилами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом, після розірвання шлюбу відповідач втратив статус члена сімї позивача, будь-яких домовленостей та договорів між сторонами щодо порядку користування житловим будинком не досягнуто, відповідач витрати по утриманню будинку не несе, що змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації в будинку відповідача. Між сторонами сталися неприязні стосунки і позивач, як власник будинку заперечує щодо подальшого проживання в ньому відповідача, а останній відмовляється від виселення з будинку в добровільному порядку та, таким чином чинить перешкоди позивачу в реалізації права власності щодо вільного володіння та користування майном. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі зі стягненням, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору

Outcome: approved