Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що 10.11.2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі-відповідач), який було розірвано на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2014 року (справа № 362/4375/14-ц). Від цього шлюбу вони мають доньку Єлизавету, [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча офіційно працює і отримує дохід. Позивач не в змозі сама утримувати їх спільну із відповідачем дитину та себе, у звязку з цим, вона просить суд присудити з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання як дружини в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дочкою трьохрічного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та повідомила суд, що заявлені вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в заяві, яку адресував суду зазначив, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданим їм правом на розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає підстав для відкладеня розгляду справи, а тому, проводить його в даному судовому засідані на підставі зібраних у справі доказів. Як вбачається з приписів ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10.11.2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 63. 06.11.2014 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа № 362/4375/14-ц) шлюбу між позивачем та [PERSON] було розірвано. 21.02.2015 року від шлюбу з відповідачем народилася дочка [PERSON]. Відповідно до ст. 122 ч.2 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Як вбачається із свідоцтва про народження серія І-АМ № 306626, батьками дитини є сторони спору. Дитина проживає разом з матірю за адресою: м. Липовець, вул. Садова, 20 (а.с. 5). Зі змісту ст.180 ч.1 СК України слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст. 181 ч.2 СК України). Відповідно до ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що дочці [PERSON] ще не виповнилось три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання їх спільної дитини та на її утримання. Відповідно до ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати (ст. 182 ч.1 СК України): стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як слідує зі ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України). З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини до досягнення трирічного віку дочкою. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями визначеними ст.84 СК України, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, який не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved