Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення порядку користування земельною ділянкою. В позові зазначає, що є власницею 13/25 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Механічна, буд.26. Право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 14.03.2013 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 314. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку, їй належить: житловий будинок А, глинобітні обкл.цеглою, навіс Д, водопровід № 2, паркани №№ 3,4,хвіртка № 5. Відповідач володіє на праві власності 12/25 часток житлового будинку. Земельна ділянка за вказаною адресою знаходиться в постійному користуванні на підставі рішення виконкому Запорізької міськради від 24.06.1954 р. № 402. Між нею та відповідачем виник спір щодо користування земельною ділянкою, відповідач здійснює перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а саме: перешкоджає проходу по земельній ділянці, зрізала водопровід, займає більшу площу земельної ділянки ніж та, що пропорційна її частці у житловому будинку. Відповідач у добровільному порядку відмовляється встановити порядок користування земельною ділянкою. Просить встановити порядок користування земельною ділянкою під житловим будинком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Механічна, буд.26, з урахуванням частки співвласника. У ході судового слухання справи позивачем надана уточнююча позовна заява, в якій зазначає, що фактичний порядок користування земельною ділянкою має істотне відхилення від часток. Угоди між нею та відповідачем і попередніми співвласниками про фактичний порядок користування земельною ділянкою не існує. Просить визначити порядок користування земельною ділянкою площею 453 кв.м, кадастровий номер 2310100000:07:063:0062, що розташована за адресою: вул. Механічна,26 в м. Запоріжжя, згідно з висновком експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 265-16 від 31.10.2016р. відповідно до варіанту № 2 ( т.1,а.с. 197-199). У судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, просять визначити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом № 3 судової земельно-технічної експертизи № 2329 від 05.12.2017 р. (т. 2 а.с.105-106). Відповідач, представник відповідача проти позову заперечують, позовні вимоги не визнали в повному обсязі, надали письмові заперечення на позов (т.1 а.с.30-31,212-215,т.2, а.с.96-98). В судовому засіданні пояснили, що позивач та відповідач є співвласниками житлового будинку 26 по вул. Механічній в м. Запоріжжя. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 468 кв.м, але в користування було надано відповідно до рішення виконкому Запорізької міської ради № 402 від 24.06.1954 р. лише 455 кв. м., тобто існують надлишки у розмірі 13 кв.м, які до теперішнього часу належним чином не оформлені. Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 17.07.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за яким відповідач придбала 12/25 частин житлового будинку 26 по вул. Механічна в м. Запоріжжя розташованого на земельній ділянці 0,0469 га та має кадастровий номер 2310100000:03:017:0128. Вважає неможливим визначити право користування земельною ділянкою у звязку з невідповідністю розмірів земельної ділянки, наданої відповідно до рішення виконкому та фактично використовуваної площі. До вирішення питання по відновленню площі земельної ділянки, яка закріплена за житловим будинком вищезазначеним рішенням, або вирішення питання по оформленню за житловим будинком земельної ділянки з урахуванням фактичної площі, визначити порядок користування не можливо. Порядок користування земельною ділянкою між ними фактично склався. Погоджується лише з варіантом № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 354-15 від 20.05.2016р., оскільки цей варіант відповідає встановленому між співвласниками фактичному користуванню земельною ділянкою. Просить відмовити в задоволені позову. Ухвалою суду від 09 лютого 2017 р. за клопотанням позивача до справи залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Запорізьку міську раду (т.1, а.с.233). Третя особа - представник Запорізької міської ради у судове засідання не зявилася, надала суду письмові пояснення (т.1, а.с.238-239) просить розглядати справу без їх участі. Ухвалою суду від 06 квітня 2017 р. за клопотанням позивача до справи залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (т.2, а.с.7). Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області у судовому засідання пояснив, що у разі розбіжностей в розмірі земельної ділянки, з метою коригування, необхідно проведення робіт із встановленням меж земельної ділянки та виготовлення технічної документації із землеустрою, відповідно до вимог діючого законодавства. Інших шляхів розвязання цього питання не існує. У ході судового слухання справи, судом, за клопотанням сторін, неодноразово призначалися судові земельно-технічні експертизи (т.1,а.с. 64,125,148, т.2 а.с.38-39). Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено наступні обставини та правовідносини. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до матеріалів справи, позивач є власником 13/25 частки житлового будинку № 26 по вулиці Механічній у м. Запоріжжя на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14.03.2013 р., зареєстрованого в реєстрі за № 314 (т.1, а.с.14-18). Власником іншої 12/25 частини житлового будинку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17.07.2014 р., зареєстрованому в реєстрі за № 1370, є відповідач (т.1, а.с. 54-59). Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до наданих довідок від 09.07.2012 р. та 04.10.07 р. рішенням виконкому Запорізької міської ради № 402 від 24.06.1954 р. за житловий будинком № 26 по вулиці Механічній в м. Запоріжжя закріплена земельна ділянка площею 455 кв.м (т.1 а.с.24,180,181). Згідно копій технічного паспорту на домоволодіння № 26 по вул. Механічній в м. Запоріжжя на земельній ділянці площею 455 кв.м розташовано житловий будинок літ.А, співвласниками якого є сторони, а також інші будівлі та споруди (т.1, а.с. 19-23,48-53). Статтею 377 ЦК України, в редакції, що діяла на час переходу права власності на житловий будинок, визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною 2 ст. 120 ЗК України також визначено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, у попередніх співвласників склався фактичний порядок користування земельною ділянкою. Ці обставини підтверджуються витягами з технічного паспорту на домоволодіння, виготовлених станом на 07.02.2001 р. та 09.07.2012 р. , де на плані земельної ділянки зазначено розподіл спірної земельної ділянки парканом № 3, а на листі про зазначення характеристики будинку, господарських будівель та споруд позначено, що паркан № 3 збудовано у 1997 р. (т.1,а.с.20,23,49,52). Отже, до позивача та відповідача перейшло право користування земельною ділянкою після набуття права власності на частини житлового будинку 26 по вул. Механічній в м. Запоріжжя, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попередніх землекористувачів. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Частиною 1 ст. 356 ЦК України\~ передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.ст. 364, 367\~ЦК України\~ кожен зі співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі, або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 цього Кодексу. Аналогічне положення закріплено в ч. 3 ст. 88 ЗК України. Частиною 1 ст. 88 ЗК України\~передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно до ч. 4\~цієї статті\~учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-841цс-16, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи ( частина пята статті 319 ЦК України). В ході судового розгляду справи, сторони не досягли згоди щодо порядку користування спірною земельною ділянкою. Згідно до висновків земельно-технічних експертиз, неодноразово призначених судом, сторонам було запропоновано декілька варіантів розподілу зазначеної земельної ділянки як відповідно до часток співвласників так і за встановленому між співвласниками фактичному користуванню земельною ділянкою. Однак жоден із запропонованих варіантів не може бути прийнятим судом з таких підстав. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 354-15 від 19.02.2016 р., площа земельної ділянки складає 455 кв.м. (т.1, а.с.82), а згідно до висновків додаткової експертизи від 20.05.2016 р. за № 354-16 загальна площа ділянки становить 453 кв.м. (т.1,а.с.132), за висновками експерта за результатами проведення додаткової експертиза № 265-16 від 31.10.2016 р. площа ділянки становить 453 кв.м. (т.1, а.с. 164), в висновку експерта № 2329 від 05.12.2017 р. площа ділянки 454 кв.м. (т.2,а.с.73). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Запорізької міськради ради від 24.06.1954 р. № 402, за житловим будинком № 26 по вулиці Механічній в м. Запоріжжя закріплена земельна ділянка площею 455 кв.м. Такий же розмір земельної ділянки вказано в договорі купівлі-продажу частини житлового будинку, укладеного позивачем. При цьому в договорі купівлі-продажу частини житлового будинку за цією ж адресою, укладеного відповідачем, розмір земельної ділянки зазначено - 469 кв.м. Відповідно до кадастрового плану, копії яких надано сторонами до справи, загальна площа земельної ділянки дорівнює: 453 кв.м., ( т.1, а.с. 8) , - 454 кв.м.( т.2 а.с.1), - 464 кв.м. ( т.2, а.с. 232,25). Частиною 2 ст. 377 ЦК Україним визначено, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків). Відповідно до ч.6 ст. 120 ЗК України, в редакції, що діяла на час переходу права власності на житловий будинок, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Як вбачається з матеріалів справи, в договорі купівлі-продажу частини житлового будинку укладеного позивачем, земельна ділянка має кадастровий номер 2310100000:07:063:0062 та має площу 455 кв.м., а в договорі купівлі-продажу частини житлового будинку укладеного відповідачем, земельна ділянка має кадастровий номер 2310100000:03:017:0128 та має площу 469 кв.м. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, земельна ділянка по вулиці Механічній,26 у м. Запоріжжя зареєстрована в Державному земельному кадастрі та їй присвоєно кадастровий номер 2310100000:03:017:0128. Отже, кадастровий номер земельної ділянки, на яку посилається позивач при визначені порядку користування земельною ділянкою, не відповідає кадастровому номеру земельній ділянці зареєстрованій Державному земельному кадастрі. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Згідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до розяснень, що містить п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників жилого будинку, сторони зобовязані надати документи про надання її для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного зі співвласників, а також розташованих на ній будівель, плодово-ягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного співвласника; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним; угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце. Суду не надано технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та закріплення їх межовими знаками, витягів з Державного земельного кадастру. Частиною 7 статті 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Оскільки фактичний розмір спірної земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Механічна, 26 не відповідає розміру, що закріплена рішенням виконкому Запорізької міської ради від 24.06.1954 р. № 402, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:03:017:0128, зареєстрований в Державному земельному кадастрі не відповідає кадастровому номеру 2310100000:07:063:0062, зазначеному позивачем в позові та в договорі купівлі-продажу частини житлового будинку, суд не має можливості визначити порядок користування земельною ділянкою до усунення невідповідностей та приведення документації на земельну ділянку згідно до вимог законодавства.

Outcome: dismissed