Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом який обґрунтовувала тим, що з 28.08.1999 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15.03.2006. За час проживання в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач після розірвання шлюбу позивач проживає з сином, який знаходиться на її утриманні, відповідач окремо. На підставі рішення Путивльського районного суду від 17.08.2005 відповідач сплачував аліменти на користь позивача на утримання сина до досягнення ним повноліття. На даний час син сторін навчається на бюджетній основі на третьому курсі Глухівського медичного училища КЗСОР І рівня акредитації. Форма навчання денна. Їх повнолітній син, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням, а відповідач такої допомоги в добровільному порядку не надає, хоча має таку змогу, так як офіційно працює та отримує дохід. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з лютого 2018 року і до закінчення сином строку навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність (а.с.44). Відповідач в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.43). Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1999 року по 15.03.2006 та є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7-9,13). З 03.08.2005 на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 17.08.2005 з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття (а.с.14). Позивач працює на посаді продавця в МПП «Лора» та отримала за період з 01.08.2017 по 31.01.2018 дохід в розмірі 8251,67 грн, має в приватній власності земельну ділянку площею 0,0404 га на території м.Путивль (а.с.19,20). [PERSON] навчається на третьому курсі фельдшерського відділення Глухівського медичного училища КЗСОР І рівня акредитаціїза денною формою навчання. Термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2019. Отримав стипендію за період з 01.08.2017 по 31.01.2018 в розмірі 2962 грн (а.с.21,22). Відповідно до ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з роз'ясненнями, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що в звязку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а також матеріальний стан позивача та відповідача, який є працездатною особою, має змогу сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, інших утриманців немає, його згоду на сплату аліментів, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно від дня пред'явлення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 500 грн. витрат на правничу допомогу. Крім того, на підставі ст.142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 352,4 грн. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved