Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що проживала із відповідачем однією сім'єю з 2001 по 2014 р.р., вела із ним спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні доходи та витрати, між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. За час спільного проживання позивачем та відповідачем за спільні кошти було придбано майно: однокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]; однокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак після припинення відносин, сторони не можуть дійти згоди з приводу добровільного поділу спільного майна, у зв'язку із чим позивач просить суд встановити факт сумісного проживання однією сім'єю її та відповідача в період часу з 2001 по 2014 р.р.; поділити спільне майно сторін, визнавши за позивачем право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]; визнати за відповідачем право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення у пресі, зокрема газеті «Наддніпрянська Правда» № 51(62) від 31.12.2014 року. Заяв, заперечень, клопотань на адресу суду не надсилав. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням та викликом осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу у відсутності учасників судового засідання на підставі наявних у ній даних та доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи №8034, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] в період часу проживали однією сім'єю, вели спільне господарство з 2001 по 2014 р.р. за адресою: [ADDRESS], що вбачається з довідки Виконавчого комітету Совхозненської сільської ради Красноперекопського району АР Крим № 654 від 08.09.2014 року. Крім того обставини щодо фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачем у період з 2001 по 2014 р.р. об'єктивно підтверджується поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві фактами. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою, що не пов'язується з підставами її створення. Згідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язанні спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з встановленими обставинами справи, за умов відсутності сумнівів та встановлених фактів протилежного, суд вважає, що характер взаємовідносин, що відбувались між сторонами у період з 2001р. по 2014р. свідчить про наявність між позивачем та відповідачем подружніх стосунків. Отже суд вважає доведеним факт проживання позивача та відповідача у період з 2001р. по 2014 р. однією сім'єю. Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу розглядаються у порядку окремого провадження. Як передбачено ч. 4 цієї ж норми закону суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, вбачається спір про право. Оскільки метою звернення позивача до суду є у подальшому поділ спільно нажитого із відповідачем майна, суд приходить до висновку про можливість встановлення зазначеного факту при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене письмовим договором між ними. Судом встановлено, що за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] спільно було придбано наступне майно: на підстав договору купівлі-продажу ВРВ № 953240 від 13.11.2010 року однокімнатна квартира загальною площею 35,0 кв.м., в тому числі житлової 17,4 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], про що також свідчить витяг про державну реєстрацію прав. Відповідно до звіту про незалежну оцінку, вартість зазначеної квартири становить 49081,00 грн. Також сторонами на підставі договору купівлі-продажу ВТВ № 721758 від 06.07.2013 року була придбана однокімнатна квартира, загальною площею 32, кв.м, в тому числі житлової 17,20 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], вартість якої відповідно до звіту про незалежну оцінку становить 49999,00 грн. Згідно ч.2 ст. 74 СК України, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. За змістом ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, дослідивши докази у їх сукупності, враховуючи відсутність сумнівів про наявність між позивачем та відповідачем тривалих подружніх стосунків без укладення шлюбу, суд вважає доведеним факт проживання позивача з відповідачем однією сім'єю у період з 2001р. по 2014р. та визнає спільною сумісною власністю майно, що набуте ними у цей період, та, виходячи із засад рівності часток у майні, що є об'єктом спільної сумісної власності, суд вважає законною та обґрунтованою вимогу позивача, щодо поділу спільного майна шляхом виділення їй у власність однокімнатної квартири, загальною площею 32, кв.м, в тому числі житлової 17,20 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], вартість якої відповідно до звіту про незалежну оцінку становить 49999,00 грн, а відповідачу - виділу у власність однокімнатної квартира загальною площею 35,0 кв.м., в тому числі житлової 17,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], оскільки такий поділ відповідає вимогам законодавства та не порушує прав сторін, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1121,80 грн..

Outcome: approved