Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про виселення з квартири №73, у корпусі 2, будинку 13, по вул.Бєляєва, м.Кіровоград без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначено, що є власником квартири [ADDRESS] корп. 2 в м. Кіровограді на підставі свідоцтва про право власності на житло. 15.01.2015 на підставі реєстрації почав проживати [PERSON]. Домовленість між позивачем та відповідачем було про тимчасову реєстрацію для влаштування його на роботу. З моменту проживання [PERSON] участі в оплаті комунальних послуг не приймає, систематично порушує правила співжиття, заходи впливу виявились безрезультатними, а у зв'язку з його реєстрацією відсутня можливість оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що як власнику житла перешкоджає у розпорядженні майном. Згідно поданої заяви ( а.с. 54-58) відповідач позовні вимоги не визнав та в обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем з січня 2015 року проживає разом однією сім «єю та від спільного проживання мають доньку . Судом встановлено наступні факти. Згідно договору дарування квартири від 14.03.2006 року (а. с. 5). та витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно № 4305257 від 30.07.2004 року (а. с. 5) позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім'ї № 4226 від 13.07.2015 року в даній квартирі зареєстровані [PERSON] [INFO], [PERSON] , [INFO] та як племінник [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст.8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст.30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Згідно ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до вимог ст. 169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в квартирі, що належить її власнику, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити приміщення. В даному випадку такий договір найму взагалі не укладався, а відповідач був своєчасно попереджений про намір власника розпорядитися належним майном на власний розсуд, щоб відповідач міг встигнути віднайти собі належне житло. Відповідно до статті 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Проте відповідач навпаки заважає позивачу вести побут та господарство, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Ст..7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлює, що на підставі судового рішення, про виселення здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи. Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, дата підписання 10.12.1948 р., дата набрання чинності 10.12.1948 р. Прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , заслухавши пояснення сторін, свідків, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки , відповідач, перешкоджає своєю протиправною поведінкою, позивачу як власнику квартири розпоряджатися та утримувати квартиру, відповідач не є членом сім'ї позивача, то відповідно і не має прав користування квартирою як член сім'ї. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved