Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке належало їй на праві власності. Так, позивачка в 2002 році прийняла частково спадщину після смерті матері , а саме на грошові вклади матері, а на частину квартири по [ADDRESS] свідоцтва про право на спадщину не отримала, оскільки нею не було пред`явлено свідоцтва про право власності на дану квартиру за спадкодавцем. Однак, в 2014 році померла її сестра [PERSON] , якій на праві власності належала Ѕ частина вказаної квартири, і яку після смерті останньої прийняв син [PERSON] . Тому позивачка вирішила до оформити право власності на спадкове майно після смерті її матері [PERSON] , які на праві особистої приватної власності належала Ѕ частина квартири [ADDRESS] в м.Калуш . Коли позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказане майно. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на Ѕ частина квартири [ADDRESS] в м.Калуш Івано-Франківської області . Позивач подала до суду заяви про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити (а.с.49). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо його задоволення (а.с.50). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2002 року позивачка [PERSON] частково прийняла спадщину від [PERSON] , яка складалася з грошових вкладів (а.с.13). Як вбачається з матеріалів справи, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на частину квартири у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказане майно (а.с.18). Відповідно до Відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.17-18) [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності , б/н від 24.10.1998 року виданий відділом приватизації державного житла виконкому Калуської міської ради , належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] . З копії технічного паспорту на квартиру за адресою [ADDRESS] , виготовлений ОБТІ (а.с.15-16) та висновку про вартість об`єкта оцінки квартири та звіту про оцінку майна від 08.05.2019 року вбачається, що інвентаризаційна вартість Ѕ частини вказаної квартири становить 139000 грн (а.с.21-31). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення певних дій, а саме: 1) якщо спадкоємець вступив у фактичне володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.535 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка) Відповідач не входить до числа спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині після смерті бабусі [PERSON] . Крім того відповідач подав заяву про те, що відмовляється від прийняття спадщини після смерті бабусі, на спадкове майно не претендує. Згідно із ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається Позивач, як спадкоємець за законом після смерті матері, прийняла спадщину, оскільки звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини та потім отримала свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади. Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті матері. На підставі викладеного, ст.ст. 529, 538, 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),

Outcome: approved