Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації, про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 13563,11 грн. компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2800 грн., а всього у сумі 16363,11 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 03 травня 2012 року знаходилась у трудових відносинах з комунальним лікувально-профілактичним закладом «Міським наркологічним диспансером м. Горлівки» і працювала на посаді дільничної медичної сестри диспансерного відділу №2. Місце праці знаходилось у м. Артемівську по вул. Советська, 73. Як вбачається з наказу №213к від 31.12.2014 року вона була звільнена з займаної посади за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Звільнення було пов'язано безпосередньо з тією обставиною, що відповідачем грубо порушувалось законодавство про працю у частині сплати заробітної плати. Трудову книжку їй видали у січні місяці без запису про звільнення. Відповідно статуту КЛПЗ «Міського наркологічного диспансеру м. Горлівки» є комунальним лікувально-профілактичним закладом, яке засновано на власності територіальної громади м. Горлівки відповідно рішення обласної ради від 03.09.2002 року №4/3-50 прийнята у сумісну власність територіальних громад, сіл, селищ, міст, які знаходяться в управлінні Донецької обласної ради. Управління диспансеру у межах повноважень, відповідно рішення обласної ради від 04.03.1999 року №23/5-116 «Про делегування повноважень Донецькій обласній раді Донецької обласної державної адміністрації відносно майна області і про затвердження переліку об'єктів загальної власності територіальних громад, які знаходяться в управлінні обласної ради», здійснює облдержадміністрація. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення складає 13563,11 грн. за період з липня по грудень 2014 року включно, що для неї є суттєвою сумою. Крім цього, при звільненні їй не виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 2800 грн. Довідку про фактичну заборгованість відповідач їй не видає. Просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], якій діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, також пояснив, що не заперечують проти заочного рішення, також зазначив, що позивач відмовляється від своїх позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Суд вважає за можливе розглянути справи без участі представника відповідача, на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 травня 2012 року [PERSON] була прийнята у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» на посаду сестри медичної дільничної диспансерного відділення №2, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4-7), а 31 грудня 2014 року [PERSON] була звільнена за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП, відповідно до копії наказу №213 б від 31 грудня 2014 року (а.с.8-10), у якому також зазначено, що бухгалтерія повинна сплатити компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку тривалістю 6 календарних днів, за період роботи з 03 травня 2013 року по 02 травня 2014 року, додаткову щорічну відпустку тривалістю 7 календарних дні, за період роботи з 03.05.2013 року по 02.05.2014 року, основну щорічну відпустку тривалістю 16 календарних днів, за період роботи з 03.05.2014 року по 31.12.2014 року, додаткову щорічну відпустку тривалістю 5 календарних днів, за період роботи з 03.05.2014 року по 31.12.2014 року на підставі заяви [PERSON] від 30 грудня 2014 року. В судовому засіданні встановлено, що з липня по грудень 2014 року включно Департамент охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації має заборгованість по заробітній платі перед позивачем у розмірі 13563, 11грн., що підтверджується випискою з балансу по рахунку [NUMBER] (а.с.16), також при звільненні їй не було сплачено компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2800 грн. Тобто розрахунок за весь період роботи на посаді сестри медичної дільничної диспансерного відділення №2 [PERSON] до теперішнього часу не був проведений. Відповідно до ч.1 статті 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 13563,11 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2800 грн. Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України, позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави, а тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved