Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею та перебуває на її утриманні. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тоді як позивачеві важно одній самостійно нести витрати по утриманню дитини, у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 800,00 грн. щомісяця. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що він не відмовляється від обов'язку утримання неповнолітньої дитини [PERSON], утім, не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем в цій справі (800,00 грн.) , адже має на утриманні іншу неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], на яку на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області сплачує аліменти в розмірі ? частини заробітку, а також від шлюбу із [PERSON] має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка з дитинства є сліпою та через стан здоров'я потребує лікування кожні 2-3 місяці у м. Дніпропетровську. Також відповідач посилався, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України на те, що сплачує за виконавчим листом заборгованість на користь банку за кредитним договором в розмірі 6 970,61 грн. Відповідач просив суд ухвалити рішення про стягнення з нього на користь позивача аліменти в мінімальному розмірі від прожиткового мінімуму. Заслухав пояснення сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, [PERSON] народилася [INFO], про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Книзі реєстрації народжень зроблений запис та видано свідоцтво, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої, яка мешкає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, щодо розміру аліментів, то, задовольняючи в цій частині позов частково, суд враховує матеріальний стан платника аліментів (відповідача), який має на утриманні ще двох малолітніх дітей ([PERSON], [INFO], з дитинства є сліпою та потребує лікування), через що визначення частки заробітку (доходу) матері в розмірі 1/6, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК), буде справедливим та сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживає дитина, перед останньою. Підстави для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі відсутні, оскільки відповідач працює та має регулярний дохід, що підтверджується довідкою про заробітну плату з ПАТ «Орджонікідзевський гірничо- збагачувальний комбінат». Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial