Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), мотивуючи тим, що в останній час у них тривали погані стосунки. Приблизно три місяці назад відповідач поїхав від неї на проживання до своїх батьків. З того часу вони спільно не проживали та дуже рідко спілкувалися. На дітей, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач гроші не надає. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала, зазначивши, що за наданий судом строк на примирення вони не примирилися. Подальше спільне проживання неможливе. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, серії I-ТП №008810, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб 08.10.2005 (актовий запис №116). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Вони припинили спільне проживання та до даного часу проживають окремо. За строк наданий їм на примирення вони не примирилися, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Копії свідоцтв про народження серії І-ТП № 030282 від 22.06.2006 та серії І-ТП №156969 від 09.11.2011 свідчать, що відповідач є батьком дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, не надає. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. за вимогу про розірвання шлюбу, а від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів вона звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. на користь позивача та в сумі 640 грн. 00 коп. в доход держави.

Outcome: approved