Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до територіальної громади с.Яблунівка Прилуцького району в особі Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] в с.Яблунівка Прилуцького району Чернігівської області. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі й на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану в [ADDRESS]. Проте, позивач не може реалізувати своє право на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність цього майна спадкодавцеві. Тому, позивач і просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку після смерті чоловіка [PERSON] Позивач в судове засідання не з»явилася, проте згідно письмової заяви заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не з»явився, проте надіслав заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08 грудня 1958 року, [PERSON], 1937 року народження та [PERSON], 1936 року народження, одружились 02 листопада 1958 року (а.с.15). [INFO] [PERSON] помер. Місце смерті с.Яблунівка Прилуцького району, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 17 квітня 1995 року серії [NUMBER]. Проте, згідно листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 20 вересня 2017 року №2738/01-16, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована на території Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку. Рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на дану земельну ділянку (а.с.7). При цьому, судом встановлено, що у відповідності до п.1 Рішення №23 від 19 грудня 1994 року Яблунівської сільської ради та довідки Яблунівської сільської ради від 26 вересня 2017 року, згідно Земельнокадастрової книги (Розділ У. Присадибні землі особистого користування) Яблунівської сільської ради [PERSON] рішенням виконкому передано у приватну власність земельну ділянку 0,25 га по [ADDRESS]. Зокрема, п.4 даного рішення, передбачено, що п.1 цього рішення є підставою для внесення змін-відповідних записів в земельно-облікові документи з наступною видачею громадянам державних актів на право приватної власності (а.с.11,13-14). Проте, державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] на ім»я [PERSON], не видавався (а.с.8). Згідно довідок Яблунівської сільської ради від 02 жовтня 2017 року за №1119 та №1118, встановлено, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO], дійсно проживав і був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 25 квітня 1977 року і виписаний в зв»язку зі смертю. При передачі земельної ділянки розміром 0,25 га по [ADDRESS] [PERSON] разом з ним проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON], [INFO], яка користується вказаною земельною ділянкою по теперішній час. Крім того, згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 04 грудня 1995 року, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому Яблунівської сільської ради від 15 червня 1995 року. Відповідно до листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2017 року №3074/01-16 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25 жовтня 2017 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO], заведено спадкову справу 22 грудня 1995 року за №517. Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 1995 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] у відповідності до ст. 549 ЦК 1963 року є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO], та приймаючи до уваги, що вступивши у фактичне управління та керування майном позивач прийняла спадщину, оскільки як на момент смерті спадкодавця так і після цього проживала у його будинку, користувалася земельною ділянкою, від спадщини не відмовлялася, а згодом подала заяву до відповідної нотаріальної контори, але отримала нотаріальну відмову про неможливість оформлення спадкових прав у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували наявність у спадкодавця права на земельну ділянку, тому позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved