Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, в якому вони перебувають з 12 квітня 2014 року. Сторони мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO], який народжений до реєстрації шлюбу між сторонами. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем триває з 2006 року. Покликається, що в грудні 2008 року, перебуваючи у громадському шлюбі, сімейні відносини були припинені через відмінність поглядів, щодо вирішення соціально-побутових питань, щодо ведення спільного господарства та виховання дитини, а також відсутність взаєморозуміння між сторонами. В період з 2008 по 2014 роки з відповідачем проживали окремо, перебуваючи у напружених відносинах. Починаючи з червня 2013 року відповідач виявив бажання відновити сімейні відносини, приділяв сину достатньо уваги, в тому числі і в матеріальному забезпеченні, внаслідок чого сімейні відносини були відновлені. Сторони почали проживати разом за адресою 09069, м. Львів, вул. Шевченка, 318 Б, кв. 5, починаючи з вересня 2013 року. Проте сімейні відносини знову не склалися, відповідач неодноразово припиняв спільне проживання та піклування про дітей. Повертався назад до сімї на свій розсуд, на прохання позивача про припинення сімейних відносин та спільного проживання не реагував. Силоміць та проти її волі повертався в квартиру, де позивачка з дітьми проживають. Відповідач влаштовує постійні скандали, залякує, принижує позивача в присутності дітей та ображав її честь і гідність, здійснює негативний вплив на психологічний стан дітей та позивача, вказуючи що позивачка є його власністю і не має права нічого та без його відома вчиняти, що робить спільне життя нестерпним, тому що відповідач постійно ганьбить, ображає позивача, що якнайгірше впливає на психологічний стан дітей. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося самопочуття позивачки, вона перебуває в стані постійного стресу. При цьому, відповідач бере участь в матеріальному забезпеченні наших дітей лише на власний розсуд, весь тягар побутових обов'язків батьків стосовно дітей лежить на плечах позивачки. Спільне господарство не ведеться з жовтня 2017 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2017 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між сторонами. Відповідач проживає окремо починаючи з 14 жовтня 2017 року. Позивачка не претендую на розподіл спільного майна та заявляє про те, що діти будуть проживати з нею за адресою: 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 318 Б, кв. 5. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. 28.02.2018 року провадження у справі відкрито. 27.03.2018 року ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області поновлено провадження уставі та призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не зявилася, подала на адресу суду, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у її відсутності, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених\~ст. 280 ЦПК України\~для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно\~ст. 282 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 12.04.2014 року, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2014 року, актовий запис № 137. Від шлюбу у сторін народився син, [PERSON], 16.006.2014 року народження, що стверджується свідоцтвом про народження виданим 26.06.2014 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Серія I-СГ №421608, актовий запис № 485. Судом встановлено, що у сторін 06.07.2007 року народився син, [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про народження, виданого повторно 03.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, Серія I-СГ №246303, актовий запис № 382. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Сторони з червня 2017 року шлюбні відносини не підтримують, з жовтня 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст.112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги те що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved