Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору №746/1 купівлі-продажу квартири від 30.12.1998 року в звязку із тим, що цей договір був посвідчений на Миколаївській філії Товарної біржі «Українська біржа нерухомості». На теперішній час вона не має можливості реалізувати свої права щодо відчуження нерухомого майна, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не предявляє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири ухиляється. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, не заперечення проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки невідомо. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1995 року за №2456, зареєстрованого Миколаївським бюро технічної інвентаризації 16.10.1995 року за реєстровим №16201. 30 грудня 1998 року на Миколаївській філії Товарної біржі «Українська біржа нерухомості» за №746/1 був зареєстрований договір купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, який був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за №16201 від 02.02.1999 року та видано [PERSON] реєстраційне посвідчення на квартиру [ADDRESS]. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу квартири дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. У звязку із наміром відчужити квартиру позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, однак розясненням приватного нотаріуса [PERSON] від 21.12.2017 року їй повідомлено, що вчинити нотаріальну дію неможливо, оскільки договір купівлі-продажу квартири нотаріально не посвідчений. На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його\~нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона придбала квартиру на біржі, однак через необізнаність сторін договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на біржі. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Відповідно\~\~до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору купівлі-продажу квартири між сторонами позивачем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Довідкою комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.12.2017 року №3582 повідомлено про те, що станом на 28.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.1998 року, попереднім власником за даною адресою був [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1995 року. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у грудні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права щодо відчуження належної їй квартири, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений. Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»,

Outcome: approved