Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс», третя особа Печерська районна в м. Києві державна адміністрація про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що внаслідок залиття квартири в грудні 2012 року, що сталося з вини відповідача по справі, було пошкоджено в тому числі й балконні меблі на загальну суму в 10746,16 грн. Крім того, позивачі посилаються на те, що внаслідок невідшкодування збитків, що мають місце через залиття балконних меблів, відповідачем завдано моральної шкоди позивачам, яку кожен позивач оцінив у розмірі 10000,00 грн. Позивачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав наведених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що У грудні 2012 року квартирі позивачів, яка розташована на дев'ятому поверсі, почалося протікання стелі, яке виникло через інтенсивний снігопад та різке потепління, що призвело до порушення герметизації між елементами покрівлі. 30.01.2013 [PERSON] звернулася до відповідача стосовно факту протікання стелі квартири та балкону. 13.12.2013 було складено Акт комісії про залиття квартири. Не погоджуючись з Актом від 13.02.2013, 27.05.2013 [PERSON] звернулася до Відповідача з відповідним листом. 07.08.2013 було повторно складено Акт про залиття квартири та балкону. Платіжними дорученнями № 71 від 13.05.20113 та № 435 від 17.12.2013 було перераховано кошти в сумі 3474,00 грн. та 4573,00 грн. відповідно, за нанесені матеріальні збитки, спричинені залиттям квартири, що відбулося у лютому 2013 року (а.с. 28, 34) В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані щодо пошкодження меблів,внаслідок залиття квартири та балкону у грудні 2013 року, зокрема письмові докази, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що позивачам було завдано шкоду, крім тієї шкоди, що вже відшкодована, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивачем та представником позивача не надано жодного доказу того, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] завдано моральну шкоду, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивачів, завдання позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат майнового та немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано доказів наявності матеріальної, крім вже відшкодованої, та моральної шкоди, протиправності діяння чи без діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed