Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментам та пені, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 16.01.2008 року з відповідача на її користь були стягнуті щомісячно аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2007 року. Але, відповідач аліменти сплачує несвоєчасно, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка становить за період з 18.12.2007 року по 31.10.2013 року 44554,99 грн. Просила стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість у розмірі 44554,99 грн. та у відповідності до ст. 196 Сімейного Кодексу України, за порушення відповідачем зобов'язань із сплати аліментів суму пені у розмірі 401200,27 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Через такі обставини, суд вважає, що при наявних у справі матеріалах, зі згоди представника позивача можливо розглянути справу без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 16.01.2008 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті щомісячно аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2007 року. На виконання вказаного рішення 20 лютого 2008 року було видано виконавчий лист № 2-362. З 18.12.2007 року [PERSON] не сплачував аліменти, у зв'язку із чим станом на 01.11.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 44554,99 грн., що підтверджується розрахунком державної виконавчої служби. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні саме за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. З урахуванням вказаних вимог Закону, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментам, може бути стягнута тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. Тому у задоволені в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 44554,99 грн. слід відмовити. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за порушення зобов'язань із сплати аліментів суд зазначає наступне. За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, яка прийнята за результатом перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у справі № 6-81цс13, та в силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими у правозастосуванні. Згідно розрахунку наданого стороною позивача, пеня за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 18.12.2007 року по 31.10.2013 року складає 401200,27 грн. Але із вказаним розрахунком, суд погодитися не може, оскільки механізм його розрахунку є невірним. Так, позивач при обчислені розміру пені за кожен місяць, враховує кількість днів у кожному місяці, суму заборгованості зі сплати аліментів за місяць та обчислює розмір пені із розрахунку 1 % за кожен день прострочення у цьому місяці. При цьому позивач не враховує строк до якого числа відповідач має можливість сплатити суму аліментів у відповідному місяці, у зв'язку із чим помилково визначають кількість днів прострочення зі сплати аліментів по кожному місяцю. З урахуванням наведеного, сума пені за порушення відповідачем зобов'язань зі сплати аліментів за період з 18.12.2007 року по 31.10.2013 року складає 391813,5 грн. При таких обставинах, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача за порушення зобов'язань із сплати аліментів пеню за період з 18.12.2007 року по 31.10.2013 року у розмірі 391813,5 грн. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути пропорційно до задоволеної частини позовних вимог судовий збір в розмірі 3211,50 грн. На підставі ст.ст. 180, 194, 196 СК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та

Outcome: partial