Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору №476 міни нерухомого майна від 18.03.1997 року в звязку із тим, що цей договір був посвідчений на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т». Посилаючись на те, що [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого, заповідала все належне їй майно [PERSON] [PERSON], померла 29.07.2017 року, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Після звернення позивачки до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, їй було відмовлено, оскільки договір міни був посвідчений на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т». На теперішній час вона не має можливості реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON], яка була стороною за цим договором, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності позов підтримує. Відповідачі надали про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти позову не заперечують Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Судом ухвалено\~провести заочний\~розгляд справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] [PERSON], [PERSON], загальною площею 34,3 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м., в якій одна житлова кімната, вартістю 2449 грн. згідно довідки-характеристики, виданої Миколаївським бюро технічної інвентаризації 11.03.1997 року, за №1787. [PERSON] належала квартира [ADDRESS], загальною площею 67,2 кв. м., житловою площею 38,7 кв. м., в якій три житлові кімнати, вартістю 10108 грн. згідно довідки-характеристики, виданої Миколаївським бюро технічної інвентаризації 11.03.1997 року, за №1851. 18 березня 1997 року на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т» був зареєстрований договір міни нерухомого майна, укладений між [PERSON]О, [PERSON], який діяв від свого імені та від імені [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, який був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за №19957 від 14.04.1997 року. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору міни нерухомого майна дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. 29 липня 2017 року [PERSON]. померла, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП №262729. Відповідно до заповіту від 25.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] заповідала все належне їй майно [PERSON] [PERSON] зверулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою приватного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних від 26 лютого 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документи, подані позивачем, не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про товарні біржі». На час укладання договору міни нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його\~нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] здійснила з відповідачами обмін нерухомого майна на біржі, однак через необізнаність сторін договір міни нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на біржі. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Відповідно\~\~до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору міни нерухомого майна між сторонами позивачем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Довідкою комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору міни від 18.03.1997 р., укладеним на Товарній біржі «Віконт-Т» та зареєстровано в БТІ 14.04.1997 р. за № 19957, в книзі №120. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~241\~ЦК УРСР\~встановлено,\~що за\~договором міни\~між сторонами\~провадиться обмін\~одного майна\~на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. За статтею 242 цього Кодексу, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON]В, оскільки договір міни нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню. На підставі\~ст.\~ст.\~47,\~227\~ЦК УРСР,\~ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу»,\~

Outcome: approved