Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебували у шлюбі, який сторони розірвали в 2007 році. З 2008 року по 2019 рік сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом. За час сумісного проживання у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано майно орієнтовною вартістю 25000 гривень. На даний час позивач та відповідач не проживають однією сім`єю, добровільної домовленості про поділ спільного майна сторонами не досягнуто, тому позивач змушена звернутися з позовом до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділу спільного майна та просить суд визнати пральну машину LG WD-10164 NP, мікрохвильову піч LG MC-7844, холодильник комбі LG GA-B-399BQA, пилосос SAMSUNG, МР3-плеєр Арасеr AU 350, телевізор, прихожу, ковер, стіл розкладний, диван-ліжко, дві супутникові антени, коврову доріжку 3 метри, дзеркало в прихожу кімнату, ковдру євро на овчині, посуд кухонний, відеомагнітофон, спільним сумісним майном та стягнути з відповідача грошову компенсацію замість частки у праві спільної власності на спірне майно в розмірі 12500 гривень. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, подавши відзив на позов в якому просив в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 07.05.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 07.05.2007 року відділом РАЦС Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №24 ( а. с. 6). З 2008 року по 2019 рік сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, що підтверджується матеріалами справи, а також не заперечує відповідач. За час сумісного проживання у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано майно орієнтовною вартістю 25000 гривень. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 74 Сімейного Кодексу України , якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). У відповідності зі ч.1 ст. 61 Сімейного Кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.372 ЦК України та ч.1 ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності з ч.2 ст. 372 ЦК України та ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно ч.1. ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1. ст. 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного , суд вважає, що позивач не довела те, що майно, яке придбано сторонами вартістю 25000 гривень, є спільною сумісною власністю, так як позивач не надала доказів щодо належності вказаного майна, не визначила ціну позову та не здійснила обґрунтований розрахунок вартості майна, а також не надала докази щодо вартості спірного майна, згідно до вимог чинного законодавства, тому позов в частині визнання вказаного майна спільною сумісною власністю, не підлягає задоволенню. Також не підлягає задоволенню позовна вимога щодо стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 12500 гривень, з врахуванням вищевикладеного. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 368,372 ЦК України, та ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 76, 77, 81, 89 ЦПК України.

Outcome: partial