Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позов обґрунтовує тим, що 20.07.2019 між позивачем та відповідачем Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 98. Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки за час їхнього спільного сімейного проживання поступово погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення. На теперішній час Любешівським районним судом Волинської області розглядається позов про розірвання шлюбу. Більше п`яти місяців проживають окремо. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою донькою [PERSON] до досягнення нею трьохрічного віку, у зв`язку з цим вона не може працювати. Відповідач офіційно не працює, виїжджає на сезонні роботи, від чого отримує певний дохід, розмір якого позивачу не відомий. Дійти згоди про конкретний розмір аліментів, який відповідач може надати кожного місяця на утримання доньки та позивача вони не можуть. На теперішній час позивач являється непрацездатною особою внаслідок перебування по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та не має можливості працювати, проживає з донькою у батьківському житловому будинку разом з батьками пенсійного віку та братом - особою з інвалідністю з дитинства, крім щомісячної допомоги при народженні дитини інших доходів не має. Інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні відповідача немає. Зазначає, що на теперішній час вона являється непрацездатною особою, внаслідок перебування по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, у неї нема можливості працювати. Окрім соціальної допомоги при народженні дитини та допомоги на дитину-інваліда, інших доходів вона немає. Тому вважає, що відповідач зобов`язаний надавати позивачу матеріальну допомогу у вигляді аліментів на її утримання в розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на одну особу, яка втратила працездатність, щомісячно до досягнення їхньою дитиною трьох років. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] в її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/2 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] в її користь на її утримання аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік для однієї особи, яка втратила працездатність, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення їхньою донькою трирічного віку. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 07.06.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Свій позов підтримує (а.с.28). Відповідач подав до суду відзив на позовні вимоги, в якому зазначив, що викладені в позовній заяві факти позивача є недостатньо аргументовані, та викладені без врахування реальних обставин його матеріального стану та інших життєвих обставин. Вказане позивачем те, що [PERSON] виїжджає на заробітки і має від цього дохід не відповідає дійсності, оскільки зазначає, що на заробітки їздив тоді, коли перебував у шлюбі з позивачем, але шлюб розірваний 08.06.2021 Любешівським районним судом Волинської області. Крім цього, вказує на те, що не працює та перебуває на обліку в Нетішинському центрі зайнятості, але аліменти сплачує, про що свідчать копії квитанцій, які додає. Вважає, що при таких обставинах та такому його матеріальному становищі він може сплачувати для позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а при працевлаштуванні ј частки його заробітку (доходу). Нерухомого майна нема. Розмір допомоги по безробіттю йому не відомий. Однак зазначає, що аліменти на утримання дитини позивачу буде сплачувати регулярно. Окрім того, просить суд врахувати той факт, що все придбане ним в шлюбі майно, електротехніку, телефон дружині, посуд і інше, він залишив дружині та доньці. Просить суд позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити частково і стягнути з нього аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на вказану дитину та в решті позову відмовити. Розгляд справи просив проводити без його участі (а.с.42). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20.07.2019, який 08.06.2021 розірваний Любешівським районним судом Волинській області. У сторін в шлюбі народилась дитина дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9). У судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, позивачем по справі. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дитини не досягнуто. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати свою дитину є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Відповідач є працездатною особою, однак на даний час має нерегулярний дохід, частково перераховує грошові кошти позивачу, інших утриманців не має. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, потреби дитини, матеріальний стан позивача та відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дитини. Cуд звертає увагу, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не міститься у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитини. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд, виходячи із засад розумності, справедливості, а також враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини: доньки [PERSON] - в розмірі ј частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб малолітньої дитини. При вирішенні позовних вимог щодо утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд керується таким. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, суд при вирішенні вказаної категорії спорів має враховувати матеріальне становище відповідача та його розмір доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних доказів отримання відповідачем достатньої суми доходів для можливості надавати матеріальну допомогу дружині позивачем надано не було, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині у зв`язку з необґрунтованістю позовної вимоги. Згідно з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в розмірі 908,00 грн., тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави зазначений розмір судового збору.

Outcome: partial