overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

позивач звернулася до суду, та просила розірвати шлюб укладений з [PERSON], з тих підстав, що 17.07.2010 року вступила в шлюб з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим по тій причині, що подружжя не бажає спільно проживати, відповідач нехтує сімейними цінностями, створює в сім'ї негативну атмосферу, що негативно впливає на виховання дитини. Проживає, окремо у батьків, з дитиною, та не має бажання проживати разом з чоловіком. Примирення не можливе. Спір про спільне сумісне майно, буде вирішуватись в іншому порядку. До суду сторони не з'явилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує. Відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, врахувавши думку позивача, відповідача та вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. За нормами ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України - розривається. 17 липня 2010 року, [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі, у Виконавчому комітеті Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, зареєстрували шлюб, актовий запис №6, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб, повторне, Серія [NUMBER] від 16.05.2018 року. [INFO], в подружжя народилася дитина - [PERSON], актовий запис №7 від 16.07.2012 року (Свідоцтво про народження, повторне, Серія [NUMBER] від 16.05.2018 року), та з урахуванням довідки Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області №02-34/743 від 22.05.2018, проживає з матір'ю [PERSON]. За нормами п.10 постанови ПВС України від 21.12.2007 №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечите інтересам одного з них чи інтересам дітей. Подружжя проживає окремо, стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За нормами ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Питання про примирення не ставиться. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу, і приходить до висновку про наявність підстав до розірвання шлюбу. Суд, відповідно до заявленого вирішує питання щодо місця проживання дитини, прізвища позивача, розподілу судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить визначити їй строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22 грудня 2014 року на 10 днів після набрання рішенням законної сили. Мотивуючи тим, що після смерті матері вона стала спадкоємицею за заповітом належного їй майна та повинна була подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак, вона пропустила термін звернення до нотаріальної контори, так як хворіла, тому була позбавлена можливості раніше подати заяву. Позивач в заяві просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить судова розписка, причину неявки свого представника суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про смерть серія І-БК № 320983 (а.с.6) [PERSON] померла 22 грудня 2014 року. Позивач є дочкою померлого спадкодавця, і є спадкоємицей за законом першої черги, що підтверджується в свою чергу копією свідоцтва про народження (а.с.7). Як вбачається з копії заповіту від 07 березня 2008 року [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідала своїй дочці [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а тому строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 22.06.2015 року і в цей строк позивач не подала заяву до нотаріальної контори. Згідно повідомлення Приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу [PERSON] № 483/01-16 від 11.09.2015 року після померлої [PERSON], звернень про прийняття спадщини та про відмову від її прийняття не було. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Позивач не зверталася до нотаріальної контори, у звязку з перебуванням на амбулаторному лікуванні, що в свою чергу підтверджується довідкою, що міститься в матеріалах справи (а.с.4), а тому суд вважає, що позивач пропустила вказаний строк з поважної причини і їй слід надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить захистити її право власності шляхом звільнення з-під арешту належного їй нерухомого майна. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що являється власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.01.2012 р. у справі №2-981/12, яке набрало законної сили, разом з тим зареєструвати своє право не може у зв'язку із наявністю обтяження у вигляді арешту, накладеного ухвалою суду від 07.10.2011 року у цивільній справі № 2-3719/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] проти позову не заперечував. Відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправомірність набуття [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. Представник органу ДВС просив справу розглядати без його участі, у прийнятті рішення поклався на розсуд суду. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить захистити право власності її дитини шляхом вселення у квартиру [ADDRESS]. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що її донька [PERSON] являється власником ? частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2012 р. у справі №2-2094/12, яке набрало законної сили, разом з тим відповідач чинить перешкоди у вселені дитини разом із матір'ю до вказаної квартири. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити повністю. Відповідач пояснив, що проти вселення дитини не заперечує, разом з тим, категорично проти вселення у квартиру її матері [PERSON]. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить надати їй дозвіл на виготовлення закордонного паспорта дитини [PERSON], 18.08.2006р.н. без згоди батька [PERSON] та надати дозвіл на тимчасове багаторазове вивезення за кордон дочки [PERSON] без згоди батька [PERSON] до досягнення нею шістнадцятирічного віку та на виготовлення проїзних документів на вивіз дитини за кордон без згоди батька і стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує наступним. Вона перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого у них є спільна неповнолітня дочка [PERSON], 18.08.2006р.н. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини. Останній чинить перешкоди їй у покращенні здоровя дочки, зокрема, відмовляється надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, що сприятиме також розширенню її світогляду, добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, та не повідомив суд про причини неявки. За таких обставин, зі згоди позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін є спільна дочка [PERSON], 18.08.2006р.н., що стверджується відповідним свідоцтвом. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено що 20.03.2009 року шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що позивачка має змогу тимчасово вивозити дочки за кордон на відпочинок та оздоровлення. Однак відповідач не дає добровільно згоди на оформлення необхідних для цього документів. Разом із тим, відповідач не спілкується із дитиною, не цікавиться його життям і здоров'ям, не сплачує аліменти на утримання дитини. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з цим, згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатила 640 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить надати їй дозвіл на виготовлення закордонного паспорта дитини [PERSON], 23.10.2009р.н. без згоди батька [PERSON] та надати дозвіл на одноразову поїздку дитини [PERSON], 23.10.2009р.н. тривалістю 1 місяць в період липень-серпень 2017 року в країни Шенгенської зони без згоди та супроводу батька [PERSON] в супроводі матері [PERSON] і стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує наступним. З 26.07.2008р. по 15.06.2015р. вона перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого у них є спільний неповнолітній син [PERSON], 23.10.2009р.н. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться розвитком сина, матеріальної допомоги не надає. Останній чинить перешкоди їй у покращенні здоровя сина, зокрема, відмовляється надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, що сприятиме також розширенню його світогляду, добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку дитини. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, однак подав заяву про відкладення розгляду справ, оскільки перебуває за межами України. Суд визнає причини неявки в судове засідання відповідача [PERSON] неповажними та зі згоди представника позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін є спільний син [PERSON], 23.10.2009р.н., що стверджується відповідним свідоцтвом. З рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15.06.2015р. вбачається, що шлюб, зареєстрований між сторонами 26.07.2008р., розірвано. Судом встановлено, що позивачка має змогу тимчасово вивозити сина за кордон на відпочинок та оздоровлення. Однак відповідач не дає добровільно згоди на оформлення необхідних для цього документів. Разом із тим, відповідач не спілкується із дитиною, не цікавиться його життям і здоров'ям, не сплачує аліменти на утримання дитини. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з цим, згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатила 640 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить надати їй дозвіл на виїзд сина за межі України без згоди батька дитини. Свої вимоги мотивує наступним. З 17.07.2002р. по 26.04.2007р. вона перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого у них є спільний неповнолітній син [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини. Стверджує, що дитина потребує оздоровлення за кордоном, зокрема на морі, оскільки часто хворіє застудними захворюваннями, а відповідач чинить їй перешкоди у цьому. Такі дії відповідача спричиняють шкоду інтересам дитини та не сприяють його всебічному розвитку. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала. Відповідач також не прибув у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. Представник 3-ї особи - органу опіки та піклування Сокальської РДА в судове засідання не прибула. Подала заяву, в якій зазначила, що позивач з метою надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон до Органу опіки та піклування не зверталася, а тому, третя особа не володіє жодною інформацією щодо даного спору. Розгляд справи просить проводити у відсутності 3-ї особи. Дослідивши докази по справі, суд відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін є спільний син [PERSON], [INFO]., що стверджується відповідним свідоцтвом. З копії свідоцтва від 26.04.2007р. вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. З довідки №1397 від 12.08.2015р. вбачається, що спільний син сторін проживає разом з позивачкою в м.Тернопіль. В судовому засіданні судом не здобуто жодних доказів того, що спільна дитина сторін хворіє та потребує оздоровлення саме за кордоном. В свою чергу, позивачка не скористалася наданим їй Цивільним процесуальним кодексом України правом, в судове засідання не прибула та не надала жодних доказів, які підтверджують обставини, на які вона покликається. За таких підстав, суд відхиляє позов, оскільки викладені позивачкою вимоги є недоведеними та необгрутнованими жодними доказами.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить надати їй дозвіл на виїзд сина за межі України у її супроводі без згоди батька дитини. Свої вимоги мотивує наступним. З 02.03.2013р. по 22.12.2014р. вона перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого у них є спільний неповнолітній син [PERSON]. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться розвитком сина, матеріальної допомоги не надає. Останній чинить перешкоди їй у покращенні здоровя сина, зокрема, відмовляється надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, що сприятиме також розширенню його світогляду, добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку дитини. Крім того, в Італії перебувають бабуся та дідусь дитини, з якими дитина зможе зустрітися. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Надали суду доводи, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. Представник 3-ї особи [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечила. Вислухавши позивача, її представника та представника третьої особи, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін є спільний син [PERSON], 16.08.2013р.н., що стверджується відповідним свідоцтвом. З рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.12.2014р. вбачається, що шлюб, зареєстрований між сторонами 02.03.2013р., розірвано. Судом встановлено, що позивачка має змогу тимчасово вивозити сина за кордон на відпочинок та оздоровлення. Однак відповідач не дає добровільно згоди на оформлення необхідних для цього документів. Разом із тим, відповідач не спілкується із дитиною, не цікавиться його життям і здоров'ям, не сплачує аліменти на утримання дитини. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 жовня 2011 року виконкомом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області. Мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, відсутнє взаєморозуміння, часто виникають сварки та скандали, так як відповідач не утримував сімю матеріально, всі зароблені кошти витрачав на власні потреби. У березні цього року сторони припинили спільне проживання та на даний час проживають окремо. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що їхня сімя розпалася та зберегти її неможливо та твердо має намір розірвати шлюб. Позивач надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області 01 жовтня 2011 року, серії 1-ТП № 082234 (а.с.4), [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 01.10.2011 року, актовий запис за № 35. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданої заяви вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн.. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 12.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. В обґрунтування вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на шлюб та сімю. Подальше збереження шлюбу та примирення не можливе. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій останній проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №2022 (а.с. 3). Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved