Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON], [INFO] є рідною донькою дівоче прізвище [PERSON]. [INFO] у неї народилася дитина - [PERSON] . На той час відповідач [PERSON] не перебувала у шлюбі і батько дитини був записаний зі слів матері. 10.03.2007 року донька одружилася з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON]. [INFO] у відповідачів народилася донька [PERSON] . З 2008 року відповідачі залишили дітей, не виконують батьківських обов'язків, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з ними та не створюють умов для отримання освіти. Увесь цей час онучки [PERSON] і [PERSON] проживають разом з позивачем , яка займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням. У листопаді 2015 року звернулася до служби у справах дітей Кіровоградської районної державної адміністрації із заявами про позбавлення батьківських прав відповідачів. 24.11.2015 р. до служби у справах дітей з'явився відповідач [PERSON] і в присутності начальника Служби власноруч написав заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] навіть не з'явилася до служби у справах дітей. Висновком органу опіки і піклування в особі Кіровоградської районної державної адміністрації від 02.12.2015 р. № 01-22/487/1 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO]., по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON], [INFO]. і [PERSON], [INFO]., та громадянина [PERSON], [INFO]. по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]., та просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітей повноліття , тому просить задовільнити позов повністю. До судового засідання позивачем надано клопотання про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог (а. с. 58 ). Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с.а.с. 48,49, 56,57 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. В судове засідання представником третьої особи Служби у справах дітей Кіровоградської районної державної адміністрації , надано заяву про підтримання висновку органу опіки та піклування № 01-22/487/1 від 02.12.2015 та розгляд справи у їх відсутність ( а.с. 41). Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Позивач згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. [PERSON], [INFO] (дівоче прізвище - [PERSON]) є рідною донькою [PERSON]. [INFO] у [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.09.2001 р. (а. с. 8). На той час [PERSON] не перебувала у шлюбі і батько дитини був записаний зі слів матері. 10.03.2007 року [PERSON] одружилася з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується відмітками у паспортах (а. с. 6-7). [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 9). [PERSON] та [PERSON] з 2008 року не проживають разом з дітьми, що підтверджується копією актів від 13.10.2015 року, 12.02.2016 року (а. с. 15-16). Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 СК УКраїни передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз»яснення п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз'яснення, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки відповідачі протягом багатьох років не приймали участі в житті дітей та їх вихованні, не цікавилися їхнім станом здоров'я, не оплачувають за харчування, не приводили і не забирали дітей, не цікавляться їх навчанням не відвідували навчальні заклади, не провідували їх вдома, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Кіровоградської районної державної адміністрації від 02.12.2015 р. № 01-22/487/1 , яким визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO]., по відношенню до її дітей [PERSON], [INFO]., і [PERSON], [INFO]., та громадянина [PERSON], [INFO]. по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Зазначено позиція висловлена у постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У разі відсутності домовленості кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров» та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідачі не виконують свій батьківський обов'язок по утриманню дітей, суд стягує з [PERSON] на користь тих осіб, яким буде передано малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину , щомісячно, починаючи з 20.05.2016 року по [INFO] та в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 15.08.2019 року по 06.07.25року до досягнення повноліття меншою дитиною . Та стягнути з [PERSON] аліменти на користь тих осіб , яким буде передано [PERSON], [INFO] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 20.05.2016 року по [INFO]. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору по 275, 60 грн. з кожного .

Outcome: approved