Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом та вимоги мотивує тим, що 09.02.2019 року, близько 13 год. 10 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись по вул. Івашкевича. 5, у м. Київ, порушив правила дорожнього руху України, та здійснив наїзд на [PERSON] , котра переходила проїжджу частину по пішохідному переходу, внаслідок чого позивач зазнала тілесних ушкоджень. 09.02.2019 року [PERSON] було доставлено до Київської міської клінічної лікарні з діагнозом «ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови», де остання перебувала на лікуванні до 11.02.2019 року. В період з 12.02.2019 року по 26.02.2019 року [PERSON] була направлена на стаціонарне лікування до КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», де їй встановлено діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин лобної ділянки зліва, крововиливи білеорбітальних областей, верхніх та нижніх кінцівок зліва, кульмового суглобу зліва, забій біляушної ділянки зліва тіннітус, остеохондроз шийного відділу хребта». Крім того, з 13.03.2019 року по 22.03.2019 року [PERSON] через погіршення стану здоров`я, за рекомендаціями лікарів, перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 5» з діагнозом «наслідки ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді астено-цефалгічного синдрому вегетативної дисфункції зі схильністю до синкопальних станів». У зв`язку з лікуванням в закладах охорони здоров`я через отримані внаслідок ДТП травми, [PERSON] понесла витрати в розмірі 6744,03 грн. Разом з тим, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення. Передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.07.2018 року, була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група», то позивач 18.11.2019 року звернулася до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок ДТП, яка мала місце 09.02.2019 року. За результатом розгляду звернення, [PERSON] було виплачено страхову суму в розмірі 9167,14 грн., з яких: 2503,80 грн. за лікування; 6226,81 грн. втрачений заробіток; 436,53 грн. компенсація за моральну шкоду. Проте, сума виплаченого страхового відшкодування є недостатньою для повної компенсації понесеної матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь [PERSON] страхове відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю, в розмірі 11730,90 грн.; стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 70000,00 грн. Ухвалою суду від 04.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала із зазначених у позовній заяві підстав та просила стягнути з ПрАТ «СК «Українська страхова група» шкоду, завдану здоров`ю, у розмірі 13445,14 грн., з яких витрати на лікування у сумі 1391,00 грн., недоотримані доходи 7490,67 грн., та 4563,47 грн. моральної шкоди. Представник ПрАТ «СК «Українська страхова група», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив, що позовні вимоги є частково необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Так, до позовної заяви додано фіскальні чеки про купівлю медичних препаратів на загальну суму 4240,23 грн.; страхова компанія здійснила виплату відшкодування понесених витрат на лікування на суму 2503,80 грн., а тому в будь-якому випадку позовні вимоги в частині відшкодування витрат на лікування не можуть перевищувати 1736,43 грн. (4240,23 грн. 2503,80 грн. = 1736,43 грн.). Крім того, не підлягають відшкодуванню витрати, зазначені у фіскальному чеку № 0029 від 14.02.2019 року на суму 337,55 грн. та фіскальному чеку №0055 від 20.03.2019 року на суму 43,70 грн., оскільки вони не підтверджені належним чином відповідним закладом охорони здоров`я. Також, страхова компанія заперечує проти стягнення коштів на суму 1000,07 грн., витрачених на придбання пального для доставки потерпілої до відповідного закладу охорони здоров`я, оскільки відсутні будь-які докази, що вказані кошти використовувалися саме для цих цілей. Тобто, страхова компанія визнає позовні вимоги щодо відшкодування витрат на лікування лише в розмірі 276,87 грн. (4240,23 грн. 2503,80 грн. 1459,56 грн. = 276,87 грн.). З розрахунку, наданого відповідачем у додаткових запереченнях на позовну заяву, вбачається, що розмір шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності, складає 12782,25 грн., а тому сума, яка підлягає виплаті на користь [PERSON] становить 6555,44 грн. (12782,25 грн. 6226,81 грн. здійснених виплат = 6555,44 грн.). В частині виплати моральної шкоди страхова компанія зазначає наступне: загальний розмір витрат на лікування [PERSON] , по підрахункам ПрАТ «СК «Українська страхова група», складає 9007,48 грн., а тому, відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір моральної шкоди, яка підлягає виплаті на користь позивача, становить 450,37 грн., з яких 436,53 грн. вже було виплачено. Відповідач [PERSON] , разом з представником Олексієнком М.М., в судовому засіданні зазначив, що він дійсно визнає факт отримання [PERSON] внаслідок ДТП, яка мала місце 09.02.2020 рок, тілесних ушкоджень, в результаті чого їй було завдано моральних страждань. [PERSON] щиро розкаюється та зазначив про можливість компенсувати моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., яка є об`єктивно справедливою та співрозмірною з отриманим ушкодженням здоров`я. Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.02.2019 року, близько 13 год. 10 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись по вул. Івашкевича. 5, у м. Київ, порушив вимоги п.п. 2.3(б), 18.1 Правила дорожнього руху України, та здійснив наїзд на [PERSON] , котра переходила проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а [PERSON] зазнала тілесних ушкоджень (а.с.28). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с.28). 09.02.2019 року [PERSON] було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги з діагнозом «ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови», де остання перебувала на лікуванні до 11.02.2019 року (а.с.8). В період з 12.02.2019 року по 26.02.2019 року [PERSON] була направлена на стаціонарне лікування до КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», де їй встановлено діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин лобної ділянки зліва, крововиливи білеорбітальних областей, верхніх та нижніх кінцівок зліва, кульмового суглобу зліва, забій біляушної ділянки зліва тіннітус, остеохондроз шийного відділу хребта» (а.с.9-11,13-15,16-19). Із 13.03.2019 року по 22.03.2019 року [PERSON] через погіршення стану здоров`я, за рекомендаціями лікарів, перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 5» з діагнозом «остеохондроз шийного відділу хребта, нестабільність С2-С5, цервікалгія, помірний мязево-тонічний синдром, наслідки ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді астено-цефалгічного синдрому вегетативної дисфункції зі схильністю до синкопальних станів» (а.с.20,29). На момент ДТП, тобто станом на 09.02.2019 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.07.2018 року, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»; забезпечений транспортний засіб Chevrolet Aveo, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER] (а.с.27). 18.11.2019 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок ДТП, яка мала місце 09.02.2019 року. За результатом розгляду звернення, [PERSON] було виплачено страхову суму в розмірі 9167,14 грн., з яких: 2503,80 грн. за лікування; 6226,81 грн. втрачений заробіток; 436,53 грн. компенсація за моральну шкоду (а.с.24-25). Однак, за твердженням [PERSON] розмір виплаченого страхового відшкодування є недостатнім для повної компенсації понесеної матеріальної та моральної шкоди. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що виникають внаслідок відшкодування шкоди. Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, котрий спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року). За положеннями ст. 23 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Оскільки розмір витрат, понесених [PERSON] на лікування, оспорюється страховою компанією, у зв`язку з відсутністю відповідних підтверджуючих документів закладу охорони здоров`я, тому суд приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих спірних правовідносин правила, встановленого п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року, де зазначено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Згідно ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», з 01 січня 2019 року розмір мінімальної заробітної плати становить 4173 грн. Як вбачається з листків непрацездатності, виданих закладами охорони здоров`я, котрі були досліджені в судовому засіданні, за період з 09.02.2019 року по 22.03.2019 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні через отриманні ушкодження здоров`я внаслідок ДТП, загальною тривалістю 28 (двадцять вісім) днів. Таким чином, з ПрАТ «СК «Українська страхова група» в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, підлягає виплаті на користь [PERSON] сума страхового відшкодування в розмірі 3894,80 грн. (виходячи з розрахунку: 4173,00 грн. * 1/30*28 днів = 3894,80 грн). А тому, з урахуванням проведеної виплати в розмірі 2503,80 грн., з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивача слід стягнути 1391,00 грн. страхової виплати за шкоду, пов`язану з лікуванням [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. З 01.10.2018 року по 05.04.2019 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДУ «Центр пробації» Міністерства юстиції України, в саме працювала на посаді провідного інспектора Краснопільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.37,97). Як було встановлено вище, [PERSON] у період з 09.02.2019 року по 22.03.2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні 28 днів. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Оскільки причиною тимчасової втрати працездатності позивача була дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.02.2019 року, тому для обчислення розміру середньої заробітної плати, у відповідності до Порядку №100 від 08.02.1995 року, слід брати кількість робочих днів за грудень 2018 року (20 днів) та січень 2019 року (21 день), що в сумі становить 41 робочий день. Як вбачається з Довідки ро доходи ДУ «Центр пробації» від 12.04.2019 року, розмір заробітку [PERSON] становить: за грудень 2018 року 11064,49 грн., за січень 2019 року 9021,90 грн., тобто в сумі 20086,39 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 489 грн. 91 коп. (20086,39 грн. : 41 роб.дн. = 489,91 грн.). Враховуючи викладене, розмір страхової виплати, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, який підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь [PERSON] , зважаючи на проведену виплату у розмірі 6226,81 грн., складає 7490,67 грн. (виходячи з розрахунку: (489,91 грн. * 28 днів) 6226,81 грн. = 7490,67 грн.). Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження здоров`я, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Положенням статті 26-1 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року, встановлено обов`язок страховика відшкодувати потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у п. 61 та п. 62 постанови від 10.04.2019 року по справі №213/319/16-ц, при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому ЗУ «Про страхування» порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону про страхування відповідальності автовласників). Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 ЗУ «Про страхування». Відповідно до п. 9.3 ст. 9 ЗУ «Про страхування», страхові виплати за договором страхування життя здійснюються в розмірі страхової суми (її частини) та (або) у вигляді регулярних, послідовних виплат обумовлених у договорі страхування сум (ануїтету). Як вбачається з Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.07.2018 року (а.с.27), страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 000 грн. З урахуванням викладеного та беручи до уваги проведену виплату страхової компанії на користь позивача за завдану моральну шкоду в розмірі 436,53 грн., з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь [PERSON] в рахунок страхового відшкодування за завдану моральну шкоду, що полягає у стражданнях потерпілої спричинених ушкодження здоров`я внаслідок ДТП, підлягає стягненню 4563,47 грн. (5000 грн. 436,53 грн. = 4563,47 грн.). Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з [PERSON] , суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи заявлений до стягнення з [PERSON] розмір моральної шкоди, позивач посилається на те, що внаслідок ДТП, після отриманих травм та струсу головного мозку, вона погано себе почувала, була роздратованою, страждала на безсоння та головний біль, короткочасно втрачала свідомість, мала проблеми з пам`яттю, концентрацією уваги, балансом та координацією. Крім того, через нестійкий емоційний стан, [PERSON] не могла завагітніти, не зважаючи на укладений з МЦ «Мати та дитина» Договір про надання медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій, на які витратила більше 70000 грн. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем на обґрунтування заявлених вимог доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надала беззаперечних доказів та аргументів на підтвердження існування прямого причинно-наслідкового зв`язку завданої моральної шкоди із неможливістю позивача завагітніти, у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП травмами. В самому Договорі № ДРТ-М-72 про надання медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій від 26.01.2019 року передбачено положення, а саме п. 7.5, де зазначено, що сучасна медицина не є точною наукою та більшість медичних втручань не дають гарантованого результату та іноді взагалі можуть бути невдалими (а.с.21-22). Разом з тим, встановлено, що [PERSON] була заподіяна моральна шкода, спричинена фізичним болем та стражданнями, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, які позивач зазнала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.02.2019 року за участі [PERSON] , при визначенні якої суд приймає до уваги матеріальний стан сторін по справі, душевні страждання позивача, те що за захистом порушених прав вона була вимушена звернутись до суду, з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, а також вимог чинного законодавства, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, зважаючи на пропорційність розміру задоволених позовних вимог, з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на корить держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., з [PERSON] в розмірі 177,00 грн.

Outcome: partial