Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, та в остаточній редакції просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 29 жовтня 2011 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, за актовим записом №1043. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року позивач та відповідач мешкають окремо в зв'язку з розірванням сімейних відносин. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що становить позивача у скрутне матеріальне становище. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги, з урахуванням уточнених, підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги, з урахуванням уточнень, визнав повністю. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, за актовим записом №1043 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 29 жовтня 2011 року). Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина - [PERSON], батьком дитини записаний відповідач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області 03 серпня 2015 року). Малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що не заперечується сторонами по справі та підтверджується довідкою Виконавчого комітету Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області №1106 від 31 липня 2017 року. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку. Частиною 1 ст. 182 ЦПК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В ході судового розгляду справи, відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач визнав позов та існують законні підстави для стягнення з нього аліментів, суд вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України а саме - судовий збір у сумі 640 гривень суд стягує з відповідача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved