Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між сторонами були припинені остаточно на початку 2012 року та на даний час шлюб між сторонами розірвано; дитина проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. При зверненні до суду із вказаним позовом позивачем зазначається, що весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже 8 років, він не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив і не спілкувався. Також в спілкуванні з матір`ю (позивачем) ніколи про нього не запитував та не цікавився. Весь цей час позивач проживає разом з сином, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення; між нею і дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Позивач зазначає, що аліментів на утримання дитини вона не отримує, існує заборгованість. Відповідач хоча і є батьком малолітнього [PERSON] , але не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Предмет позову становить вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої сина [PERSON] , [INFO] . Позивач не скористалася правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві представник позивача просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях; в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи органу опіки та піклування не скористався правом брати участь у судових засіданнях; надав до суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, з 24.04.2010 сторони перебували у шлюбі; від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 10). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2012, яке набрало законної сили 08.05.2012, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6) та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2012, яке набрало законної сили 03.02.2012, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його доходу, починаючи стягнення з 24.10.2011. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та обставини, викладені у позові підтверджуються наступним. Відповідно до характеристики вихователя дошкільного НВК №402 комбінованого типу Дніпровської міської ради щодо [PERSON] дитина спокійна, врівноважена, не проявляє агресії до інших дітей. На заняттях [PERSON] був уважний, старанний, виконував всі завдання вихователів. У хлопчика гарний рівень розвитку загального інтелекту. Організований, вміє самостійно працювати. Протягом усього періоду перебування дитини у садочку, вихованням займалася одна мати, приводила та забирала хлопчика, своєчасно сплачувала за харчування, відгукувалася на всі прохання вихователів. Батько не приходив у садочок, не сплачував за перебування дитини в дитячому закладі, не цікавився дитиною, не приймав ніякої участі у навчанні та вихованні [PERSON]. (а.с.12). Відповідно до характеристики учня 1 класу КЗО «Загальноосвітня санаторна школа-інтернат №3» Дніпропетровської обласної ради [PERSON] вступив до КЗО «Загальноосвітня санаторна школа інтернат №3» ДОР» до 1 класу у 2017 році. До цього відвідував дитячий садок.Гарна мотивація до навчання. На уроках працює активно. Працездатність середня - втомлюється ближче до кінця уроку. Любить отримувати позитивні бали.У хлопчика гарний рівень розвитку загального інтелекту. Мовлення виразне, емоційне, добре.Більший інтерес проявляє до гуманітарних наук.За характером доброзичливий. Настрій рівний. Організований, вміє самостійно працювати. Має добрі організаторські здібності, користується авторитетом серед учнів класу.[PERSON] із задоволенням бере участь у громадських справах класу школи. Відвідує гуртки.Вихованням сина займається тільки одна мати. Цікавиться навчання сина, піклується про зовнішній вигляд дитини, відвідує батьківські збори.Батько не бере участі у вихованні та навчанні сина, школу не відвідує (а.с.13). Як встановлено судом на підставі розрахунку заборгованості по аліментам у ВП 60034853, станом на жовтень 2019 року заборгованість відповідача складала 131 147,44 грн. (а.с. 8-9 звор.). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 20.01.2020 року за № 4/4-28 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1987 р.н., відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зробленого за результатом розгляду документів, що підтверджують обставини, внаслідок яких [PERSON] , [INFO] , залишився без піклування з боку батька, у зв`язку із невиконанням ним батьківських обов`язків, та дослідження обставин з приводу того, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , на засідання комісії з питань захисту справ дитини не з`явився, надав заяву про проведення засідання комісії без його присутності, погодився на позбавлення його батьківських прав відносно сина, орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , 1987 р.н., по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з невиконання батьком дитини батьківських обов`язків. Суд, дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини з боку батька знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, тому суд, враховуючи наявні докази поведінки відповідача, які беззаперечно свідчать про ухилення батька від виконання своїх обов`язків, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Крім того, розв`язуючи спір, суд також бере до уваги, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Задовольняючи вимоги позову у повному обсязі, суд керується тим, що відповідач визнав позов та визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved