Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачка не проживає в ньому, а вказане житлове приміщення належить позивачці на праві приватної власності. У вказаному жилому приміщенні зареєстрована та проживає позивачка [PERSON] Крім того, 30.01.2009 року в спірному приміщенні була зареєстрована дружина її сина [PERSON] - відповідачка [PERSON] Проте, у вересні 2014 року відповідачка [PERSON] забрала свої речі, оскільки, в неї погіршились стосунки з чоловіком [PERSON] через його хворобу і переїхала проживати за невідомою адресою. Витрати по оплаті квартирної плати та комунальних послуг відповідачка не несе, жилим приміщенням не цікавиться, вселитися не намагалася, добровільно знятись з реєстрації також не намагалася. При цьому, жодних перешкод у проживанні їй ніхто не чинив. [INFO] син позивачки та чоловік відповідачки - [PERSON] помер і був знятий з реєстрації за вказаною адресою. Однак, позивачка, як власник жилого приміщення позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки, реєстрація відповідачки є тягарем і обмежує її право власності, а отже, позивачка вважає, що відповідачка втратила право на користування жилим приміщенням і підлягає зняттю з реєстрації. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надала, явку представника не забезпечила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачка є власником частини домоволодіння № [ADDRESS]. У вказаному жилому приміщенні вона зареєстрована та проживає. Крім того, 30.01.2009 року в спірному приміщенні була зареєстрована дружина сина позивачки [PERSON] - відповідачка [PERSON] Проте, у вересні 2014 року відповідачка [PERSON] забрала свої речі і переїхала проживати за невідомою адресою. Витрати по оплаті квартирної плати та комунальних послуг відповідачка не несе, жилим приміщенням не цікавиться, вселитися не намагалася, добровільно знятись з реєстрації також не намагалася. При цьому, жодних перешкод у проживанні їй позивачка не чинила. [INFO] син позивачки та чоловік відповідачки [PERSON] помер і був знятий з реєстрації за вказаною адресою. Факт не проживання відповідачки у спірному жилому приміщенні з вересня 2014 року підтверджується актами про не проживання та відсутність особистих речей від 14.01.2015 року та 23.07.2015 року, складеними за участю сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також їх нотаріально посвідченою заявою від 17.12.2015 року. Крім того, як вбачається з довідки № 266, виданої 16.12.2015 року ЖЕД-515, відповідачка [PERSON] з заявами про чинення їй перешкод у користуванні жилим приміщенням та про не зняття її з реєстрації за вищевказаною адресою не зверталась. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом, а згідно ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишила спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved