Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку, покликаючись на те, що 27 серпня 2019 року його було звільнено відповідачем за власним бажанням. У день звільнення підприємством не було виплачено належних йому коштів, а лише 09 червня 2020 року з ним був проведений повний розрахунок. Просить стягнути з відповідача 89861,20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечив повністю, пояснив, що позивачем пропущено строк позовної давності, а також, підприємтво не мало можливості сплатити недораховану суму без рішення суду. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити частково. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивача [PERSON] звільнено за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 27 серпня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, ЛМКП «Львівтеплоенерго» заробітня плата позивачу [PERSON] у повному обсязі виплачена лише 09 червня 2020 року. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року, середньгодинна заробітна плата позивача становить 57,20 грн., а тому середній заробіток за час затримки розрахунку з 28 серпня 2019 року по 09 червня 2020 року становить 89861,20 грн. (57,20 грн.*1571роб.год.). Отже, оскільки відповідачем при звільненні позивача не проведено виплату заробітної плати, чим порушено строки її виплати, з відповідача слід стягнути 89861,20 грн. середнього заробітку за час затримки з 28 серпня 2019 року по 09 червня 2020 року. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 899,00 грн. судового збору.

Outcome: approved