Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. В даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини фактично припинені. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі Ѕ частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Також просить стягнути судові витрати в сумі 840,80 гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила в частині розміру аліментів, просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), який підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання шлюбу, та з сплачувати аліменти в розмірі Ѕ частини від свого заробітку (доходу). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 11.12.2015 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у виконкомі Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 16 (а.с.6). Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.7). За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися внаслідок різних поглядів на сімейне життя. Між подружжям втрачено почуття любові, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Примирення між сторонами неможливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Також, згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач як батько дитини зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти на утримання дитини. Оскільки дитина проживає з позивачкою, відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, суд, з врахуванням обставин, викладених в ст. 182, 183 СК України, визначає розмір аліментів на дитину - у вигляді Ѕ частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 840 грн. 80 коп. та на користь позивача 840,80 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial