Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 05 квітня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від спільного шлюбу є неповнолітні діти - син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні та вихованні. Шлюбні відносини із відповідачем не склалися і фактично припиненні у зв'язку із різними поглядами на подальше спільне сумісне життя, наміру миритися не мають. Примирення з відповідачем неможливе. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] та залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№773 від 31.01.2018 року, в якій просить суд справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву за вхід.№ 772 від 31.01.2018 року з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує в їх задоволенні. Відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши надані матеріали справи, заяву відповідача [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 квітня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони миритись не бажають, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання. Сторони не проживають однією сім'єю, як на це вказує позивач і не спростовано відповідачем. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», не заявила вимоги про зміну їй прізвища на дошлюбне, а тому суд не має підстави для зміни її прізвища «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 гривень згідно квитанції №7 від 27.12.2017 року.

Outcome: approved