Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до територіальної громади Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) у розмірі 6,45 га в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області. Спадкоємцями першої черги крім позивача є відповідачі по справі, які від прийняття спадщини відмовилися. Позивач після смерті батька не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку, оскільки на час його смерті проживала разом з ним, тобто фактично спадок прийняла. На даний час вона не має можливості отримати свідоцтво про право власності за законом, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, про що свідчить відмова у вчиненні нотаріальної дії від 23.02.2017 року. В зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. 21 серпня 2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності її довірителя, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про вручення судових повісток, причину неявки суду не повідомили. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 20 січня 2016 року. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну ділянку, площею 6,45 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка була надана йому для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] згідно розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації № 399 від 01 липня 1996 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області за № 4010 від 23 серпня 1996 року. Спадкоємцем першої черги на спадкове майно після смерті [PERSON] крім позивача є відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які від прийняття спадку відмовились на користь позивача, про що свідчать їх заяви. Як вказано в позовній заяві та свідчать документи по справі позивач спадок після смерті батька прийняла, оскільки на момент його смерті проживала разом зі спадкодавцем. В передбачений законодавством термін, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька позивач не звернулася, але фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала та була зареєстрована на момент смерті разом зі своїм батьком - розпорядилася та користувалася речами померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п.п. 4,5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила УК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Так, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п.п. 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо спадкоємець у шестимісячний строк вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач фактично спадок після смерті батька прийняла, оскільки на момент його смерті проживала разом зі спадкодавцем, про що свідчить довідка Садівської сільської ради Лозівського районуХарківської області № 191 від 31.03.2016 року. На даний час позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але їй в цьому було відмовлено, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER], виданий Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області втрачений, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» за № 88 (15647) від 08 серпня 2017 року. Відповідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 2.16 ІІ Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Крім цього відповідно до п. п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається з матеріалів справи оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку був втрачений, а дублікат міг отримати лише померлий [PERSON] на своє ім'я, оскільки згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] [INFO] року помер. Отже, позивач по справі не має можливості отримати дублікат сертифікату, і відповідно отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У зв'язку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, оскільки вони були втрачені, вона не має можливості отримати копію даного сертифікату та отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Матеріали справи свідчать, що позивач по справі не має можливості отримати дублікат Сертифікату на право власності на земельну частку (пай), державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], загальною площею 6,45 га, розташовану на території Садівської сільської ради, який зареєстрований за реєстраційним номером 399 від 01.07.1996 року на ім'я [PERSON], про що свідчить лист Лозівської районної державної адміністрації Харківської області № 02-50/1281 від 24.05.2017 року. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про це відмову. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON] фактично спадок прийняла, заяву про відмову не писала, тому за нею необхідно визнати право власності на відкрите після смерті [PERSON] майно. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності на праві власності спадкодавцю [PERSON] права власності на земельну ділянку, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для задоволення уточненого позову в повному обсязі відповідно до ст.ст. 1233, 1236 ЦК України. Право позивача [PERSON] на спадщину за законом належних спадкодавцю на праві власності земельної ділянки ніким не оспорене. Визнання сторонами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність покладення на позивача по справі доплатити судовий збір у розмірі 1231 гривні 62 копійки, оскільки позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 640 гривень, а вартість спірної земельної ділянки складає 187161,27 гривень, що підтверджується довідкою міськрайонного Управління у Лозівському районі та м. Лозовій Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 68/154-17 від 13.06.2017 року.

Outcome: approved