Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «Приватбанк» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі З 135 грн. Крім того, стягнути з Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «Приватбанк» на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що нею - [PERSON] (далі відкрито банківський рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк». Вищевказаний рахунок було відкрито для отримання позивачем пенсії по інвалідності. Таким чином, позивач користується послугами банку тобто, є його клієнтом. З моменту відкриття рахунку та до лютого 2015 року, пенсія та інші грошові кошти регулярно надходили на рахунок, якими я в подальшому мала змогу безперешкодно розпоряджатися. Відповідно платіжного доручення №126 від 06.02.2015 року управлінням пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова, на мій рахунок, відкритий відповідачем була перерахована пенсія в сумі 1049 грн. Відповідно платіжного доручення № Р24ЛІ51562748980774 від 10.02.2015 року, на мій рахунок перераховано грошові кошти у розмірі 1005,03 грн. Відповідно платіжного доручення № 1125 від 06.03.2015 року управлінням пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова, на мій рахунок була перерахована пенсія в сумі 1049 грн. Однак отримати грошові кошти шляхом зняття їх з банкомату виявилося не можливо, в звязку з тим, що згідно повідомлення системи банку, транзакція на знаття коштів була відмінена, так як на рахунку відсутня запитувана сума. Звернувшись до відділення ПАТ КБ «Приватбанк», спеціалістом банку в усній формі було надано відповідь, що операції з моїм рахунком зупинені службою безпеки Банку, так як у них виникла підозра в проведенні незаконних фінансових операцій з даним рахунком, та порадила звернутися до головного офісу ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання більш детальної інформації, щодо вирішення даного питання. Станом на 18.03.2015 року, на рахунку [PERSON] знаходилася грошова сума у розмірі 3135 грн., якою я не можу розпоряджатися за власним розсудом, в звязку з обмеженням, встановленим відповідачем. 18.03.2015року позивачем на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено лист, з проханням повідомити підстави обмеження операціями з її рахунком за картою № 5168 7572 3648 2438 та з проханням видати грошові кошти, що знаходяться на даному рахунку. 21.04.2015року [PERSON] отримала відповідь на вищевказаний лист, в якому супервайзером з розробки технологій обробки вхідної кореспонденції від клієнтів ГО банку не було повідомлено про підстави незаконного утримання грошових коштів, більш того не було повідомлено про строки вирішення даного питання. Крім того, незаконне обмеження позивача в користуванні її грошовими коштами, спричиняє їй шкоду, яка полягає у фізичному головному болі, який вона позбавлена можливості усувати шляхом прийому ліків через відсутність коштів, так і у душевних стражданнях. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в розмірі 1005,03 грн., та просила стягнути заявлену моральну шкоду, також просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, з тих підстав, що порушень з боку банку допущено не було. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] відкрито банківський рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання позивачем пенсії по інвалідності. У відповідності до ст.1066 ЦК України, банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Окрім цього, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. В позовній заяві позивач зазначає, що з моменту відкриття рахунку та до лютого 2015 року, пенсія та інші грошові кошти регулярно надходили на її рахунок, якими вона в подальшому мала змогу безперешкодно розпоряджатися. Відповідно платіжного доручення №126 від 06.02.2015 року управлінням пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова, на рахунок [PERSON] була перерахована пенсія в сумі 1049 грн. Відповідно платіжного доручення № Р24ЛІ51562748980774 від 10.02.2015 року, на рахунок позивача перераховано грошові кошти у розмірі 1005,03 грн. Відповідно платіжного доручення № 1125 від 06.03.2015 року управлінням пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова, на рахунок позивача була перерахована пенсія в сумі 1049 грн. Станом на 18.03.2015 року, на даному рахунку знаходилася грошова сума у розмірі 3135 грн. Однак, позивач не змогла отримати грошові кошти шляхом зняття їх з банкомату, в звязку з тим, що згідно повідомлення системи банку, транзакція на знаття коштів була відмінена, так як на рахунку відсутня запитувана сума. Звернувшись до відділення ПАТ КБ «Приватбанк», в усній формі їй було надано відповідь, що операції з її рахунком зупинені службою безпеки Банку, так як у них виникла підозра в проведенні незаконних фінансових операцій з даним рахунком, та порадила звернутися до головного офісу ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання більш детальної інформації, щодо вирішення даного питання. Згідно п. 3 ст. 1168 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. 18.03.2015 року [PERSON] на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено лист, з проханням повідомити підстави обмеження операціями з рахунком за картою № 5168 7572 3648 2438 та з проханням видати грошові кошти, що знаходяться на даному рахунку, а також повідомлено відповідача, що пенсія отримується по інвалідності і грошові кошти необхідні для підтримання здоровя. 21.04.2015 року на адресу позивача надіслана відповідь на вищевказаний лист, в якому супервайзером з розробки технологій обробки вхідної кореспонденції від клієнтів ГО банку було зазначено, що спеціалісти Головного офісу ПАК КБ «ПриватБанк» шукають необхідну інформацію в архівах і програмних комплексах банку та проводять перевірку даних. Після закінчення даної роботи позивачу буде надано повну відповідь на її запит. 28 січня 2016 позивачем було надано до суду заяву в якій вона зазначає, що їй було повернуто грошові кошти, які відповідно платіжного доручення № 126 від 06.02.2015 року, та платіжного доручення № 1125 від 06.03.2015 року були нараховані Управлінням пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова. Однак, не повернутими залишаються грошові кошти у розмірі 1005,03 грн., які нараховані згідно платіжного доручення № Р24А151562748980774. Згідно ст. 90 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відрахування з пенсій можуть провадитися на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріальних контор та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до чинного законодавства провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт, стягнення та зупинення операцій по рахунках, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Відповідно ст. 2. Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідом є особа зі стійкім розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності. Крім того, позивач в своєму позові зазначає, що обмеження в користуванні її грошовими коштами, спричиняє їй шкоду, яка полягає у фізичному головному болі, який позивач позбавлена можливості усувати шляхом прийому ліків через відсутність коштів, так і у душевних стражданнях. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: -у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, -у душевних стражданнях, яка фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, -у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, -у приниженні чести та гідності. Відповідно п. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно п. З ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Відповідно п.13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», визначається термін належної якості послуги - яка повинна відповідати вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Тобто виконанням належної якості послуги, в даному випадку є невидача банком грошових коштів, належних клієнтові в день його розпорядження, на здійснення даної операції з його рахунком, що передбачено ст. 1168 ЦК України. Відповідно ст. 21 Закону України « Про захист прав споживачів» при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується не території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належна кількість продукції й обслуговування; звертання до суду й іншим уповноваженим органам державної влади за захистом порушених прав. Отже, суд вважає, що факт порушення прав позивача має місце, тому\~саме це є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди. Виходячи з правил розумності та справедливості суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно з стягнути\~моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що дії відповідача, щодо не видачі позивачу її грошових коштів, які надійшли на її рахунок з управлінням пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова та є її пенсією по інвалідності, є безпідставними. Однак, враховуючи те, що відповідачем частково повернуто грошові кошти, а тому позов підлягає частковому задоволенню в розмірі не повернутої суми 1005,03 грн., також з відповідача підлягає відшкодуванню моральна шкода в сумі 5\~000, 00 грн.

Outcome: partial