overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про припинення договору довічного утримання,- посилаючись на те, що набувач за договором [PERSON] помер [INFO] та відповідачі спадкоємці за законом [PERSON], [PERSON], що прийняли спадщину після смерті останнього більше ніж три роки не виконують обов'язків по утриманню тому вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та надали суду пояснення, що відповідають їх змісту. Відповідачі у судове засідання не з'явилися проте, направили до суду заяву у якій визнали позовні вимоги та просять справу розглядати без їх участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2003 року між [PERSON]та [PERSON] укладено договір довічного утримання посвідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Муляр Н.О., зареєстровано в реєстрі №1-2667. Згідно умов зазначеного договору відповідач взяв на себе зобов'язання довічно утримувати [PERSON] Вартість матеріального забезпечення в договорі 50 грн. на місяць. Позивач передала у власність відповідача квартиру [ADDRESS] загальною площею 38,7 кв.м. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого ВРАЦС по м. Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 09 липня 2012 року. З даних спадкової справи судом вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після смерті останнього. Відповідно до положень ч.ч.1 і 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання, укладений між сторонами та повернути позивачеві квартиру, передану відповідачу за договором тому позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів рівними частками а користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . 01 вересня 2020 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів. Просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] , визначених рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2019 року. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 27 листопада 2020 року, однак відповідач не надав відзив на позовну заяву, а вілтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дитиною сторін. \~ \~ \~ \~Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2019 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. 01 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів, згідно якого [PERSON] зобов`язався сплачувати на утримання доньки [PERSON] 3500,00 грн. щомісячно. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що неповнолітня [PERSON] проживає на даний час із позивачем [PERSON] , сторони уклали договір про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що слід припинити стягнення аліментів з позивача [PERSON] . Судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. Повне судове рішення відповідно до вимог ст.259 ч.5 ЦПК України буде виготовлено до 13.06.2019 року включно. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання та повернення сторін у первісний стан, посилаючись на те, що відповідач не виконує обовязків по утриманню тому вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивач не зявився проте, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2014 року між сторонами укладено договір довічного утримання посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі №1590. Згідно умов зазначеного договору відповідач взяв на себе зобовязання довічно утримувати [PERSON], забезпечувати щоденним харчуванням, доглядом, всім необхідним, медичними та лікарськими засобами, надавати медичну допомогу шляхом залучення кваліфікованих медичних лікарів, а також вчиняти всі необхідні дії щодо забезпечення засобами, предметами домашнього вжитку. Вартість матеріального забезпечення в договорі 200 грн. на місяць. Позивач передала у власність відповідача квартиру [ADDRESS] загальною площею 48,2 кв.м. Відповідно до положень ч.ч.1 і 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання, укладений між сторонами та повернути позивачеві квартиру, передану відповідачу за договором тому позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання та повернення сторін у первісний стан, посилаючись на те, що відповідач не виконує обовязків по утриманню тому вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивач не зявився проте, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився проте, направив суду заяву у якій визнає позовні вимоги та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 січня 2007 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] укладено спадковий договір про те, що після смерті подружжя передавали у власність [PERSON], зареєстровану на праві власності за [PERSON] квартиру №74 житловою площею 29,5 кв.м., що знаходиться в м. Хмельницький по вул. Львівському шосе в будинку №47/2, посвідченого державним нотаріусом Хмельницької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі №4-261. Згідно умов зазначеного договору відповідач взяв на себе зобовязання довічно утримувати [PERSON], забезпечувати щоденним харчуванням, доглядом, всім необхідним, медичними та лікарськими засобами, виконувати обовязки щодо поховання, щомісячне матеріальне забезпечення у розмірі 60 грн. Відповідач свої зобовязання за договором не виконує крім цього, поховання чоловіка [PERSON] який помер 24 червня 2010 року відповідач не проводив. Відповідно до положень ч.ч.1 і 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне розірвати спадковий договір, укладений між [PERSON] та [PERSON] сторонами та повернути позивачеві квартиру, передану відповідачу за договором тому позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 16.05.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 561, повернення сторін до попереднього стану, а також про зняття арешту із квартири [ADDRESS]. З рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2013 р. вбачається, що судом не вирішена вимога позивача про повернення сторін до попереднього стану. Згідно п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Оскільки судом встановлено, що умови договору довічного утримання відповідачем не виконувалися, тому такий договір було розірвано. Із врахуванням вимог ч. 1 ст. 756 ЦК України у власність позивача також слід повернути квартиру [ADDRESS]. В частині повернення відповідача до попереднього стану слід відмовити у зв'язку із тим, що така вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, а саме просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], вказуючи, що їх спільне подружнє життя не склалося, подружні стосунки припинені ще у грудні 2013 року, спільне господарство з цього часу не ведеться. Позивач зазначила, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглянути у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 1993 року у місті Одесі Приморським відділом РАЦС зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що 16 жовтня 1993 року зроблено відповідний актовий запис №861 (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]) (а.с. 3). Позивач та відповідач шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримують з грудня 2013 року. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим . Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу ґрунтується на законі та є такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, а саме просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], вказуючи, що їх спільне подружнє життя не склалося, подружні стосунки фактично припинені у грудні 2013 року, спільне господарство з цього часу не ведеться. Позивач зазначила, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглянути у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції в м. Одесі зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що 23 серпня 2002 року зроблено актовий запис №384(Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]) (а.с. 4). Позивач та відповідач шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримують з грудня 2013 року. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим . Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу ґрунтується на законі та є такою, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, а саме просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, вказуючи, що продовж сумісного життя їх подружні відносини погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення, з'ясувалося, що між ним та відповідачкою різні погляди на шлюб, сім`ю, відсутність спільних інтересів. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримуює, просить задовольнити з підстав, наведених у позові, проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 березня 2006 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №64. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач діти на даний час проживають разом з ним. Позивач та відповідач шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримують. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим . Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вимоги мотивувала тим, що 19.09.2015 року уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області зроблений актовий запис № 336. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Однією сімєю проживали до червня 2017 року. Причиною розірвання шлюбу вказувала, що між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, тому просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її присутності. На задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 19.09.2015 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області зроблений актовий запис № 336 та проживали однією сімєю до червня 2017 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що між сторонами взаєморозуміння, різні погляди на життя, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти позову не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved