Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала на те, що [INFO] у віці 68 років в смт. Лозно-Олександрівка Білокуракинського району помер її брат [PERSON] . На момент смерті із померлим позивачка мешкала та вела разом спільне господарство, провела обряд поховання, протягом 6-ти місяців з дня смерті доглядала за будинком та фактично розпорядилася майном. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер 4420955700:01:004:0173 площею 4,1228 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку належало померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 031222 та земельна частка (пай), розміром 9,56 в умовних кадастрових гектар, по колишньому КСП «Заріччя» Білокуракинського району, змінена площа якої становить 4,43 в умовних кадастрових гектар (сіножаті та пасовища), право власності на яку належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0113929. Являючись належною та єдиною спадкоємицею й прийнявши спадщину вона звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтва, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало спадкодавцю. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ через втрату та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів і спонукало її звернутися до суду з позовом, в якому позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали повністю. В судове засідання представник відповідача Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, надали заяву про визнання позовних вимог. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Лозно-Олександрівка Білокуракинського району помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області було зроблено актовий запис за № 22 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, Свідоцтва про народження ЯВ [NUMBER] , Свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] та розірвання шлюбу [NUMBER] , [NUMBER] та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивач [PERSON] є сестрою померлого [PERSON] , (а.с. - а.с.5-9). Відповідно до довідки виконкому Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області № 279 від 23.05.2019р. на день смерті [PERSON] разом проживала та вела спільне господарство позивачка [PERSON] , яка повністю провела обряд поховання, протягом шести місяців з дня смерті доглядала за будинком, сплачувала комунальні платежі та фактично розпорядилася майном. (а.с.3). Із Відповіді Відділу у Білокуракинському районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області № 18/102-19 від 25.01.2019р. вбачається, що померлому [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0113929 від 27.02.1997р. згідно розпорядження Білокуракинської РДА №21 від 20.01.1997р. й зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів по колишньому КСП «Заріччя» за № 205 на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 9,56 ум. кад. га, змінена площа 4,43 в ум. кад. га (сіножатей та пасовищ) та на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 031222 від 20.06.2003р. реєстраційний номер №344 згідно розпорядження Білокуракинської РДА № 163 від 14.04.2003р. на праві приватної власності належала земельна ділянка № [NUMBER] кадастровий номер 4420955700:01:004:0173 площею 4.1228 га, що розташована згідно з планом на території Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району. (а.с.4) Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (1963р.) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07.07.1994р. за № 152/361, норми якої діяли на момент смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житловобудівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Разом з цим п.112 вказаної Інструкції було також визначено те, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. До рідних братів та сестер спадкодавця належать як повнорідні, тобто ті, які мають обох спільних батьків, так і неповнорідні, тобто ті, які мають лише одного зі спільних батьків. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved