Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивачі 25.04.2018 року звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчого комітету Одеської міської ради та просили визнати недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , видане Одеській міській раді від 18.12.2018 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 168,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову відзначено, що позивачам належить на праві власності у рівних частках нежитлове приміщення продовольчого магазину, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивачам стало відомо, що 18.12.2008 року виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення підвалу за адресою: [ADDRESS] , тобто на частину нерухомого майна, що знаходиться у власності позивачів, зокрема підвалу, розташованого під приміщенням продовольчого магазину. Вважають, що свідоцтво про право власності підлягає скасуванню, оскільки позивачі є добросовісними набувачами приміщення підвалу, адже з 2015 року користуються ним та здійснюють його обслуговування, власники квартир у будинку ніколи не заперечували проти їх користування підвалом. Крім того, законними власниками підвалу є співмешканці будинку як приміщення загального користування. Ухвалою суду від 02.05.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачам надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 05.06.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.07.2018 року. До суду 04.07.2018 року надійшов відзив на позов Одеської міської ради, поданий представником [PERSON] ., згідно якого просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивований тим, що твердження позивачів про власність відповідача на частину їх майна є безпідставним, адже Одеська міська рада стала власником нежитлових приміщень підвалу за 7 років до набуття позивачами права власності на нежитлове приміщення продовольчого магазину. Щодо посилань позивачів, що підвал є власністю усіх співвласників будинку, відповідач вказує, що позивачі не є представниками усіх власників нерухомості у будинку та крім того, позов відстоює інтереси лише позивачів. Вказують, що до власності територіальної громади міста Одеси передано весь житловий та нежитловий фонд місцевих Ради народних депутатів, до категорії якого віднесено, зокрема, й спірне майно, на підставі Постанови КМУ від 05.11.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю та власністю адміністративно-територіальних одиниць». Підготовче засіданні призначене на 26.07.2018 року було відкладено на 19.10.2018 року, у зв`язку з неявкою позивачів до засідання та враховуючи думку представника відповідача та третьої особи - [PERSON]. про неможливість розгляду справи за такою явкою. В результаті проведених дій у підготовчому засіданні 19.10.2018 року, протокольною ухвалою суду було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 18.01.2019 року. У судовому засіданні 18.01.2019 року було залучено до участі у справі Департамент комунальної власності Одеської міської ради в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, розгляд справи було відкладено на 05.03.2019 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 05.03.2019 року, розгляд справи було відкладено на 18.04.2019 року. У судове засідання 18.04.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника Департаменту комунальної власності Одеської міської рали Кузнецова Т.А. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному на праві спільної часткової власності належить нежитлове приміщення продовольчого магазину, загальною площею 52,8 кв.м., що знаходиться за адерсою: [ADDRESS] , що вбачається з Свідоцтва про право власності, видане 25.10.2006 року на підставі розпорядження Приморської раціонної адміністрації Одеської міської ради від 18.09.2006 року №2295. З інформаційної довідки №129186520 з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що нежитлові приміщення першого поверху №810, загальною площею 26,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та нежитлові приміщення підвалу № [NUMBER] , загальною площею 168,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] належать територіальній громаді міста Одеси, в особі Одеської міської ради. З рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №1316 від 25.11.2008 року «Про реєстрації об`єктів комунальної власності м. Одеси» затверджено перелік об`єктів нежитлового фонду, що підлягають реєстрації за Одеської міською радою. Приміщення підвалу №502, загальною площею 168,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] відзначені у пункті 42 Переліку об`єктів нежитлового фонду комунальної власності - додаток до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №1316 від 25.11.2008 року. Посилання позивачів на те, що підвал є власністю мешканців будинку є безпідставним, з огляду на наступне. Відповідно до ДБН В. 2.2-15-2005 затверджених наказом Держбуду України від 18.05.2005 року №80 встановлено чітке розмежування приміщень, що можуть розташовуватися у житлових будинках, а саме: Нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду та є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Підсобні приміщення багатоквартирного житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти тощо). Приміщення технічні - приміщення для розміщення обладнання теплових вузлів, бойлерних, електрощитових, венткамер, комутаторів, радіовузлів, машинних відділень ліфтів, холодильних установок тощо. Тобто, технічними нормами чітко розмежоване поняття статусу приміщення. Таким чином, нежитлове приміщення підвалу, загальною площею №502, загальною площею 168,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до ДБН В. 2.2-15-2005 (нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду) є самостійними об`єктами цивільно-правових відносин. Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна допоміжні приміщення не є самостійним об`єктом цивільно- правових відносин, вони не підлягають інвентаризації (не оформлюються технічні паспорти) та не підлягають приватизації. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться копії технічного паспорту, виданий територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, спірне приміщення є нежитловим та є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, а також є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Згідно ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127. Однією з підстав для скасування свідоцтва про права власності територіальної громади на нежитлове приміщення підвалу позивачі відзначають те, що вони є добросовісними набувачами права власності на підвал, адже користуються ним з 2015 року. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Одеська міська рада є повноцінним власником нежитлового приміщення, право власності територіальної громади в особі Одеської міської ради виникло на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, про яке зазначалося вище. Позивачі не оспорюють рішення, на підставі якого за територіальною громадою було зареєстровано право власності на спірне приміщення та видано відповідне свідоцтво, яке просять скасувати позивачі. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований, адже право комунальної власності територіальної громади в особі Одеської міської ради на спірне нежитлове приміщення виникло на підставі рішення, правомірність якого не оспорюється. Позивачі, вказуючи, що користуються підвалом з 2015 року, по суті користуються чужим майном. Згідно з ст. 12 цього Кодексу що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, суд дійшов переконливого висновку, що права [PERSON] та [PERSON] відповідачем не порушуються, позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Повний текст рішення суду складено 03.05.2019 року, у зв`язку з тим, що останній день для складення повного тексту рішення суду припав на неділю 28.04.2019 року, наступним робочим днем був 02.05.2019 року, проте 02.05.2019 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я. взяв вихідний день після чергування на чергових виборах Президента України.

Outcome: dismissed