Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею право користування житловим приміщенням. У своєму позові та у судовому засіданні позивач пояснила, що 04.01.2017 року померла [PERSON]. Позивач проживала разом з померлою [PERSON] з липня 2013 року до її смерті однією сімєю. Вона фактично була знайома з [PERSON] з 2005 року, у них були добрі відносини і вони товаришували родинами. Вже з того часу позивач допомагала [PERSON] матеріально, приносила їй продукти харчування, за необхідності купувала їй ліки. [PERSON] називала позивача «донькою», оскільки своїх дітей вона не мала. Інших близьких родичів в неї також не було. Досягши 78 років [PERSON] потребувала сторонньої допомоги в усіх домашніх справах та особистого піклування про неї. У 2013 році [PERSON] запропонувала позивачу оселитися у неї та проживати однією родиною, як тітка та племінниця. Вона пояснила, що у неї немає нікого, хто міг би про неї піклуватися, доглядати її та поховати після смерті. Позивач погодилася на пропозицію [PERSON] тому, що [PERSON] була для неї на той час дуже близькою людиною. Позивач і так піклувалася про неї раніше та допомагала їй, а тому наприкінці липня 2013 року вона зі всіма своїми речами вселилася до квартири [PERSON] - в квартиру [ADDRESS]. З того часу вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. За час спільного проживання позивач проводила поточні ремонти в квартирі, дбала про стан майна. Крім того, при вселенні позивач стала сплачувати усі комунально-експлуатаційні витрати, а тому боргів вона немає. У вересні 2015 року позивач вирішила знятися з реєстрації за адресою: вул. Вогнетривна з метою зареєструватися за місце свого фактичного проживання в спірній квартирі, про що була згода [PERSON] Але в цей час остання почала сильно хворіти та не могла ходити. Позивач зверталася до Департаменту реєстрації з приводу її реєстрації за фактичним місцем проживання, але їй пояснили, що без особистої присутності [PERSON] вона в жодному разі не може бути зареєстрована за адресою фактичного проживання. У вересні 2016 року [PERSON] вирішила приватизувати свою квартиру, оскільки хотіла залишити квартиру у спадщину позивачу. Для цього вона оформила довіреність, в якій надала повноваження позивачу представляти її інтереси у всіх підприємствах, установах та організаціях для оформлення відповідних документів Позивач звернулась в органи приватизації з пакетом документів, але зясувалось, що відсутній ордер на квартиру, внаслідок чого їм було відмовлено в приватизації та прийшлося звертатися до суду із позовом про зобовязання прийняття документів на приватизацію без ордеру. Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2016 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Постанова суду набрала чинності 03.01.2017 року. Але, нажаль 04 січня 2017 року [PERSON] раптово померла. Позивач сама займалася її похованням. На теперішній час позивач вже більше 4 років постійно проживає в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги, виконує поточні ремонти. В спірній квартирі знаходяться усі її речі, одяг, меблі, посуд. Позивач вказала, що [PERSON] вселила її як члена сімї в займане нею житлове приміщення, дотримуючи порядок вселення і тому вона придбала право на користування спірним житловим приміщенням. Позивач просить визнати за нею, [PERSON], право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. Позивач у судовому засіданні позов підтримала і просить його задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської ради у судовому засіданні позов не визнала і просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Представник третьої особи КП «Наше місто» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, пояснення свідків, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], не приватизована , знаходиться у комунальній власності Запорізької міської ради. В спірній квартирі була прописана і проживала [PERSON]. Із свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 377906 встановлено, що [PERSON] померла 04.01.2017 року. Із свідоцтва про поховання № 217543, виданого СКП «Запорізька ритуальна служба», встановлено, що воно видане на імя [PERSON], яка здійснила поховання [PERSON]. Із рахунку від 08.01.2017 року встановлено, що оплату усіх витрат по похованню здійснила [PERSON] Із консультативного висновку лікаря від 20.12.2016 року встановлено, що [PERSON] викликала на дім лікаря терапевта до хворої [PERSON] з приводу закритого перелому шийки стегна. Із квитанцій, які надала [PERSON], встановлено, що нею сплачено усі комунально-експлуатаційні витрати за адресою: [ADDRESS]. Із постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.12.2016 року встановлено, що позов [PERSON] задоволено: було зобовязано районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти пакет документів від [PERSON] та оформити приватизацію квартири, що розташована з адресою: [ADDRESS]. Із довіреності від 02.11.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № та зареєстрованої в реєстрі за №102, встановлено, що [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в компетентних установах та організаціях з питань приватизації квартири [ADDRESS], в ТОВ ЗМБТІ з усіх без винятку питань; в компетентних установах, що здійснюють державну реєстрацію речових прав та обтяжень, перед нотаріусами з усім необхідними повноваженнями з будь-яких питань, що стосуються [PERSON], в тому числі з питань реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно зі ст.64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, повязані з договором найму. Згідно зі ст.65 ЖК України наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час в спірній квартирі фактично проживає позивач [PERSON] Крім цього, безспірно було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю, вели спільно господарство, [PERSON] піклувалася про останню. Про це свідчить такі факти, встановлені судом: [PERSON] була одинокою людиною похилого віку, близьких родичів та дітей не мала; потребувала стороннього догляду,у звязку з переломом стегна з 20.12.2016 року не могла рухатися та обслуговувати себе, тому довіреність на імя [PERSON] та постанова Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2016 року є безспірним доказом, що [PERSON] довіряла [PERSON] як дочці, мала намір приватизувати квартиру та залишити спірну квартиру у спадок [PERSON] ,яка стала для нею близькою людиною, стала членом її сімї, і яка піклувалася про неї як про рідну людину; лікуванням і похованням [PERSON] займалася [PERSON]; усі комунальні послуги сплачувала [PERSON] Суд не узяв до уваги твердження представника відповідача та представника третьої особи про те, що [PERSON] зареєстрована за іншою адресою, це її постійне місце проживання і вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі, а тому не могла проживати з [PERSON] однією сімєю, тому, що ці факти спростовуються показами свідків: [PERSON], який є сусідом [PERSON], і який пояснив, що більше 5 років [PERSON] доглядала [PERSON], вона проживала у неї в квартирі, купувала продукти і ліки, він бував в квартирі і сам все бачив; [PERSON], яка є давньою подругою [PERSON], і яка пояснила, що їй відомо, так як сама бачила, що [PERSON] більше 5 років доглядала за [PERSON], дуже добре ставилася до неї, про що говорила і сама старенька, вона часто бувала в квартирі [PERSON] і все бачила; [PERSON], який є знайомим [PERSON], і який суду пояснив, що він знімав квартиру № 3 в тому ж будинку № 59 по вул. Історичній, де проживала [PERSON] А.П. і разом з нею [PERSON] Крім цього, суд бере до уваги той факт, що [PERSON] не мала змоги зареєструватися з місцем свого фактичного проживання з поважної причини: потрібно була особиста присутність [PERSON] в Департаменті реєстраційних послуг, а [PERSON], крім того, що вона людина похилого віку, так ще не могла рухатися у звязку з переломом. Суд також не узяв до уваги твердження представника відповідача про те, що [PERSON] має постійне місце проживання за місцем своєї реєстрації, так як виходячи із положень Конституції України про гарантії громадян на вільне пересування і вільний вибір місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність реєстрації не може служити підставою як для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка вселилась до наймача, так і для відмови про визнання за нею такого права. Судом встановлено, що ані з боку [PERSON], ані з боку територіальної громади претензій до [PERSON] не предявлялись з приводу незаконного вселення та мешкання в спірній квартирі. Тобто, [PERSON] вселилася у спірне жиле приміщення з мовчазної згоди наймача житла з дотриманням порядку вселення і тому користується нарівні з наймачем усіма правами і несе обовязки, повязані з договором найму. Судом встановлено за обставинами справи, що позивач [PERSON] набула право користування жилим приміщенням у вищевказаній спірній квартирі, так як вона вела спільне господарство з [PERSON] мала спільний бюджет з останньою, несла усі витрати по утриманню житла, тобто її проживання разом із [PERSON] , що витікало із членства сімї, а іншого судом не встановлено, бо представником відповідача не надано жодних доказів, які спростовували і вищевказані факти. Таким чином, позов [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved