Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Промекономбанк» про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 08.04.2013 року було укладено договір банківського вкладу № 59030-171 на термін до 13.04.2014 року. Предмет договору - внесення мною готівкових коштів на вкладний рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок. Загальний розмір внеску на дату укладання договору склав 50000,00 грн. На її звернення до банку з метою виплати відсотків по внеску, а по закінченню терміну дії договору повернення внесених коштів, відповідач свої зобов'язання не виконав, кошти не повернув. Зі змісту відповідей відповідача від 25.02.2014 року та 15.04.2014 року вбачається, що банк тимчасово не має можливості виплатити кошти вкладникам. Обґрунтування ПАТ «КБ «Промекономбанк» викладені в листах- відповідях, на її заяви, щодо неможливості провести виплату коштів, з посиланням на труднощі, які пов'язані з кризисними явищами платіжної системи України. Оскільки кожна з сторін грошового зобов'язання повинна повернути другій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину (зобов'язання) необхідно стягнути з відповідача на її користь неповернутий вклад в сумі 50000 грн. Із змісту оголошень в газетах та рекламах на телебаченні вбачається, що інші банки пропонували внесення коштів на депозитні рахунки під 22% річних. Таким чином, вона мала би отримати доходи, якби одержала вчасно кошти та розмістила їх в іншому банку, що становить 30,14 грн. кожного дня, з розрахунку 50000 грн. х 22% : 365. Станом на 01.06.2014 року ця сума становить 542,52 грн. Просить суд стягнути з ПАТ «КБ «Промекономбанк» на мою користь 50000 грн. банківського вкладу та не виплачені відсотки по банківському вкладу, втрачену вигоду 542,52 грн. Стягнути з ПАТ «КБ «Промекономбанк» на користь держави всі судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Промекономбанк» 08 квітня 2013 року укладено договір банківського вкладу № 59030-171 Класичний UAH. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору предметом договору є внесення грошових коштів (внеску) на вкладний (депозитний) рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок. Загальний розмір внеску на дату укладення даного договору складає 50000 грн. (п. 2.2. договору). Термін зберігання внеску 370 днів з 08 квітня 2013 року по 13 квітня 2014 року (п. 2.3 договору). Згідно з п. 3.1.1 договору банк зобов'язувався видати банківський вклад по закінченню строку зберігання, вказаного в п. 2.3 договору, та нараховані по банківському вкладу проценти, згідно а. 3.1.3 цього договору, у готівковій або безготівковій формі, за бажанням вкладника. На підставі вищезазначених умов договору позивач 08.04.2014 року - у встановлену договором дату, звернувся до банку з письмовою заявою (вхід. № 1005) про повернення вкладу у сумі 50000 грн. з нарахованими відсотками у зв'язку із закінченням терміну дії договору 14.04.2014 року. Проте, відповідач фактично відмовився від повернення вищезазначеної суми вкладу та процентів за вкладом, надавши відповіді, що кошти не можуть бути повернені у зв'язку з тим, що на даний час платіжна система України відчуває деякі труднощі, пов'язані з кризовими явищами в політичному та фінансовому секторі України. Являючись частиною платіжної системи і знаходячись в залежності від неї, ПАТ КБ «Промекономбанк», не дивлячись на всі застосовані зусилля, нажаль, не має можливості своєчасно та в повному об'ємі провести виплату по договору. Статтею 524 ЦК України встановлено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, а сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ч. 2 ст. 1060 ЦК України). Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 1061 ЦК України у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Аналізуючи викладене, суд доходить до висновку, що дії відповідача грубо порушують норми цивільного законодавства і зобов'язання відповідача за договором депозиту. Позивач має право на повернення всієї суми вкладу та нарахованих на неї процентів, за весь час користування банком коштами позивача. Однак, в судовому засіданні позивач пояснила, що нею щомісячно отримувались відсотки відповідно до банківського договору, а в позовній заяві вона просить стягнути відсотки після дії договору банківського вкладу, оскільки відповідач по даний час користується її коштами. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] отримувала щомісячно нараховані відсотки, що передбачено п. 3.1.3 цього договору, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача банківського вкладу у розмірі 50000 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь упущену вигоду у розмірі 542,52 грн. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що в судовому засіданні позивачем не доведено чи дійсно мала місце упущена вигода, у чому саме полягали завдані позивачці збитки, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення упущеної вигоди у розмірі 542,52 грн. не підлягають до задоволення. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача покладаються всі судові витрати. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved