Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.05.2021 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] є рідною дочкою продавця квартири, однак фактично в квартирі не проживає з 2012 року. Тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] , який діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причину неявки суду не повідомила. Згідно ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків [PERSON] , [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне. На підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2021 року зареєстрованого в реєстрі за № 3817 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., гр. [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно повідомлення Запорізької міської Ради Департаменту реєстраційних послуг за №04-07/3/9111 від 17.05.2021 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з акту про фактичне проживання/не проживання особи від 01.06.2021 року за адресою [ADDRESS] з 2012 року зареєстрована, але фактично не проживає [PERSON] . Як вбачається зі змісту\~ст. 150 Житлового кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.ст.319,\~321,\~391 ЦК України\~- власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2012 року, зазначене є підставою для задоволення позову. Згідно з положеннями ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. Питання про розподіл судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved