Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату у розмірі 45 910 грн. за період з вересня 2018 року по травень 2020 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-тьою стоматологічною поліклінікою м. Львова, працює на посаді лікаря стоматолога дитячого на 0,5 ставки. Починаючи з 01.08.2017 року після призначення на посаду головного лікаря [PERSON] та по сьогодні заробітна плати працівникам не нараховується та не виплачується, що унеможливлює отримати довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату. Відсутність нарахувань заробітної плати тривалий час та факт перебування у трудових відносинах підтверджуються доданими копіями рішень Залізничного районного суду м. Львова щодо стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, які не було оскаржено та набрали законної сили. Розмір заробітної плати, гарантований законом: з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року - 68 205 грн. 28 коп. - 16 міс.; з 01.01.2020 року - 23 615 грн. - 5 міс., тому заборгованість за вказаний вище період становить 91 820 х 0, 5 = 45 910 грн., які просить стягнути з відповідача. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.07.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Також роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі позивач отримала 11.08.2020 року про що розписалася у рекомендованому повідомленні про вручення. Відповідач отримав зазначену ухвалу 07.08.2020 року, про що також розписався у рекомендованому повідомленні про вручення, однак протягом строку, встановленого в ухвалі, не надав суду відзив на позовну заяву. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.07.2018 року у справі № 462/5810/18 на користь позивача стягнуто з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова заборгованість по заробітній платі за період з січня по серпень 2018 року у розмірі 17 048 грн. (а.с. 3-4). Згідно з рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12.06.2018 року у справі № 462/581/18 на користь позивача стягнуто з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2017 року по грудень 2017 року у розмірі 8 730 грн. 30 коп. (а.с. 5-6). Зазначеними рішеннями було встановлено, що позивачка працює на посаді лікаря стоматолога дитячого на 0, 5 ставки Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова та що з вересня 2018 року по травень 2020 року відповідач не проводив нарахування та виплату позивачці заробітної плати у мінімальному розмірі, який гарантований чинними нормами трудового законодавства. Вищевказані рішення суду носять преюдиційний характер, а відтак вищевказані обставини доказуванню не підлягають в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом, також визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 95 Кодексу законів про працю України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного Кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 3 723 грн. За Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 4 173 грн. За Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 4 723 грн. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з розрахунку суми боргу, поданого позивачем у позовній заяві (який був скерований відповідачеві, та щодо якого відповідачем не подано жодних відзивів чи заперечень) заборгованість відповідача перед позивачем становить 45 910 грн., а саме: 4 262 грн. 83 коп. (мінімальний розмір заробітної плати у 2018 та 2019 році) * 16 міс. (період заборгованості у 2018-2019 році) = 68 205 грн. 28 коп. + 4 723 грн. (мінімальний розмір заробітної плати у 2020 році) * 5 міс (період заборгованості у 2020 році) = 91 820 грн. х 0,5 = 45 910 грн. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 45 910 грн., за вищезазначеним розрахунком. Окрім цього, на користь держави слід стягнути з відповідача відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved