Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 22 січня 2011 року. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], 2011 р. н. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені 6 місяців, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтвердила викладені в позові обставини, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення, вважав примирення неможливим. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 22 січня 2011 року укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис №1 (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON], який народився [INFO] року, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, близько півроку сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Спір про місце проживання дитини та розділ спільного майна відсутній. За таких обставин, з урахуванням категоричної позиції позивачки та визнання позову відповідачем, суд вважає подальше збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін. Вимога позивачки про залишення прізвища, присвоєного у зв'язку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про стягнення аліментів судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Також встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, постійного та стабільного доходу не має. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст.183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня 2014 року становить 1 059 грн., з 1 жовтня - 1 102 грн. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, з урахуванням визнання позову відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Одночасно суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. При цьому судом враховано, що позов містить одночасно дві самостійні вимоги немайнового характеру. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору за вимогою про розірвання шлюбу, та на користь держави за вимогою про стягнення аліментів.

Outcome: approved