Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.01.2013 р. померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається із двох земельних ділянок, розташованих на землях Есманської селищної ради. За життя [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] У звязку із цим у позивача загострились хвороби і з кінця січня 2013 р. вона постійно звертається до фельдшера. У березні 2018 р. вона дізналась, що [PERSON] не прийняв спадщину, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не зявилась. Від представника позивача надійшла заява, у якій вона просила розглянути справу без її участі. Відповідач просив розглянути справу без його участі. Заперечень проти позову не мав. Перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність або ж через відсутність інформації про спадкову масу, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям, що викладені у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 р. по справі № 6-85цс12 та від 04.11.2015 р. по справі № 6-1486цс15, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, позивач не надала доказів, що попри те, що вона була обізнана про наявність спадкового майна на момент смерті своєї тітки, причини пропуску строку для прийняття спадщини, були повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, за змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини можуть бути спадкоємці, а за їх відсутності територіальні громади відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З матеріалів справи слідує, що померла [PERSON] до смерті склала заповіт, у якому визначила спадкоємцем свого майна [PERSON] Доказів про те, що [PERSON] в установленому законодавством порядку відмовився від прийняття спадщини, суду не надані. Попри те, що позивач знає про спадкоємця за заповітом, який не заявив про відмову від спадщини, позов предявлений до неналежного відповідача. Враховуючи зазначене, суд намагався знайти законні підстави для задоволення позову, але їх не знайшов, а тому відмовляє у позові, що не позбавляє позивача права заявити позов з інших підстав або обрати інший спосіб захисту свого права. На підставі викладеного та відповідно до статей 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed