Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з січня місяця 1997 року вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. 16.02.2000 року у них народився син [PERSON] [PERSON]. З грудня 2003 року спільне життя з відповідачем було припинено. Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.02.2005 року, відповідач сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі 125грн. щомісячно. Згідно з рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.06.2008 року відповідач сплачував на утримання дитини - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 200грн., щомісяця з нарахуванням індексації відповідно до закону про досягнення дитиною повноліття. Ковпаківським районним судом м.Суми від 18.09.2017 року збільшено розмір аліментів на дитину - [PERSON], [INFO] і стягнуто з [PERSON] на утримання [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 888грн. 50коп., щомісяця з нарахуванням індексації відповідно до закону про досягнення дитиною повноліття. На даний час син є повнолітнім, однак, з 01.09.2017 року продовжує навчання у Машинобудівному коледжі Сумського державного університету. Їх син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримати заробіток. Крім того, за надання навчальної освітньої послуги, згідно Договору від 01.09.2017 року про надання освітньої послуги з підготовки фахівця з вищою освітою між Машинобудівним коледжем Сумського державного університету та фізичною (юридичною) особою, вартість такої послуги за період навчання становить 39990грн., у тому числі за навчальний рік - 13300грн., за навчальний семестр - 6665грн. Згідно з ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи те, що їх син, [PERSON], навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на її утриманні, син потребує матеріальної допомоги. Крім того, [PERSON] хворіє. Вона також має захворювання, що також потребує значних коштів на лікування, тому сама вона не в змозі утримувати сина самостійно. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, у нього не має інших дітей, непрацездатної дружини, тому відповідач зобов'язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у Машинобудівному коледжі Сумського державного університету в розмірі 930грн., щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON], двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] додатково пояснила, що відповідно до довідки - розрахунку Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми від 28.08.2017 року №10 за період з 01.07.2008 року по 28.08.2017 року відповідач намагався уникати своєчасної сплати аліментів. Враховуючи те, що відповідач ніколи не мав регулярного, постійного доходу, виїжджаючи на роботу до Російської Федерації, на підприємствах України майже ніколи на працював, тому вона, в своїх позовних вимогах, просила суд про ухвалення рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], не у частці від доходу, а у твердій грошовій сумі. Ввідповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу сину, так як він не є інвалідом, немає будь яких хронічних захворювань, знаходиться у працездатному віці, у нього не має інших рідних дітей, непрацездатної дружини, має в наявності рухоме та нерухоме майно. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, надали до суду відзив на позовну заяву. В суді пояснили, що починаючи з 2005 року відповідач сплачував аліменти на утримання свого сина [PERSON] і ніколи не ухилявся від їх сплати, заборгованості не має. Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м Суми від 18 вересня 2017 року він сплачував аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 888грн. 50коп. щомісяця з нарахуванням індексації відповідно до закону до досягнення повноліття, тобто до 16.02.2018 року. Однак, на даний час він працює неофіційно і то лише з травня по вересень на будівельних роботах, виїжджав на заробітки за кордон, мав намір виїхати для працевлаштування за кордон і в 2018 році. Позивачка зазначає, що він має квартиру за адресою: [ADDRESS], але це не відповідає дійсності, оскільки власником цієї квартири є його мати - [PERSON], а він лише зареєстрований у ній. Також позивачка стверджує, що йому належить частина квартири, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво - [ADDRESS], але це не відповідає дійсності. Просив суд врахувати вищезазначені обставини та відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4) та свідоцтвом про встановлення батьківства (а.с.6). Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.02.2005 року було стягнуто [PERSON] на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 125грн., щомісячно (а.с.14). Згідно з рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.06.2008 року з відповідача стягнуто на утримання дитини аліменти в розмірі 200грн., щомісяця з нарахуванням індексації відповідно до закону по досягнення дитиною повноліття (а.с.15). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.09.2017 року збільшено розмір аліментів на дитину [PERSON], і стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 888грн.50коп. щомісяця з нарахуванням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття (а.с.16). 16.02.2018 року [PERSON] виповнилося 18 років, він продовжує навчання на денному відділенні 2-го курсу Машинобудівного коледжу Сумського державного університету, навчається на умовах повної оплати вартості навчання. Строк навчання закінчується 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою з місця навчання (а.с.10). [PERSON] [PERSON] стипендію не отримує. У звязку з навчанням на денному відділенні [PERSON] не працює та потребує матеріальної допомоги. Згідно з ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців, крім повнолітнього сина [PERSON], не має. Відповідач [PERSON] надав довідку з ДПІ в м.Сумах щодо відсутності у нього доходу протягом 2017 року. В відзиві на позов [PERSON] стверджував, що не працює за трудовим договором, однак працює без укладання трудового договору на будівельних роботах. Відповідач [PERSON] не заперечував, що для працевлаштування в попередні роки він виїжджав на заробітки за кордон, мав намір виїхати для працевлаштування за кордоном і в цьому році. Він має спеціальність «наладчик приладів газового обладнання». У власності відповідач має ј частку в двохкімнатній квартирі №[ADDRESS], що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.33). Відсутні докази, що відповідач має у власності частину квартири в м.Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, оскільки не підтверджено за ідентифікаційним кодом [PERSON], що це нерухоме майно зареєстроване на праві власності за [PERSON] [PERSON] [PERSON] має захворювання, що підтверджується виписками з медичної карти [PERSON] (а.с.11-12). Позивач [PERSON] також не працює за трудовим договором, хворіє (а.с.13). Враховуючи, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, працює без укладання трудового договору, у звязку з чим в ДПІ в м.Сумах відсутня інформація про його доходи, не має інших утриманців, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у звязку з навчанням. Згідно з ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON] [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 930грн. щомісячно є справедливим і розумним, і не порушує права та інтереси відповідача. Враховуючи викладене, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 930грн. щомісячно, починаючи стягнення з 02.03.2018 року до закінчення сином [PERSON] навчання, але не довше, чим до досягнення [PERSON] 23 років. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь держави 704грн.80коп. судового збору.

Outcome: approved