Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилалась на те, що після смерті її дядька [PERSON] 02 серпня 2016 року, відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Куликовська, будинок №7 (раніше вул. Наносна, будинок, 5). Вказаний будинок належав спочатку її діду, [PERSON], який помер 10 липня 1967 року. Спадщину у вигляді будинку прийняли його дружина, [PERSON], та діти [PERSON] та [PERSON] ( після шлюбу [PERSON]) [PERSON] (мати позивача). Після смерті матері, [PERSON], померлої 18.11.1988 року, спадщину фактично прийняв її дядько, [PERSON] Після його смерті, у встановленим термін, позивачем подана заява до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак, 21.08.2017 року позивач отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що в матеріалах інвентарної справи міститься рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради №228/5 від 19.07.2002 року «Про зміну ідеальних часток поміж співвласниками у домоволодінні по вул. Куликовській, 7», але, яка саме частка належить спадкодавцю - [PERSON] після зміни ідеальних часток в домоволодінні, не вказано, частка потребує приведення до відповідності. Також однією з причин відмови є те, що спадкоємцем не подано документи, що підтверджують ступінь споріднення між [PERSON] (спадкоємцем) та його дружиною [PERSON]. У звязку з цим, позивач не можє реалізувати своє право на спадкове майно. У звязку з цим позивач просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям, та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті дядька, [PERSON] та після смерті матері, [PERSON] право власності на 37/100 частини домоволодіння №7 по вул. Куликовській в м.Дніпрі. Представник позивача та позивач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судових засіданнях не заперечували проти позову. Представник відповідача Дніпровської міської ради у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що за життя діду позивача, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 червня 1949 року належала 1/3 частинабудинку № 5 вул. Наносній в м. Дніпропетровську. Згідно рішення виконкому АНД районної ради м. Дніпропетровська №232 від 11 лютого 1958 року нумерація будинку змінена з №5 на №7. На підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №781 від 14 листопада 1974 року відбулася зміна назви вулиці Ноносної на Куликовську. Згідно акту ідеальних часток, складеного 26.02.2002 року та затвердженого начальником КП «ДМБТІ», [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 25.07.1949 року належить 1/3 частка домоволодіння, а фактично у нього знаходиться у житловому будинку частина, що складає 37/100 частин домоволодіння. Також судом встановлено, що [PERSON] є дідусем позивача, [PERSON] є її бабусею та вони є подружжям. Однак документи, що підтверджують родинність, не збереглися. В [PERSON] та [PERSON] було двоє дітей: донька мати позивача [PERSON] та син дядько позивача [PERSON]. [PERSON] народилась, згідно свідоцтва про народження відділу актів цивільного стану міського ЗАЦС м. Липецька Воронезької області №504069 від 22.02.1938 року - 18 лютого 1938 року. У свідоцтві про народження [PERSON] вказано батьків, а саме батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Дядько позивача - [PERSON] народився, згідно свідоцтва про народження відділу актів цивільного стану міського ЗАЦС м. Липецька Воронезької області серія РА №171093 від ЗОЛ 1Л943 року - 27 листопада 1943 року. У свідоцтві про народження вказано його батьків, а саме батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно з вимогами ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Родинні відносини між бабусею позивача [PERSON] та дідусем [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження матері позивачки [PERSON], та дядька [PERSON], де батьками записано дідуся та бабусю.Про те, що бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] були подружжям також в судовому засіданні підтверджено свідками. [PERSON] помер 10 липня 1967 року, після смерті останнього спадщину у вигляді частини вказаного будинку фактично прийняли дружина спадкодавця [PERSON], та діти: [PERSON] (дядько позивача) та [PERSON] (в шлюбі [PERSON]) [PERSON] ( мати позивача), оскільки на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем у спадковому майні, що підтверджено поясненнями свідків. Частки спадкоємців у спадковому майні стали складати по 37/300 частини житлового будинку №7 по вулиці Куликовській в м. Дніпропетровську кожного. Після смерті [PERSON], яка померла 18 листопада 1988 року, спадщину прийняв син [PERSON], який постійно проживав разом зі спадкодавцем, та фактично вступив в управління спадковим майном. Таким чином, його частка у спадковому спірному майні стала складати 74/300 частини. Дядько позивача - [PERSON] помер 02.08.2016 року. Після його смерті спадкоємцем другої черги була мати позивача - [PERSON], але вона спадщину у встановлений законом строк не прийняла. Так, позивач, як спадкоємець пятої черги після смерті дядька [PERSON], спадщину у вигляді 74/300 частини спірного будинку прийняла шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори в установлений законом строк. [PERSON], мати позивача, померла 20.05.2017 року. Після її смерті позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги та спадщину у вигляді 37/300 частин спірного будинку прийняла шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори в установлений законом строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити права позивача, то позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню, а саме суд вважає встановленим факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям, також за позивачем підлягає визнанню в порядку спадкування за законом після смерті дядька, [PERSON] право власності на 74/300 частини домоволодіння №7 по вул. Куликовській в м.Дніпрі та право власності порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] на 37/300 частини домоволодіння №7 по вул. Куликовській в м.Дніпрі. В порядку розподілу судових витрат та згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved