Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на дітей, в подальшому уточнила позовні вимоги, згідно якого просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача на всіх дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення повноліття неповнолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] та закінчення навчання повнолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , але не більше, як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON] , [INFO] , від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано 13.11.2018 року. На теперішній час неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, а повнолітня дитина навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу Донбаський державний педагогічний університет ІV рівня акредитації на контрактній основі. Відповідач дітьми та їх потребами не займається, фінансової допомоги не надає, у зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину та на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги з підстав, зазначених у позові, та просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідач надавав фінансову допомогу на утримання дітей, та оформив картку сбербанку, яку передав позивачу, для отримання аліментів, останній раз позивач отримувала аліменти на дітей на картку в травні 2020 року. В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність та заперечення на позов, в яких посилається на те, що до серпня 2017 року позивач періодично приїжджала до відповідача та проживала з дітьми в с. Хвастовичі Калужської області. Дітьми, їх здоров`ям, добробутом, фізичним та духовним розвитком дітей займались вони разом, але працював ін. один, практично всі кошти втрачалися на утримання дітей. Фінансову допомогу позивачу він надавав та надає, також оформив картку сбербанку та передав її позивачу [PERSON] на яку перераховує гроші на утримання дітей. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] та повнолітня [PERSON] , [INFO] , є дочками відповідача та позивача, що підтверджується їх копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . [PERSON] є студенткою 1-го курсу денної форми навчання факультету спеціальної освіти, рівень вищої освіти бакалавр з терміном навчання в університеті з 01.09.2018 року по 30.06.2022 рік, навчається за кошти фізичних (юридичних) осіб, що підтверджується довідкою № 287 від 26.04.2019 року та типовим договором № 128/18 від 15.08.2018 року про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» та фізичною (юридичною) особою [PERSON] (далі - замовник) та [PERSON] ( далі - одержувач). За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що дочка потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, проживанням, харчуванням, проїздом, оскільки дочка не працює і немає самостійного доходу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, обов`язок по утриманню повнолітньої дочки в період її навчання не може бути покладений виключно на матір дитини. Також судом враховується та обставина, що [PERSON] як повнолітня особа, повинна та може вживати заходи для свого власного забезпечення. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач є особою працездатного віку, працює, тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки ,яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. В матеріалах справи відсутні документальні докази, які вказують на те, що на утриманні відповідача перебувають непрацездатні батьки та їх родинні відносини. Не зазначено, чи є у нього інші діти крім відповідача, та інші види його доходу. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Окрім того ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Також, суд, врахує те, що відповідач добровільно надає дітям матеріальну допомогу. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, вимоги позивачки про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають до задоволення. При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України. Стан здоров`я сторін, матеріальне становище відповідача. Також суд враховує вартість навчання, необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, проїзд, ту обставину, що дочка, як повнолітня особа, повинна і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення. Тому суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача - 1/6 частину від усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення дочкою навчання . Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, суд відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) з відповідача на користь позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial