Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку посилаючись на те, що не в змозі реалізувати своє право на поділ земельної ділянки для обслуговування частини житлового будинку через те, що відповідачу на підставі рішення сільської ради видано державний акт на земельну ділянку на якій знаходиться житловий будинок для ведення особистого селянського господарства з порушенням цільового використання землі. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник заперечили проти позову та надали суду пояснення, що відповідають змісту поданих заперечень та клопотань. Представник відповідача Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району пояснила суду, що відповідачу [PERSON] на підставі рішення сесії сільської ради правомірно передано у власність 0,25 га. землі для ведення особистого селянського господарства. Вивчивши матеріали справи, заслухавши показання учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11 листопада 2006 року по березень 2013 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року про поділ майна за [PERSON] визнано право власності ? частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] а також, виділено приміщень вказаного будинку на суму 254062 грн., що складає 51,67% площі житлового будинку. За відповідачем [PERSON] за цим рішенням суду визнано право власності на ? частину житлового будинку виділено приміщень вказаного будинку на суму 237598 грн., що складає 48,33% площі будинку. В задоволені позовних вимог щодо поділу земельної ділянки на якій знаходиться житловий будинок, відмовлено так, як зазначена земельна ділянка виділена відповідачу для ведення особистого селянського господарства тому поділу не підлягає. З даних рішення Стуфчинецької сільської ради №11 від 14 грудня 2007 року судом вбачається, що відповідачу [PERSON] виділено земельну ділянку селянського господарства площею 0,25 га., та згідно рішення сесії цієї ж сільської ради №14 від 14 грудня 2007 року останньому передано у власність зазначену земельну ділянку згідно вимог ст. 116 Земельного кодексу України яка визначає, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Статтею 126 ЗК України (в редакції до 05.03.2009 року) передбачається, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Держаним актом [NUMBER] виданого 22 вересня 2008 року підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га., на території Стуфчинецької сільської ради. Суд рахує, що відповідач в установленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку, з дотриманням всієї передбаченої законом процедури і саме в таких промірах та конфігурації. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що позивачем та його представником не доведено у судовому засіданні та не представлено доказів щодо неправомірності рішення Стуфчинецької сільської ради про передачу у власність та набуття права власності відповідачем [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання недійсним рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, що належить відповідачу так, як останнім набуто право власності на земельну ділянку, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Outcome: dismissed