Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом у якому просить виділити їй у користування 2/9 частини земельної ділянки площею 0,0554 га із земельної ділянки за кадастровим номером 3221482103:02:002: [NUMBER] для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд та 2/9 частини земельної ділянки площею 0,0206 га із земельної ділянки за кадастровим номером 3221482103:02:002: [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачами є співвласниками вказаних двох земельних ділянок, однак вона не має можливості користуватися ними через особисті відносини. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов та просили задовольнити його вимоги із викладених у заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомила суду про неможливість прибуття в судове засідання за станом здоров`я. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо вимог позову. Вислухавши вступне слово учаників процесу та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.01.2015 року вбачається, що позивач є власником 2/9 частин земельної ділянки площею 0,2496 га, кадастровий номер 3221482103:02:002:0010 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13 14). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.01.2015 року вбачається, що позивач є власником 2/9 частин земельної ділянки площею 0,0929 га, кадастровий номер 3221482103:02:002:0011 для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). При цьому, суд враховує, що вулицю Чапаєва в місті Василькові Київської області було перейменовано на вулицю Волошкову. Власниками інших 7/9 часток вказаного нерухомого майна є відповідачі. Вказану обставину сторони визнали і не оспорили. Вирішуючи справу по суті спору, суд керується наступними нормами законодавства. Частина перша статті 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Згідно із нормами частин першої і другої статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність); суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни. Стаття 88 ЗК України визначає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку; учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками; учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Під час розгляду справи, за клопотанням позивача, у справі було призначено і проведено земельно-технічну експертизу щодо можливості та поділу вказаних земельних ділянок. Так, Висновком за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи № 22/56-18-19 від 27 червня 2019 року, на розсуд суду запропоновано два варіанти можливого виділення 2/9 частин належних сторонам на праві спільної часткової власності земельних ділянок, площа якої має дорівнювати її ідеальній частці у вказаних земельних ділянках (а.с. 126 138). Під час з`ясування питання щодо одного із двох запропонованих експертом варіанту виділення часток, учасники процесу в судовому засіданні не виловили бажання відносно конкретного варіанту поділу та поклались у цьому на розсуд суду. Отже, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин щодо відсутності згоди сторін про порядок користування позивачем власною часткою у спільному нерухомому майні, суд приходить до висновку про порушення відповідачами прав позивача на користування належними їй частками у спільному майні. Таким чином, з метою захисту прав позивача на реалізацію права власності у частках спільного майна, суд приходить до висновку про необхідність виділення останній у користування 2/9 частини кожної із двох земельних ділянок, що є спільною власністю сторін за варіантом № 1, який наведено у експертному висновку. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1\~409 гривень 60 копійок. Пунктом 2\~частини третьої\~статті 133\~ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до наданих позивачем квитанцій, для проведення експертизи по справі ним було оплачено вартість послуг експерта в сумі 18\~909 гривень 36 копійок. Тобто, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати на загальну суму 20\~318 гривень 96 копійок в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved