Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить позбавити батьківських прав відповідачку відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що через виникнення безпосередньої загрози життю і здоров'ю малолітнього [PERSON] та через жорстоке поводження матері [PERSON] по відношенню до нього, у лютому 2016 року орган опіки та піклування у судовому порядку звернувся з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання сина. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2016 р., яке набрало законної сили 13.08.2016 р., малолітнього [PERSON] відібрано від його матері [PERSON], останню попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання сина, і стягнуто аліменти на утримання дитини, у позові про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню малолітнього сина [PERSON], суд відмовив. Дитину влаштовано до ДСРЦ «Сонячне світло». Після ухвалення вказаного рішення судом, відповідачка не змінила своє ставлення по відношенню до сина, на протязі 2017 року відвідала сина тричі, під час відвідування висловлює словесні погрози до покарання сина, від отримання допомоги психолога щодо взаємодії з дитиною і навчання батьківським навичкам відмовилась, остання також не змогла впорядкувати своє життя, не створила умов для проживання сина, не має бажання повернути сина, із заявою про повернення дитини у родину не зверталась, участі в утриманні дитини не приймає, аліменти, присуджені за рішенням суду, на утримання сина не сплачує. Також позивач просить збільшити розмір аліментів з 400 грн. на місяць до 930 грн. на місяць, через невідповідність раніше визначеного розміру аліментів за рішенням суду, положенням чинного законодавства на даний час і загальне здорожчання життя. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явилася в судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, клопотання про розгляд справи без її участі не подала. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.ст.223,280 ЦПК України. Третя особа - ДСРЦ «Сонячне світло» подала пояснення щодо суті позову, в яких зазначила, що малолітній [PERSON] з грудня 2015 року і по даний час перебуває у реабілітаційному центрі, протягом перебування дитини у центрі відповідачкою не вжито жодних заходів щодо виправлення своєї поведінки та зміни ставлення до дитини, відповідачкою не створено житлових умов для проживання дитини, аліменти на утримання сина з моменту присудження відповідачкою не сплачуються, ініціативи щодо повернення дитини з боку відповідачки не виявлено, правила ДСРЦ «Дитяче світло» та домовленості про заняття з психологом відповідачкою ігноруються, протягом періоду з 24.12.2015 р. по 31.12.2017 р. відбулось лише дев'ять зустрічей відповідачки з сином, з січня 2018 року відповідачка жодного разу не відвідала сина. За вказаних обставин, третя особа вважала обґрунтованими доводи Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON]. Представником третьої особи подано клопотання про розгляд справи без її участі. Із представлених доказів встановлено наступне: З свідоцтва про народження та витягу з актового запису про народження вбачається, що відповідачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], батько записаний в порядку ч.1 ст.135 СК зі слів матері. З розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області від 11.12.2015 р. встановлено, що у зв'язку з ухиленням [PERSON] від виконання батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], і виникненням загрози його життю і здоров'ю, малолітній [PERSON] був відібраний від матері, дитину поміщено до Броварської дитячої лікарні для надання необхідної медичної допомоги. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2016 р. у позові органу опіки та піклування Броварської РДА про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] відмовлено, разом з тим судом ухвалено попередити [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, контроль за виконанням нею батьківських прав по відношенню до сина покладено на орган опіки та піклування Броварської РДА, судом також ухвалено відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], від його матері [PERSON], та стягнуто з неї аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2016 р. і до досягнення сином повноліття. Зі змісту рішення вбачається, що підставою для звернення органу опіки та піклування Броварської РДА із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] стало жорстоке поводження [PERSON] з сином та нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками. Також з рішення суду встановлено, що [PERSON] не заперечувала застосування до малолітнього сина [PERSON] фізичної сили за те, що він пізно повертався до додому. З бухгалтерської довідки ДСРЦ «Дитяче світло» від 11.12.2017р. встановлено, що за період з 03.02.2016 р. кошти на сплату аліментів від [PERSON] на розрахунковий рахунок або в касу центру не надходили. З повідомлення ДСРЦ «Дитяче світло» начальнику служби у справах дітей і сім'ї встановлено, що з вересня 2017 року [PERSON] не відвідувала свою дитину, під час телефонної розмови 8.10.2017 р. співмешканець [PERSON] [PERSON] пообіцяв [PERSON], що він і [PERSON] найближчим часом його відвідають і привезуть подарунки, малолітній під час телефонного дзвінка намагався швидше закінчити розмову та в основному запитував про подарунки. Дитина після розмови з матір'ю не пам'ятає про що вони говорили та емоційно нейтрально відноситься до спілкування з нею. За період з останньої телефонної розмови з матір'ю [PERSON] не запитував та не згадував про неї. У свою чергу, [PERSON] не дотримується правил центру, вихователям і дитині надає неправдиві обіцянки та недостовірну інформацію, на зв'язок з психологом не виходить, жодного разу не відвідала заплановані заняття з корекції методів виховання та підвищення батьківського потенціалу. З психологічної характеристики малолітнього [PERSON], наданої ДСРЦ «Дитяче світло» від 30.11.2017 р. встановлено, що 24.12.2015 р. малолітній [PERSON] був влаштований до центру, на момент влаштування у центр малолітній постійно говорив на підвищених тонах, реагував агресією при спробах з ним контактувати, боявся дорослих, особливо чоловіків, він розповідав, що мати і її співмешканець били його по голові і виганяли на вулицю, характерними також були прояви сексуалізованої поведінки дитини, що проявлялось у порушенні тілесних меж дітей та дорослих та у інших проявах. Також, [PERSON] проявляв жорстокість по відношенню до тварин та агресію до дітей у Центрі та школі, притаманними були прояви енкопрезу та психопатичних симптомів. За період перебування дитини у центрі проведена психологічна діагностика та складений індивідуальний план реабілітації. Біологічна мати [PERSON] та її співмешканець зловживали алкогольними напоями та застосовували фізичне покарання до дитини. З бесід з дитиною стало відомо, що він був свідком сексуальних стосунків біологічної матері та її співмешканця, співмешканець у присутності дитини переглядав порнографічні відеофайли. За період перебування дитини у центрі мати відвідала його вісім разів, під час цих зустрічей [PERSON] боявся підходити до співмешканця матері [PERSON]. [PERSON], в свою чергу, постійно робила зауваження, поправляла, погрожувала вдарити [PERSON], коли той не слухався. Під час зустрічі [PERSON] та її співмешканця з психологом центру, було обговорено правила відвідування Центру, організацію зустрічей з психологом двічі на місяць щодо зміни методів виховання, підвищення батьківського потенціалу, зміну способу життя, лікування від алкогольної залежності, але жодного разу [PERSON] до психолога не з'явилась. Вказані обставини, на думку директора ДСРЦ «Дитяче світло», вказують на наявні ризики повернення малолітнього [PERSON] у біологічну сім'ю. З характеристики [PERSON] від 08.11.2017 р. за місцем проживання вбачається, що вона на даний час проживає у знайомих у с. Заворичі на території Калитянської селищної ради, разом з новонародженим сином, нормальні умови для проживання не створені, у с. Заворичі не зареєстрована, офіційно ніде не працює, старшого сина [PERSON] відібрали соціальні служби, компрометуючі матеріали відносно [PERSON] останнім часом не надходили. З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 07.11.2017 р. встановлено, що вона знімає кімнату, яка переобладнана з комірної, умови проживання жахливі, відсутнє опалення, кімната тісна, умови для повернення [PERSON] не створені. З довідки ДСРЦ «Дитяче світло» від 22.12.2017 р. встановлено, що протягом 2016 -2017 р. [PERSON] до комісії з питань захисту прав дитини з питання повернення сина [PERSON] у біологічну сім'ю не зверталась. Таким чином встановлено, що малолітній [PERSON] у грудні 2015 року був відібраний від матері через жорстоке погодження, завдання нею тілесних ушкоджень дитині, рішенням суду [PERSON] попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання сина, відповідачка, в свою чергу, на шлях виправлення не стала, ставлення до сина не змінила, нехтує своїми батьківськими обов'язками, не створила умов для повернення сина, і протягом трьох років жодного разу не зверталась до соціальної служби з приводу повернення сина у біологічну сім'ю, що свідчить про те, що відповідачка самоусунулася від своєї участі як матері у вихованні, розвитку, утриманні сина і в його догляді. Жодних доказів на спростування вказаних позивачем фактів і обставин відповідачка суду не подала. Про байдуже ставлення до дитини і до своїх батьківських прав свідчить і позиція відповідачки у даній справі, яка, один раз з'явилась до суду, і після оголошеної перерви за її клопотанням, всі виклики до суду проігнорувала, жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин не подала. Згідно ст.150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Дані обовязки відповідачка не виконувала протягом значного часу і без поважних причин, попередження суду про зміну ставлення до виховання сина проігнорувала. Згідно ст.164 СКУ батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання обовязків по вихованню дитини. При встановлених обставинах суд робить висновок, що відповідачка протягом тривалого часу, постійно і без поважних причин, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, ставлення до виховання сина, після його відібрання, не змінила, жодних умов та дій для повернення дитини з реабілітаційного центру на протязі трьох років не вчинила. Тому доведено наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Згідно висновку Органу опіки та піклування доцільним є позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], що буде відповідати інтересам дитини. Щодо позовних вимог про зміну розміру аліментів, то суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2016 р. з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2016 р. і до досягнення сином повноліття, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ДСРЦ «Дитяче світло», де знаходиться дитина. Орган опіки та піклування просить збільшити розмір аліментів з 400 грн. до 930грн. на місяць, посилаючись на здрожчання життя, на невідповідність вказаного розміру аліментів мінімальному розміру аліментів, ґарантованого законом. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, за позовом одержувача аліментів може бути змінений також і у інших випадках, передбачених цим Кодексом. ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року не може бути меншим ніж 1860гривень. Згідно ч.2 ст.182 СК України в редакції згідно закону №2037-У11 від 17.05.2017р. - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд погоджується з позивачем у тому, що з моменту присудження аліментів на утримання малолітньої дитини змінився гарантований законом розмір прожиткового мінімуму для дитини, тому з метою повного та всебічного захисту прав дитини, позбавлена батьківського піклування, і яка опинилась у тяжких життєвих умовах, суд вважає можливим збільшити раніше визначений судом розмір аліментів з 400 грн. до 930 грн. щомісячно з подальшою індексацією зміненого розміру аліментів відповідно до закону. Суд не вбачає підстав для зменшення цього розміру, або для стягнення аліментів у частці від доходу відповідачки, які невідомі і не можуть бути проконтрольовані, враховуючи її спосіб життя і конкретно встановлені у даному рішенні обставини справи. Зазначений розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини та не порушить прав інших осіб.

Outcome: approved