Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 листопада 2008 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у вигляді: земельної ділянки (пай) площею 5,680 га, кадастровий номер 1221487799:01:046:0009, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 23.10.2006 року її батько на випадок своєї смерті склав заповіт, який завірений секретарем виконкому Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON] у якому було зазначено, що усе своє майно він заповів [PERSON]. На день його смерті вона не проживала разом із спадкодавцем не знала і їй ніхто не повідомив про існування заповіту на її користь, уповноважена особа не вчиняла дій щодо розшуку та повідомлення її як спадкоємця за заповітом, а тому у встановлений законом строк вона до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Після смерті батька земельну ділянку доглядала її мати, але у подальшому з»ясувалося, що вона не успадкувала після смерті батька земельну ділянку. Починаючи з 2017 року її мати стала тяжко хворіти і вона вимушена була постійно знаходитись поруч та доглядати за нею. Проживаючи разом з нею на час її смерті вона випадково знайшла заповіт складений від імені батька на її імя. 03.01.2017 року її мати померла. 15.12.2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу [PERSON] для отримання спадщини після смерті батька. 15.12.2017 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті її батька. Вважає, що не знання про існування заповіту, є поважною причиною для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини. Просить суд визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю два місяця для подання до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 15.11.2008 року. До початку відкритого судового засідання позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Представник Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до початку відкритого судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер 15.11.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ №254410, актовий запис №52 від 17 листопада 2008 року. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,680 гектарів в межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 055999 згідно розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 717-р від 30.09.2004 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів № 010412002173. [PERSON] за життя склав заповіт від 23 жовтня 2006 року, посвідчений секретарем виконкому Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON], на користь [PERSON]. Також, в судовому засіданні було оглянуто копію спадкової справи після смерті [PERSON] №113/2017. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу [PERSON]., від 15 грудня 2017 року відмовлено [PERSON], у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер 15 листопада 2008 року, оскільки нею пропущений строк на прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272\~ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України не застосовуються. У позові позивач зазначає, що своєчасно спадщину не прийняла через те, що була необізнана про існування заповіту, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняла дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин та підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed