Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженця та жителя с. Сопів Коломийського району Івано-Франківської області батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем по даній справі вона одружилася 15 липня 2006 року, про що видано свідоцтво про шлюб. У відповідності до рішення Коломийського міськрайонного суду та свідоцтва від 15 липня 2010 року шлюб з відповідачем [PERSON] та нею було розірвано. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який по рішенню суду залишився на її утриманні і вихованні. В 2010 році відповідач вироком Коломийського міськрайонного суду був засуджений за хуліганство до покарання у вигляді громадських робіт. З 2010 року відповідач ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню сина, а саме не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, взагалі не спілкується з ним, фактично забув про його існування. За час їхнього окремого проживання батько дитини не цікавиться ним і не надає коштів на його утримання. У відповідності з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування її та їх дитини, аз її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов»язки, покладені на нього законом. Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов»язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов»язками з боку батька на її думку принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. У зв»язку з цим вона неодноразово зверталася до нього, однак це не дало позитивного результату. В ч. 1 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судоми законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав перед бачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтереси до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. Зазначені ними обставини у відповідності з п. 2., ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений в порядку, передбаченому законом. Прокурор просив позов задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - органу опіки та піклування виконкому Коломийської міської ради в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] пояснила, що вона з позивачкою проживає по сусідству, відповідач не займається вихованням дитини, вона його не бачила близько 6 років. До розводу позивача та відповідача вона відповідача з дитиною не бачила також. Свідок [PERSON] пояснила, що вона являється хресною матір'ю дитини позивачки, відповідач у 2010 році поїхав за кордон і з того часу не приїздив, до дитини не телефонував, це їй відомо зі слів дитини. До розірвання шлюбу відповідач нічого дитині не купляв, не займався вихованням дитини. Беручи до уваги пояснення позивача та її представника, врахувавши думку прокурора, та представника третьої особи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. У відповідності до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 15.07.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 151 від 15.07.2010 року. Згідно свідоцтва про зміну імені [NUMBER] від 26.02.2014 року [PERSON] змінила ім»я про що, 26 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис № 29, Прізвище, ім»я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON]. Вироком Коломийського міськрайонного суду від 24 червня 2010 року [PERSON] визнано винним за ст. 296 ч.2 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 240 годин громадських робіт. Згідно висновку Коломийської районної державної адміністрації № 847/01-055/152 від 14 вересня 2015 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], так як він про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини не піклується, не забезпечує дитину матеріально, ухиляється від виховання малолітнього сина. Згідно довідки про склад сім»ї виданої Княждвірською сільською радою № 839 від 17.07.2015 року до складу сім»ї [PERSON] жительки [ADDRESS] входять: [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - мати та [PERSON] - баба. Згідно характеристики виданої Княждвірською сільською радою № 35 від 17.07.2015 року, [PERSON] розлучена, мати одинока на одну дитину, має на утриманню двоє малолітніх дітей, здійснює догляд за дитиною до трьох річного віку, турботлива мати, трудолюбива, гарна господиня. До обов»язків сільської ради відноситься добре. Скарг на неї від сусідів та односельців до сільської ради не поступало. Наведені факти вказують на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини [PERSON], [INFO], тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. На підставі наведеного, ст.ст. 150, 164-166, СК України, та

Outcome: approved