Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Мотивує свій позов тим, що 22 вересня 2014 року помер [PERSON]. Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлого за заповітом, прийняла спадщину. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 1,6 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності ПОАФ «Колос» села Мерва Горохівського району Волинської області. Покійний [PERSON] перебував в членах колгоспу імені XXV зїзду КПРС села Мерва Горохівського району Волинської області, який згодом було реорганізовано в ПОАФ «Колос». Передача ж земель Мервинської сільської ради у колективну власність відбулася 17 травня 1996 року. Попри те, при розпаюванні земель колективної власності покійний [PERSON], будучи членом вищевказаного колгоспу, помилково не був включений в загальний список для одержання сертифіката на земельну частку (пай). За таких обставин позивач просить визнати її право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, однак в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, при вирішенні спору покладається на думку суду. Справу просить слухати у їхню відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень ст.5 ЗК України (1990 року), земля могла належати громадянам на праві колективної власності. Відповідно до ст.17 ЗК України, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Згідно з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 (із змінам, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.11 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець має право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента Україні від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Судом встановлено, що 22 вересня 2014 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. За життя [PERSON] був членом колгоспу імені Леніна, який згодом було реорганізовано в колгосп імені XXV зїзду КПРС, а ще згодом в ПОАФ «Колос» села Мерва Горохівського району Волинської області і на момент розпаювання земель з членів даного підприємства не виходив, тобто мав право на земельну частку (пай), що підтверджується копією трудової книжки серії УКР №0780576. Довідкою Мервинської сільської ради №1288 від 30 жовтня 2015 року стверджується, що земля на території сільської ради була передана у колективну власність 17 травня 1996 року. Державний акт було зареєстровано в книзі записів державних актів за №1. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Мервинської сільської ради і зареєстрованого 18 вересня 2014 року в реєстрі за №47 стверджується, що [PERSON] все належне їй майно заповів [PERSON], тобто позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої також входить право на земельну частку (пай) розміром 1,6 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності ПОАФ «Колос» села Мерва Горохівського району Волинської області. Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори №581/01-09 від 06 квітня 2016 року стверджується. що після померлого 22 вересня 2014 року [PERSON] спадкова справа не заводилася. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року, яке набрало законної сили, після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], тобто позивач. Відповідно до ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Отже, враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] на момент смерті мав право на земельну частку (пай), але при житті не отримав відповідний сертифікат, після його смерті спадщину прийняла позивач [PERSON], яка є спадкоємцем майна за заповітом, крім позивача інших спадкоємців, які претендують на спадщину немає, тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає за необхідне визнати за позивачем право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON]

Outcome: approved