Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення відповідача матеріальної шкоди в розмірі 162\~181,02 гривень, процентів в розмірі 68\~280 гривень та інфляційних втрат на суму 14\~507,03 гривень, а також стягнення моральної шкоди в розмірі 50\~000 гривень. Позов мотивує тим, що треті особи, будучи службовими особами відповідача, шляхом обману заволоділи її грошовими коштами, а саме 11000 гривень та 5287 доларів США. Винність працівників відповідача у скоєнні злочину відносно неї стверджується вироком Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року. Посилаючись на\~ст. 1172 ЦК України\~вважає, що завдану майнову та моральну шкоду повинен нести відповідач, а також сплатити відсотки за користування коштами та інфляційні втрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Ухвалою суду від 15 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. 21 березня 2018 року представником відповідача [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 31 січня 2018 року № 19/3-02/12 відповідно до якого в задоволені позову просив відмовити, оскільки вважає, що суму заподіяної шкоди слід вираховувати на момент встановлення такої, тобто на час постановлення вироку Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року, що становить 70163 гривні, а не як вказує позивач. Зазначає, що між банком і позивачем не виникало договірних відносин, що стверджується рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2018 року яким визнано нікчемними договір №49\~на вклад\~«Депозитний ощадного\~банку» від\~11\~липня 2012\~року,\~укладений між\~Публічним акціонерним\~товариством «Державний\~ощадний банк\~України» та\~[PERSON],\~договір №26303001302824\~на вклад\~«Депозитний» на\~імя фізичної\~особи від\~4\~червня 2013\~року,\~укладений між\~Публічним акціонерним\~товариством «Державний\~ощадний банк\~України» та\~[PERSON],\~договір №1230475\~на вклад\~«Депозитний» на\~імя фізичної\~особи від\~4\~червня 2013\~року,\~укладений між\~Публічним акціонерним\~товариством «Державний\~ощадний банк\~України» та\~[PERSON],\~а тому відсутні підстави для сплати відсотків та інфляційних втрат. Посилається на відсутність доказів заподіяння моральної шкоди, а тому вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в заявлених в позові розмірах. 17 травня 2018 року представником позивача [PERSON], яка діяла на підставі ордеру від 7 лютого 2018 року серії ЛВ № 018722, подано відповідь на відзив відповідно до якої вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки вироком Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року встановлено розмір заподіяної шкоди позивачу в сумі 11000 гривень та 5287 доларів США, а тому така підлягає до відшкодування виходячи з курсу долара США на день написання заяви, а не на час встановлення факту спричинення такої. Просила позов задовольнити. 29 травня 2018 року представником відповідача [PERSON] подано заперечення на позов, відповідно до якого відповідач вважає, що розмір заподіяної шкоди становить 53163 гривні, що встановлено вироком Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року, а тому вважає, що для задоволення позову в більшому обсязі відсутні правові підстави. 18 травня 2018 року представником позивача [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом 29 травня 2018 року. Відповідно до поданої заяви позивач просить стягнути з відповідача 149508,82 гривень заподіяної матеріальної шкоди, яка складається з 11000 гривень та 5287 доларів США, що по курсу НБУ станом на 14 травня 2018 року становить 138508 гривень. Ухвалою суду від 29 травня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з мотивів викладених в ньому, просила такий задовольнити в частині позовних вимог викладених в заяві про уточнення позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд ухвалити законне і справедливе рішення, підтвердивши при цьому, що зібраними у справі доказами доводиться факт вчинення злочину (заволодіння грошовими коштами позивача у сумі позовних вимог) працівниками відповідача, які за вчинення вказаного злочину засуджені вироком Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року. Вважає, що розмір шкоди становить 53163 гривні. Треті особи у судове засідання не зявилися із невідомих причин, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, відносно чого інші учасники процесу не заперечили. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 28 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року, залишеним у цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року, встановлено, що [PERSON] 16 січня 2009 року, 24 липня 2009 року, 28 жовтня 2009 року, 28 квітня 2010 року,28 липня 2010 року, 28 жовтня 2010 року, 28 січня 2011 року, 29 квітня 2011 року, 30 травня 2012 року, 30 листопада 2012 року, 3 червня 2013 року, 11 липня 2012 року та 3 червня 2013 року, знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні ТВБВ № 10013/0332 територіально-відокремленого безбалансового відділення 10013/0289 АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Львів, вул. Медової Печери, 39, зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділа грошовими коштами [PERSON] на загальну суму 11000 гривень та 5287 доларів США, якими розпорядилась на власний розсуд, за що її було засуджено за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. У вказаному кримінальному провадженні позивач був визнаний потерпілим у справі, цивільний позов у кримінальній справі він не заявляв. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, заподіяння майнової шкоди позивачу внаслідок вчинення злочину [PERSON] встановлено судом у кримінальному провадженні та не підлягає доказуванню в ході розгляду цієї цивільної справи. Як встановлено судом і підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, а тому не потребує доказуванню, [PERSON] перебувала на посаді завідуюча ТВБВ № 10013/0332 територіально-відокремленого безбалансового відділення 10013/0289 м. Львів (І-типу) філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» в період заволодіння коштами позивача. Відповідно до ч.1 ст.\~1172\~ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, судом встановлено, що протиправними діями працівника відповідача [PERSON] під час виконання своїх трудових (службових) обовязків позивачу завдано майнової шкоди на загальну суму 11000 гривень та 5287 доларів США, що згідно з курсом НБУ на день постановлення рішення становить 138725,07 гривень, а всього 149725,07 гривень. За таких обставин, враховуючи розмір заявлених позовних вимог і виходячи з принципу диспозитивності закріпленого в ст. 13 ЦПК України, суд приходить до переконання, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 149508,82 гривень, оскільки суд не може вийти за межі позову, а позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заподіяної майнової шкоди розмір якої обчислено в гривнях. При цьому, судом не можуть братись до уваги доводи відповідача про розмір заподіяної шкоди нарахованої на час постановлення вироку Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року в сумі 53163 гривні, оскільки вказаним вироком встановлено факт спричинення позивачу шкоди на загальну суму 11000 гривень та 5287 доларів США. Право позивача визначати розмір позовних вимог, в тому числі валюту стягнення. Оскільки позивач просив стягнути кошти в національній валюті гривні, а тому суд виходив з курсу гривні до долара США на час звернення з заявою про уточнення позовних вимог, оскільки такий розмір шкоди є меншим ніж на час постановлення рішення, а суд не вправі вийти за межі позовних вимог. Крім того у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, які складаються з 1495,09 гривень судового збору, оскільки позивач від сплати такого звільнена на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved