Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-10 00:00:00

Позивачі 09.07.2015 р. звернулись до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на їх користь солідарно 57440,78 грн матеріальної шкоди, яка включає в собі витрати понесені на лікування, поховання та встановлення пам'ятника сину [PERSON] та по 250000 грн кожному моральної шкоди, завданої внаслідок нанесення 24.09.2011 року сину [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя, від яких [INFO] останній помер. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24 вересня 2011 року відповідач [PERSON], перебуваючи в парку, розташованому неподалік будинку №84/2 по вул. Танкістів у смт Гончарівське Чернігівського району та області, на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс сину позивачів [PERSON] чисельні удари руками та ногами в різні частини тіла, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження від яких він помер [INFO] У період з 24 вересня 2011 р. до моменту смерті 03.01.2013р. [PERSON] знаходився в стані коми, у зв'язку з чим потребував тривалого, вартісного лікування та догляду. Згідно вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців. Позивач [PERSON] у кримінальному провадженні приймав участь як потерпілий та цивільний позивач, однак цивільний позов був залишений без розгляду. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 03 лютого 2014 року вирок Чернігівського районного суду від 30 жовтня 2013 року щодо [PERSON] залишений без змін. Позивачі, як батько та мати померлого [PERSON], здійснили всі необхідні витрати на лікування та догляд за сином, його поховання, спорудження оградки та надгробного пам'ятника, що підтверджується розрахунковими документами, виданими суб'єктами господарської діяльності, що надавали послуги, виконували роботи та продавали товари, необхідні для лікування, догляду та поховання сина. У листах Чернігівської обласної лікарні №01-07/248 від 22.07.2014 р., а також листах Чернігівської центральної районної лікарні №№ 17 та 30 від 17.07.2014 р., виписці з медичної картки [PERSON] №081 від 11.10.2014 р. вказаний перелік та кількість ліків, що були придбані для його лікування за власний кошт. У листах завідуючого аптекою №206 №№191-193 від 25.07.2014 р., виписці з медичної картки [PERSON] №081 від 11.10.2014 р., листі в.о. генерального директора КП «Ліки України» №02/13-580 від 03.07.2015р. з таблицею розрахунків вказана вартість вищезазначених ліків, а саме 20765,32+2547,2+976,51+25510,93=49799,96 грн. Згідно листа начальника комунального підприємства «Спеціалізований комбінат - побутового обслуговування» Чернігівської міської ради №219 від 19.06.2015 р. [PERSON] похований на кладовищі «Яцево» 05.01.2013 р., вартість ритуальних послуг 713.82 грн, які сплатив [PERSON] Згідно листа начальника комунального підприємства «Спеціалізований комбінат - побутового обслуговування» Чернігівської міської ради №210 від 12.06.2015р. вартість стандартного гранітного 3-х детального пам'ятника із художніми роботами становила 4488 грн, виготовлення бетонної площадки 627 грн, встановлення пам'ятника 690 грн, а всього загальною вартістю 5805 грн. Вартість однієї стандартної металевої огорожі зі встановленням 1122 грн. Таким чином завдана матеріальна шкода складається з вартості ліків витрачених на лікування сина 49799,96 грн, вартості ритуальних послухів по похованню 713,82 грн, вартості стандартного пам'ятника із художніми роботами та встановленням 5805 грн, а також вартості металевої огорожі зі встановленням 1122 грн. Посилаючись на приписи ст.ст.1166, 1201 ЦК України позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь 57440,78 грн, у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Окрім того позивачам було завдано моральну шкоду, яка полягає не тільки в самому факті смерті сина, якого вони виростили і дуже любили, а і у стражданнях матері і батька, які один рік і три з половиною місяці дивилися, доглядали за непритомним сином і нічим не могли йому допомогти, бачили як він згасає кожен день. Увесь цей час вони кормили непритомну рідну людину, декілька разів на день заливати їжу до шлунка, боролися з пролежнями, безперервним запаленням легенів, збивали високу температуру, возили сина до лікарів, знахарок, мили непритомного сина, і усе це все без будь якої надії на одужання. Усі ці страждання відобразилися на здоров'ї позивачів, воно значно погіршилося. Постійні нервові переживання, від безнадійного стану, а потім і смерті сина. Часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість. У судовому засіданні сторона позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні з підстав та міркувань, які вказані у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши це тим, що позов є необґрунтованим та вмотивованим: вартість ліків та їх кількість не підтверджені належними та допустими доказами; частина ліків вказана за цінами 2015 року, а не на момент лікування; незрозуміло за який кошт придбавались медпрепарати, чи за кошти позивачів, чи за кошти фонду «Чорнобиль»; вартість пам'ятника та огорожі на могилі завищена; 500000 грн у відшкодування моральної шкоди є явною завищеною сумою, яка не відповідає моральним стражданням та обставинам даної справи, зважаючи на те при якій ситуації і поведінці постраждалого йому було завдано тілесних ушкоджень, що об'єктивно підтверджено у вироку суду; також підлягає врахуванню та обставина, що позивачі отримали державну допомогу на поховання сина. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши усі обставини справи, дослідивши докази, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги, а відповідач заперечення на них, дослідивши матеріали кримінальної справи №748/2288/13 за обвинуваченням [PERSON], цивільної справи №2/748/534/14 за позовом [PERSON] до [PERSON], суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні обставини справи. Згідно вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців, за те, що він 24 вересня 2011 року неподалік будинку №84/2 по вул. Танкістів у смт Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області, на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження від яких він помер [INFO] Позивач [PERSON] у кримінальному провадженні приймав участь як потерпілий та цивільний позивач, але його цивільний позов був залишений без розгляду із-за неявки у судове засідання. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 03 лютого 2014 року вирок Чернігівського районного суду від 30 жовтня 2013 року щодо [PERSON] залишений без змін. /а.с.10-14, 61-70/ Вирок суду про засудження [PERSON] набрав законної сили, а згідно положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З цих підстав суд дійшов висновку, що відповідач винен у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень сину позивачів, від яких він помер 03 січня 2013 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. /а.с.7/ Позивачі є батьками померлого [PERSON] /а.с.8, 9/ Згідно свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] у період з 27.12.11 р. по 31.12.12 р. був інвалідом 1 групи. /а.с.16/ Як свідчить довідка КП «Гончарівське» в період з 24.09.2011 р. по [INFO] померлий [PERSON] жив разом з позивачами у смт Гончарівське. /а.с.22/ З наявних у справі копій медичних довідок та документації, оригінали яких зберігаються у дослідженій судом цивільній справі №2/748/534/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] вбачається, що в період з 24.09.2011 р. (день отримання травми голови) по [INFO] (день смерті) [PERSON] знаходився у вегетативному стані, крім того з 24.09.2011 року по 09.12.2011 року він перебував на лікуванні у КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», а з 22.11.12 р. по 10.12.12 р. у КЛПЗ «Чернігівська центральна районна лікарня», крім того він знаходився на амбулаторному лікуванні під наглядом лікаря Гончарівської амбулаторії. /а.с.23, 32, ,34, 37-40, додаток ц/с №2/748/534/14/ Під час попереднього розгляду цивільної справи №2/748/534/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] (позов залишено без розгляду) суд, з метою всебічного і повного розгляду справи, робив запити до медичних закладів де лікувався [PERSON], з тим, щоб отримати інформацію про медичні препарати, які використовувались при його лікуванні і придбавались за власні кошти. /додаток ц/с №2/748/534/14/ З відповідей міжлікарняної аптеки №206 КП «Ліки України», наданих на запит суду про вартість ліків та препаратів, які використовувались при лікуванні [PERSON], вбачається, що їх загальна вартість становить 24289,03 грн. /додаток ц/с №2/748/534/14/ Суд рахує наведені вище документи належними та допустими доказами, оскільки вони встановлюють наявність обставин, що обґрунтовують вимоги сторони позивача, при цьому сторона відповідача під час судового розгляду не надала доказів зворотного. У свою чергу суд погоджується з заперчувальною позицією представника відповідача у тій частині, що неналежним і допустимим є доказ позивачів - довідка КП «Ліки України» №02/13-580 від 03.07.15 р. про вартість ліків, визначених станом на 01.01.2015 року, оскільки їх вартість повинна визначатись саме на момент придбання і використання за призначенням, зважаючи при цьому і на те, що ціни на медпрепарати, в силу економічної ситуації в України, значно і врази підвищились. /а.с.43, 44/ Згідно листа начальника комунального підприємства «Спеціалізований комбінат - побутового обслуговування» Чернігівської міської ради №219 від 16.06.2015 р. та рахунку [PERSON] похований на кладовищі «Яцево» 05.01.2013 р., вартість ритуальних послуг 713,82 грн, які сплатив [PERSON] /а.с.25, 26, додаток ц/с №2/748/534/14/ Згідно листа начальника комунального підприємства «Спеціалізований комбінат - побутового обслуговування» Чернігівської міської ради №210 від 12.06.2015 р. вартість стандартного гранітного 3-х детального пам'ятника із художніми роботами становила 4488 грн, виготовлення бетонної площадки 627 грн, встановлення пам'ятника 690 грн, а всього загальною вартістю 5805 грн. Вартість однієї стандартної металевої огорожі зі встановленням 1122 грн. /а.с.27/ Згідно приписів ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, оскільки судом достовірно встановлено, що завдяки неправомірним діям відповідача була завдана майнова шкода (вартість лікування потерпілого [PERSON]) і між цими діями та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та вина [PERSON], то останній повинен відшкодувати позивачам витрачені ними 24289,03 грн. Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. У пункті 24 Постанови Пленуму ВСУ №6 від «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що витрати на виготовлення пам'ятників визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не менше граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості. Суд виходячи з обставин справи, та з урахуванням положень ЦПК України приходить до висновку, що для визначення граничної вартості стандартного пам'ятника необхідно застосувати Постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року №45 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28 жовтня 2008 року) «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», і за якою вартість виготовлення та встановлення пам'ятника (Чернігівська область), визначена в 3000 грн, і вказаний доказ є належним і допустимим і саме цей розмір коштів слід брати в даному випадку до уваги, як граничну вартість стандартних пам'ятників у місцевості де відбулося поховання сина позивачів. У зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів 3713,82 грн майнової шкоди, з яких 3000 грн - вартість надгробного пам'ятника та 713,82 грн - витрати на поховання. Всього з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів 28002,85 грн, у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Суд критично ставиться до позиції представника відповідача про те, що необхідно врахувати обставину отримання позивачами державної допомоги на поховання сина, оскільки допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується (ч.2 ст.1201 ЦК України). Вирішуючи позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування позивачам моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що вони дійсно внаслідок тяжкої і тривалої хвороби сина, а потім і його смерті зазнали суттєвих моральних страждань, зумовлених фізичним розладом здоров'я, що потягло значні для них витрати і тривалий час догляду та піклування, що їх звичний уклад життя суттєво змінився і це змусило їх докладати значних зусиль для його нормалізації, а втрата дитини є невідновною. Ураховуючи усі обставини справи, доводи і обґрунтованість позову, з урахуванням вимог розумності і справедливості, глибини душевних і моральних страждань позивачів, які є батьками померлого [PERSON], суд вважає, що у відшкодування завданої моральної шкоди, з [PERSON], який є винуватцем у завданні шкоди, на користь позивачів слід стягнути 150000 грн, яка на думку суду першої інстанції є достатньою грошовою компенсацією їх моральних страждань. Оскільки позивачі, згідно Закону України «Про судовий збір», при подачі позовної заяви до суду, звільнені від сплати судового збору, то враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 523,60 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, що передбачено ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного й у відповідності із ст.ст.22-23, 1166-1167, 1168, 1201 ЦК України,

Outcome: partial