Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить збільшити розмір аліментів, які призначені за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2014 року та стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] та визначити розмір аліментів в сумі 1200,00 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03 жовтня 2013 року на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 650,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, аліменти сплачує нерегулярно та несвоєчасно, матеріальної допомоги на додаткові витрати на дитину не надає. На даний час витрати на утримання сина збільшилися та суми в розмірі 650,00 гривень не вистачає для забезпечення дитині достатніх умов для життя та навчання. Крім того, [PERSON] перебуває на обліку у лікаря кардіолога та гастроентеролога, потребує лікування, що потребує додаткових витрат, які позивач самостійно забезпечити не в змозі. З моменту призначення аліментів також збільшився прожитковий мінімум на дитину віком від 06 до 18 років, який станом на 01 січня 2018 року становить 1860,00 гривень (Закон України «Про державний бюджет України»). З огляду на викладене, необхідно збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2014 року. При збільшенні розміру аліментів позивач просить врахувати, що вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач в свою чергу офіційно не працевлаштований, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2018 року відкрито провадження по справі. Відповідач подав відзив на позовну заяву [PERSON], проти задоволення вимог позивача заперечував в повному обсязі виходячи з того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження зміни або погіршення її матеріального стану, погіршення стану здоровя сина [PERSON], документальних підтверджень того, що [PERSON] щомісяця несе витрати на утримання дитини, або доказів про те, що матеріальний стан відповідача покращився. Також зауважив на тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дитина отримує всі належні умови для розвитку; що позивач несе додаткові витрати на дитину, а також не надано медичної документації на дитину: висновку лікарів, медичних довідок, результатів аналізів, рекомендацій лікарів щодо процедур лікування в Україні чи закордоном [PERSON]. Відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина, прийняття участі у додаткових витратах на дитину, не має наміру ухилятися від цього обовязку, але сплата аліментів в розмірі 1200,00 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття є для відповідача непосильною, оскільки він офіційно не працевлаштований, рухомого, нерухомого майна не має; перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка має малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка в свою чергу потребує допомоги, оскільки її батько не піклується про матеріальний стан, фізичний та духовний розвиток дитини. Позивачем подано суду відповідь на відзив відповідача, де вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01 січня 2018 року Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 1860,00 гривень. Отже, розмір аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 650,00 гривень, що встановлений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2014 року є меншим ніж встановлено на законодавчому рівні, а саме 930,00 гривень (50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років). Враховуючи те, що дитина росте, потребує нормального харчування, одягу, лікування, тому аліменти в розмірі 650,00 гривень є недостатніми для забезпечення розвитку дитини [PERSON], [INFO]. Останній часто хворіє, що призводить до додаткових матеріальних витрат, в яких відповідач участі не приймає. Крім того, до січня 2018 року відповідач сплачував аліменти нерегулярно та не в повному обсязі, у звязку з чим позивач зверталася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прос рочку оплати аліментів. У звязку з наявністю заборгованості по аліментам понад три місяці, відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників по аліментам Міністерства юстиції України. При цьому, відсутність офіційного працевлаштування, на яку посилається відповідач у відзиві не є підставою для ухилення від сплати аліментів. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, проте не погодився зі збільшенням розміру аліментів до 1200,00 гривень; вказав, що має можливість сплачувати тільки половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що складає 930,00 гривень. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2014 року по цивільній справі № 635/3254/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, повністю задоволено вимоги позивача та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 650,00 гривень, щомісячно, починаючи з 18 квітня 2014 року і до повноліття [PERSON]. Відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить запис про батька в свідоцтві про його народження серії 1-ВЛ № 096571, виданого 10 жовтня 2007 року Мерефянською селищною радою Харківського району Харківської області, запис № 235 від 10 жовтня 2007 року. В якості доказів суду надано: інформацію виконавчого комітету Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області № 8792/2 від 11 грудня 2017 року, де вказано, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO] та має наступний склад сімї: чоловік [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; виписка від 08 грудня 2017 року із історії розвитку дитини [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], де вказано, що [PERSON] перебуває на Д- обліку у лікаря кардіолога та лікаря гастроентеролога; виписка із медичної картки амбулаторного хворого та процедурна книжка [PERSON], [INFO]; розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, сформований державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 635/3254/14-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 15 серпня 2014 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 650,00 гривень, щомісяця, починаючи з 18 квітня 2014 року і до повноліття 2014 року, відповідно до якого заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини у загальному розмірі складає 17551,67 гривень. Також суду надано: копії чеків про сплату аліментів на користь [PERSON]; копії чеків на придбання одягу та ліків; свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 420531, що видано 12 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області, де вказано, що [PERSON] народився 05 жовтня 2015 року, його матірю записано [PERSON], запис № 238 від 12 жовтня 2015 року; свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 238369, що видано 13 вересня 2014 року виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області де вказано, що 13 вересня 2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], запис № 146 від 13 вересня 2014 року; свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 053811, що видано 29 серпня 2006 року Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області, де вказано, що [PERSON] народилася 05 серпня 2006 року, її матірю записано - [PERSON], запис № 183 від 29 серпня 2006 року; довідка про склад сімї № 465/1, надана виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області 15 січня 2018 року, де вказано, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] та має наступний склад сімї: чоловік - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO]; відомості № 101555, надані 17 квітня 2018 року Харківською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми сплачених доходів [PERSON] у період з 01 січня 2013 року до 31 грудня 2017 року; ухвала Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2018 року; рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(Частина друга статті 182 в редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, з урахуванням наданих доказів та пояснень сторін, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], 22 вересня 2007 року і за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2014 року зобовязаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 650,00 гривень, щомісяця, починаючи з 18 квітня 2014 року і до повноліття [PERSON]. Враховуючи, що на день розгляду справи змінено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що визначений відповідно до рішення суду від 06 червня 2014 року розмір аліментів на підставі ч. 1 ст. 192 СК України, підлягає збільшенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягувати, щомісячно на утримання малолітнього [PERSON], 22 вересня 2007 року, аліменти в розмірі 1000,00 гривень, що 70 гривень більше половини розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що встановлений, оскільки мати несе основний тягар утримання та догляду спільної дитини. При вирішенні спору про змінення розміру аліментів, що визначений за рішенням суду, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що син потребує додаткових витрат на утримання, оскільки вимоги про визначення розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину позивач не заявляла, а суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених нею вимог, що не позбавляє позивача звернутись до суду з відповідним позовом. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість надання грошових коштів на утримання сина у більшому розмірі відсутністю постійного місця роботи, оскільки утримання малолітньої дитини є його батьківським обовязком і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того суд критично ставиться до посилань відповідача, що він утримує дочку своєї дружини, суд вважає їх надуманими і такими, що не мають значення для справи, оскільки таке грошове зобовязання є добровільним з боку відповідача, а утримувати дитину зобовязаний її батько. За вищевикладених обставин, суд частково задовольняє вимоги позивача, питання про розподіл судових витрат вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial