Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача батьком [PERSON], [INFO], внести зміни до актового запису про народження дитини в частини прізвища та даних про батька, стягнути аліменти із відповідача на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, а також 1/6 частину заробітку на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання. Позивач у судовому засіданні підтримала свої вимоги повністю. Вказала, що проведена генетична експертиза довела батьківство відповідача відносно [PERSON], а так як він не допомагає в утриманні дитини та вона також має право на утримання до досягнення дитиною трьох років, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та просить відмовити в їх задоволенні в зв'язку з тим, відсутністю стовідсоткової впевненості в тому, що він є батьком [PERSON]. Також повідомив, що в нього на утриманні є дружина та малолітня дитина, на утримання яких він сплачує аліменти, разом зі сплатою податків та профспілкових внесків, утримання із заробітної плати складають 70-75%. Також, відповідач допомагає батькам, які є пенсіонерами. Представник відповідача в судовому засіданні просить суд частково задовольнити вимоги позову враховуючи сімейний та матеріальний стан відповідача. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідаяа, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. [INFO] року [PERSON] народила дівчину [PERSON], про що видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Зі слів позивача, відповідач заперечував його батьківство відносно [PERSON], тому відомості про батька були записані до актового запису про народження за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до висновку проведеної генетичної експертизи (а.с.121-124), вірогідність того, що [PERSON] дійсно являється батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст.134 Сімейного Кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи висновок проведеної генетичної експертизи, а також те, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень [PERSON] вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України, суд вважає задовольнити вимоги про визнання [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], та внести зміни до актового запису про народження дитини в частини прізвища та даних про батька. Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки Знам'янської Другої селищної ради, дитина [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] (а.с.8). Із заробітної плати відповідача [PERSON], згідно особистої заяви від 15.09.2015, утримуються аліменти на користь доньки [PERSON] та дружини [PERSON] у розмірі 50%. Також, відповідач має батьків, які є пенсіонерами та проживають окремо від відповідача. Доказів надання фінансової допомоги своїм батькам, відповідач не надав, тому суд критично відносить до його пояснень щодо надання фінансової допомоги батькам пенсіонерам. У добровільному порядку відповідач на утримання дитини [PERSON] матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. До того ж позивач не працює, займається доглядом та вихованням дитини до досягнення нею трирічного віку. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Частина 2 ст. 91 СК України свідчить про те, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. До того ж, таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач заперечує проти його задоволення, враховуючи знаходження на його утриманні іншої дитини та дружини, яка не працює, на утримання яких він сплачує аліменти, а також необхідність утримувати родину окрім сплачених аліментів, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON], яка знаходиться на повному утриманні позивача, проживаючи із нею, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття доньки, а також по 1/6 частині заробітку на утримання самої позивачки до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.14 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до угоди про надання правової допомоги, наданого розрахунку та квитанції, витрати, пов'язані з з оплатою правової допомоги адвоката складають 2500 грн. Відповідно до ст. 85 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Відповідно до наданих посадочних документів, витрати позивача на переїзд до м. Дніпропетровська для проведення експертизи складають 332,93 грн. Також, відповідно до ст. 86 ЦПК України, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи. Відповідно до копії квитанції, оплата за проведення генетичного дослідження складає 6480,66 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial