Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що в провадженні Скадовського районного суду перебувала цивільна справа №663/163/16-ц за позовом [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Під час розгляду вказаної справи було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку по [ADDRESS], про що 03.03.2016 судом було постановлено відповідну ухвалу. Не погоджуючись з цією ухвалою, [PERSON] оскаржила її в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.04.2016 апеляцію [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Скадовського районного суду від 093.03.2016 - без змін. В подальшому, протягом розгляду справи №663/163/16-ц, в ході проведення призначеної судом будівельно-технічної експертизи з'ясувалося, що 31.03.2016 [PERSON] продала належний їй будинок по [ADDRESS] [PERSON] Тобто державний нотаріус посвідчив договір купівлі-продажу житлового будинку та провів державну реєстрацію у момент перебування нерухомого майна під забороною відчуження. Зазначає, що договір, укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки на час його посвідчення нотаріус не виконав усі передбачені законом дії, а саме не перевірив відсутність заборони відчуження та арешту майна. Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами до нього, серія та номер 225, укладений 31.03.2016 між [PERSON] та [PERSON] недійсним, а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29040560 від 31.03.2016. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позові обставини, наполягала на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Зіновкіна О. П. позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, пояснила, що позивачами не зазначено підстав, визначених ст.215 ЦК України, для визнання договору недійсним, а судова практика, на яку посилається представник позивача стосується такого виду забезпечення позову як арешт майна. Представники відповідача [PERSON] адвокати Шкута О. О., Крупіца О. С. позов не визнали, заперечували проти його задоволення, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, також звернули увагу, що позивач не є стороною договору, тому не може звертатися до суду з таким позовом, оспорюваним договором її права не порушено. Державний нотаріус Скадовської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, в яких вказав, що при підготовці до посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами до нього, який знаходиться по [ADDRESS], відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ним було здійснено перевірку відсутності заборон відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за результатом якої встановлено відсутність відомостей у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна як за параметрами запиту щодо суб'єкта продавця, так і щодо об'єкта нерухомого майна. Таким чином, договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS], посвідчений 31.03.2016 з дотриманням вимог чинного законодавства, а наведена в позові інформація щодо незаконності дій нотаріуса є необґрунтованою. Скадовський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області представника в судове засідання не направив, заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечень на позов не надав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, враховуючи норми ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб'єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Підставу позову складають власне не норми матеріального права, які просить застосувати позивач, а зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин. Як на підставу позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу позивач посилалася на обізнаність [PERSON] про забезпечення позову, яка не зважаючи на це порушила відповідну заборону і у період її дії продала нерухоме майно. Посилаючись на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в яких зазначено, що договори купівлі-продажу нерухомого майна, укладені під час строку дії ухвали суду про заборону відчуження, є такими, що не відповідають вимогам закону, і можуть визнаватися недійними, а також на ст.ст.15,16, 215 ЦК України зазначає, що власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Судом встановлено, що ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 03.03.2016 у справі №663/163/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON] в особі законного представника [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спадкове майно та стягнення моральної шкоди, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.6). Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20.04.2016 залишено без змін ухвалу Скадовського районного суду від 03.03.2016 (а.с.7). 31.03.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8), та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 ст. 203 цього Кодексу. Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України, поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Разом із тим, установлено, що на час розгляду справи, завершено розгляд по суті справи №663/163/16-ц, в рамках якої судом було постановлено ухвалу від 03.03.2016 та встановлено заборону на відчуження житлового будинку по [ADDRESS]. Так, у наданій суду промові представника позивача у судових дебатах, підтриманої у судовому засіданні, вказано, що 16.01.2017 Скадовським районним судом Херсонської області винесено рішення у справі №663/163/16-ц, яким позов задоволено частково, встановлено факт поживання однією сім'єю [PERSON] з померлим [PERSON] з 01.01.2014 по день його смерті [INFO]. Апеляційний суд Херсонської області за результатами апеляційного розгляду справи 29.03.2017 відхилив апеляційну скаргу позивача, а рішення суду І інстанції залишив без змін. З огляду на таке, первісний спір, не завершений процес судового розгляду якого слугував підставою звернення [PERSON] в своїх інтересах та інтересах [PERSON], до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31.03.2016, станом на час розгляду справи вже вирішений по суті, відповідне рішення апеляційного суду набрало законної сили на підставі ст.319 ЦПК України. Таким чином, станом на час розгляду справи відпали підстави вважати порушеними права та інтереси [PERSON] та [PERSON] укладенням оспорюваного ними договору купівлі-продажу житлового будинку, оскільки судом відмовлено в задоволенні позову в частині визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спадкове майно та стягнення моральної шкоди. Посилання представника позивача про намір касаційного оскарження рішень суду не може бути підставою для задоволення позову. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню в межах обґрунтування позовної заяви.

Outcome: dismissed