Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду, посилаючись на наступні обставини. 25 квітня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 218383, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1846. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: м. Миколаїв, пров. Колективний, буд. 71/1, який вона придбала за договором купівлі-продажу від 24.02.2000 року. Згідно зазначеного договору [PERSON] продала, а [PERSON] від імені якої на підставі довіреності № 2-426 від 09.10.1998 р. діяла [PERSON] купила житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, пров. Колективний, буд. № 71/1. Зазначений договір було посвідчено Товарною біржею «Нерухомість Центр» 24.02.2000 року. 12.04.2000 р. право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано на ім'я [PERSON] в Миколаївському МБТІ, р. № 14432. [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем 1 черги за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 25.04.2015 року. Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 71/1 по пров. Колективному в м. Миколаєві після смерті [PERSON], оскільки відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Обставини належності житлового будинку спадкодавцю, укладення [PERSON] з відповідачем договору купівлі-продажу нерухомого майна, згідно до якого [PERSON] придбала житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, пров. Колективний, буд. № 71/1, реєстрація в МБТІ права власності на вказаний житловий будинок, підтверджуються письмовими матеріалами справи. Позивач надав в судове засідання заяву, згідно якої підтримав заявлені вимоги, просив розглянути справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти та правовідносини сторін. Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених в законі. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved