Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить на праві приватної власності частина домоволодіння: а саме 12/25 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2006 року справа № 2- 4494/06. За вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач не проживає в даному будинку вже більше семи років, не сплачує комунальні послуги, в будинку особистих речей немає. Тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків [PERSON] , [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником 12/25 частин будинковолодіння [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03.10.2006 року, та копією витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно № 12280658 від 25.10.2006. Згідно довідки №18 від 14.07.2021 р., відповідач по справі [PERSON] ,1986 року народження зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою з 2013 року. Як вбачається зі змісту ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2013 року, зазначене є підставою для задоволення позову. Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. Питання про розподіл судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved