Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 23 грудня 2011 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню дочку - [PERSON]. Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, з самого початку подружнього життя почали виникати непорозуміння, вони не могли дійти спільної думки у вирішенні сімейних питань. Намагались зберегти сім'ю, але втратили почуття поваги один до одного. Чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, систематично вживає алкогольні напої, через що в сім'ї часто виникають сварки, окрім того відповідач допускає застосування щодо неї фізичної сили та погрожує позбавленням життя, висловлюється нецензурною лайкою, що принижує її честь і гідність та негативно впливає на психічний стан дітей. Позивач має сина від попереднього шлюбу, який разом з дочкою вимушений ставати свідком цих подій. Всі вищевказані обставини призвели до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. З 08.11.2013 року позивач разом з дітьми переїхали проживати до її батьків. Подальше спільне проживання та примирення вважає неможливим. Спору щодо поділу майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позові та пояснила, що бажає тиші та спокою. Після того як вона з дітьми перейшла жити до своїх батьків, відповідач телефонував і виправдовувався, доводячи їй свою правоту і не намагався помиритись. Відповідач не поважає її сина від першого шлюбу. Раніше були випадки, що вони з відповідачем припиняли спільне проживання, наприклад, після того, як відповідач прийшов додому в стані алкогольного сп'яніння та вчинив сварку, вона разом з дітьми переїхали проживати до її батьків. Потім через три місяці вони помирились і відповідач запевнив, що буде гарним сім'янином і батьком для дітей. Але все повторилось заново. Просить строк на примирення не надавати. Відповідач погодився на розірвання шлюбу та пояснив, що випивав рідко, оскільки працював водієм. Теж бажає розірвати шлюб з позивачкою з тих причин, що вони не сходяться характерами, дружину не влаштовує те, що він не працює та не приносить гроші, через що часто виникають сварки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO] року народження, яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Сторони спільне сімейне життя припинили з 08.11.2013 року, проживають окремо, так як мають різні погляди на сімейне життя, відповідач вживає алкогольні напої та вчиняє сварки, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідач пояснює, що вживає алкогольні напої. але рідко, погоджується на розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони примирення вважають не можливим. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не мають. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін, так як сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Outcome: approved