Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 5,27 га, розташована на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР №031467. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ «Верес» на підставі договору оренди землі, укладеного в 2004 році, зареєстрованого в Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 28.09.2005 року за №1163 строком на 5 років. Додатковою угодою №55 від 28.11.2008 року, зареєстрованою в Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 20.09.2010 року за №041038200157, строк дії договору було продовжено на 10 років, до 20.09.2020 року. Однак, після реєстрації додаткової угоди передача позивачем земельної ділянки в оренду відповідача шляхом підписання акту приймання-передачі здійснена не була, тому позивачем 30.04.2018 року було направлено на адресу відповідача повідомлення про припинення договірних відносин та повернення земельної ділянки, однак, відповідач проігнорував вказане повідомлення, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання правовідносин за договором оренди земельної ділянки припиненими та зобовязання відповідача повернути земельну ділянку. \~ \~ \~ \~ Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» в судовому засіданні позов не визнав, подав відзив на позов в якому просив суд застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 5,27 га, розташована на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР №031467. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ «Верес» на підставі договору оренди землі, укладеного в 2004 році, зареєстрованого в Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 28.09.2005 року за №1163. Згідно з п. 3.1 вказаного договору, строк його дії був встановлений сторонами у 5 календарних років. Додатковою угодою №55 від 28.11.2008 року, зареєстрованою в Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 20.09.2010 року за №041038200157, строк дії договору було продовжено на 10 років, до 20.09.2020 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.11.4.\~спірного договору\~оренди землі\~від 28.09.2005\~року сторони\~погодили можливість\~одностороннього розірвання\~цього договору, вказаний пункт спірного договору є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.\~\~ Серед обставин, що є передумовою для розірвання в односторонньому порядку, пунктом 11.5. договору оренди від 28.09.2005 року встановлено зокрема відмову орендодавця протягом терміну визначеного цим договором підписати акт прийому-передачі землі. Порядок здійснення передачі земельної ділянки у користування орендаря визначений сторонами у п. 6.2. договору, за умовами якого передача земельної ділянки орендарю здійснюється у пятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом прийому -передачі. Таким чином, порушення вказаного вище порядку передачі земельної ділянки в оренду, в тому числі не підписання орендодавцем акту приймання-передачі землі у встановлений договором строк, надає право будь-якій стороні спірного договору на його одностороннє розірвання. Разом з тим, передача земельної ділянки в орендне користування відповідача у п'ятиденний термін з моменту державної реєстрації договору, шляхом підписання відповідного акту приймання \-передачі, здійснена не була. 30.04.2018 року позивачем було направлено на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення повідомлення про припинення договірних взаємовідносин з вимогою про повернення на його користь належної йому земельної ділянки площею 5,27 га, у десятиденний термін з моменту отримання цього повідомлення, у стані придатному для використання її за цільовим призначенням. Згідно з\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно з ч. ч. 3, 4\~ст. 31 Закону України «Про оренду землі»\~на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Аналіз ст. ст.\~525,\~651 ЦК України,\~ст. 31 Закону України «Про оренду землі»\~свідчить про те, що законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору. Судом встановлено, що п. 11.4 укладеного між сторонами договору оренди землі передбачено розірвання даного договору в односторонньому порядку, при цьому відповідним пунктом договору, яким безпосередньо врегульовано питання щодо можливості його одностороннього розірвання, не встановлено будь-яких застережень стосовно сторони договору, яка може виступати ініціатором дострокового припинення орендних відносин в односторонньому порядку. З наведеного суд приходить до висновку, що подібна ініціатива може виходити як від орендодавця так і від орендаря за договором. Що стосується пункту 11.5 договору оренди землі від 25 жовтня 2004 року на який посилається відповідач, то зазначеним пунктом передбачений лише перелік підстав, що створюють передумови для реалізації будь-якою зі сторін правочину свого права на його дострокове одностороннє припинення. Даний пункт також не містить жодних посилань на те, що реалізація відповідного права є виключною прерогативою орендаря за договором. Разом з тим, в пункті 11.5 договору оренди землі від 25 жовтня 2004 року сторони прямо передбачили, що однією з таких передумов є безпідставна відмова орендодавця від підписання акту прийому-передачі земельної ділянки протягом визначеного договором терміну. Отже, суд приходить до висновку, що включаючи до спірного договору оренди землі пункти 11.4 та 11.5, сторони визначили конкретний механізм регулювання власних правовідносин за договором, яким передбачена можливість дострокового одностороннього розірвання договору за ініціативою будь-якої зі сторін, зокрема за умов встановленого договором порядку передачі обєкта оренди в користування. Чіткий порядок передачі земельної ділянки в користування шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі встановлений сторонами в п. 6.2 договору, за яким «передача земельної ділянки орендарю здійснюється у пятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом прийому-передачі». Однак, акт прийому-передачі між сторонами не підписувався, відтак порядок передачі обєкта оренди дотриманий не був. Як слідує із наданої відповідачем в судовому засіданні копії акту прийому- передачі до договору оренди землі, даний акт, що передбачає передачу орендодавцем [PERSON] орендарю - товариству з обмеженою відповідальністю «Верес», земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без зазначення кадастрового номера, площі, місця розташування та інших ознак, які б давали можливість якимось чином ідентифікувати цю земельну ділянку, датований 14 грудня 2004 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слугувати належним доказом дотримання договірного порядку передачі в користування обєкта оренди за договором оренди землі вказаний акт не може через наведені вище недоліки його змісту, а також через те, що складений він був до моменту державної реєстрації спірного договору. Що стосується застосування строку позовної давності, про яке було заявлено представником відповідача, то воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного. У прохальній частині позову ставиться питання про визнання припиненими правовідносин сторін за договором оренди землі від 25 жовтня 2004 року в звязку з тим, що після реалізації позивачем в квітні 2018 року свого права на одностороннє розірвання цього договору, ним не було отримано підтвердження визнання відповідної обставини (припинення орендних відносин) відповідачем, в тому числі через повернення останнім орендної земельної ділянки. Цим же обгрунтовується і інша позовна вимога щодо зобовязання ТОВ «Верес» повернути земельну ділянку після того, як договір оренди фактично є припиненим за вимогами ч. 3 ст. 651 ЦК України. Відтак, предмет спору між сторонами виник в квітні 2018 року, коли ТОВ «Верес» було отримано письмове повідомлення позивача про одностороннє розірвання договору оренди землі та відповідач протягом десяти календарних днів з моменту його отримання ніяким чином не відреагував на відповідне повідомлення, включаючи неповернення земельної ділянки. Саме з цього часу слід вважати порушеними цивільні права позивача та звернення 30.07.2018 року з позовом про їх захист безумовно є таким, що вчинено із дотриманням встановлених ЦК України строків позовної давності. На підставі викладеного суд вважає, що позов [PERSON], від імені якого діє [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання правовідносин за договором оренди землі від 25 жовтня 2004 року припиненими, зобовязання відповідача повернути земельну ділянку, слід задовольнити. Крім того відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 1409 гривень 60 копійок. Вказані правовідносини\~регулюються ст.31 Закону України «По оренду землі», ст.525, ст.627, ч.ч.1-3 ст.651, ч.2 ст.653 ЦК України.

Outcome: approved