Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25.01.2007 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO] , які проживають з нею та перебуває на її утриманні. Так як позивачці самій важко утримувати дітей , а відповідач є здоровою та працездатною особою, то позивач звернулася до суду із даним позовом та просить суд стягувати з нього аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала суду заяву, в якій просить справу заслухати у її відсутності, позовні вимоги змінила та просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву , згідно якої справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що 25 січня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Зборянській сільській раді Калуського району Івано-Франківської області , за актовим записом за № 1 (а.с.10). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачкою та фактично перебувають на її утриманні (а.с.4, 5,9). Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітніх дітей є обовязком батьків, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, позов про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивача, те, що вона працює, але їй важко самій матеріально утримувати дітей , однак вона старається , щоб сини були запезпеченими всім необхідним, росли здоровими, матеріальне становище відповідача, те що він має дохід, працює на ДП «Калуська ТЕЦ-НОВА» , відсутність у нього інших утриманців, яких він зобовязаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. З врахування того, що на утриманні позивачки знаходиться двоє неповнолітніх дітей , то суд вважає достатнім та обґрунтованим визначення розміру аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача, а тому позов підлягає до задоволення. Ст. 88 ЦПК України закріплено імперативне положення, згідно якого стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. А тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 500,00 грн. витрат за надання правової допомоги (а.с.11-12), а також 640,00 грн. судового збору на користь Державної судової адміністрації України. На підставі наведеного, ст.ст.180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved