Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить усунути їй перешкоди в користуванні майном, визнавши [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком № 17 по вул. Селянській в м. Знамянка Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона являється власником будинку № 17 по вул. Селянській в м. Знамянка Кіровоградської області на підставі договору довічного утримання від 05.05.1995 року. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача та який не проживає в будинку з листопада 2016 року, будинком не користується, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача в належному позивачеві помешканні не дає змоги в повному обсязі реалізовувати свої права в якості власника, в добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, тож позивач змушена з даним позовом звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У матеріалах справи міститься її заява, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення, просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи йому повідомлено у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив, що відповідно до договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Знамянської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 05.05.1995 № 11 та реєстраційного посвідчення про реєстрацію за № 1311/9, [PERSON] є власником будинку № 17 по вул. Селянській в м. Знамянка Кіровоградської області (а.с.8,11). Колишній чоловік позивача [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але не мешкає в будинку з листопада 2016 року, що підтверджується актом обстеження житлових умов, складений за участю сусідів та голови квартального комітету, а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-14). Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 і 2 ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За правилом ч.4 ст.156 ЖК України до членів сімї власника жилого будинку, квартири, належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу, за змістом якої членами сімї є подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарства. Відповідно до ст.72 ЖК України, особа втрачає право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, тобто за нею зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з листопада 2016 року і дана обставина підтверджена матеріалами справи, місце проживання відповідача не відоме. За таких обставин суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, тобто позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved