Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, покликаючись на те, що з 28 липня 2015 року вони перебувають у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO]. Нормальні сімейні відносини у них не склалися, відповідач постійно нехтував виконанням своїх подружніх та батьківських обовязків, не надає фінансової допомоги дитині, зловживає спиртними напоями. Просить шлюб розірвати та призначити аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у її відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено що, сторони уклали шлюб 28 липня 2015 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1878. Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сімї виник стійкий конфлікт, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сімї неможливе, дальніше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Під час фактичних шлюбних відносин у сторін народилась донька [PERSON], 18 лютого 2016 року. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Підстави визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі зазначені у ст. 184 СК України, яка передбачає таку можливість у тому випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи стан здоровя, матеріальне становище дитини, позивача, та матеріальне становище платника аліментів, його нерегулярний дохід, відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1000,00 грн. від його заробітної плати (всіх доходів). Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved