Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом. На обґрунтування позову (з урахуванням уточненого позову та заявою про збільшення позовних вимог) посилалася на те, 31.08.2013 року о 12 год. 55 хв. її син [PERSON], [INFO], був доставлений до Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» (надалі КЗОЗ «ХОКТЛ») з попереднім діагнозом гострий панкреатит. Після огляду черговим лікарем він був госпіталізований до хірургічного відділення для обстеження та лікування. Після проведення діагностики лікарем [PERSON] її сину була надана інформація про наявність у нього перфорації виразки 12-палої кишки, у звязку з чим лікар наголосив на необхідності оперативного лікування по абсолютним показанням, без альтернативних методів лікування. Лікар [PERSON] переконав [PERSON] в необхідності оперативного лікування, апелюючи до свого 30-річного досвіду безпомилкової праці. Так як сину дуже боліло, розмірковувати багато часу не було, він підписав згоду на операцію з приводу лікування перфоративної виразки 12-палої кишки. Під час операції діагноз виявився хибним, а [PERSON] був встановлений післяопераційний діагноз «гострий набряковий панкреатит», який згідно наказу Міністерства охорони здоровя України № 297 (далі МОЗ України) відноситься до патології, що потребує консервативного лікування. Тобто оперативне втручання було зроблене [PERSON] внаслідок невірно встановленого передопераційного діагнозу. Цими діями лікар грубо порушив права пацієнта на своєчасну та достовірну інформацію стосовно свого стану здоровя, які закріплені ст. ст. 6, 39 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя». Так як [PERSON] вже був прооперований з приводу гострого панкреатиту у травня 2013 року і післяопераційний період проходив з ускладненнями, то при наданні йому достовірної інформації він відмовився б від оперативного лікування. Крім того, така згода була отримана від [PERSON] під час відчуття ним нестерпного болю, а з вказаних причин також є не дійсною. 05.09.2013 року син позивачки помер. Так як бюджетного фінансування було не достатньо для забезпечення лікування, а син ніде не працював, тому всі затрати несла позивачка. За період лікування сина позивачкою були здійснені витрати на ліки, медичні вироби та дослідження, а також: 400 грн. на заселення в палату в лікарні, 400 грн. на анестезію лікарняному анестезіологу, 150 грн. на аналізи у лікарні, але є лише чеки на ліки загальною сумою 3240,26 коп. Крім того, в звязку із настанням смерті [PERSON], позивачка понесла витрати на його поховання та встановлення памятника на суму 17095,31 грн. Моральна шкода та понесені моральні страждання виражаються в тому, що під час операції позивачці спричинено моральні страждання та душевні хвилювання через те, що вона усвідомлювала ризик для життя її сина, а також досить сильним психотравмуючим фактором стала звістка про те, що під час операції діагноз виявився хибним і в оперативному лікуванні не було потреби. У позивачки на протязі кількох тижнів боліла голова та серце, було безсоння, підвищена дратівливість та вона змушена була приймати заспокійливі засоби, які вона приймає й досі. На підставі викладеного, [PERSON] просить визнати незаконним хірургічне втручання, зроблене [PERSON] 31.08.2013 року; стягнути з КЗОЗ «ХОКТЛ» завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 20335,57 грн., моральну шкоду в розмірі 78132,60 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник за довіреністю [PERSON] вказані позовні вимоги підтримали. Сторона позивача наголошувала на тому, що всупереч вимог ст.39, 43 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» перед отриманням від [PERSON] письмової згоди на операцію з боку лікарів КЗОЗ «ХОКТЛ» хворому була надана неповна та недостовірна інформація про його стан здоровя та діагноз. Зокрема, лікарем [PERSON] [PERSON] було повідомлено про наявність в нього перфоративної виразки 12-палої кишки, що вимагає безумовного та негайного оперативного втручання, не проведення якого може призвести до летальних наслідків. Погодившись з переконанням лікаря, відчуваючи в цей час сильні болі, які не були усунуті лікарем за допомогою відповідних медичних препаратів, [PERSON] надав письмову згоду на проведення операції. Хибність встановленого діагнозу була виявлена під час проведення операції, яка встановила наявність у [PERSON] гострого набрякового панкреатиту, при якому оперативного втручання не вимагається, а проводиться консервативне лікування. Усі витрати, повязані із проведенням операції та післяопераційного лікування, здійснювалися за рахунок коштів позивачки, а тому вона просить їх відшкодувати на її користь. Також відшкодуванню підлягають витрати позивачки на придбання труни та встановлення памятника, померлого [PERSON] Позивачка вказує, що в разі не проведення хірургічного втручання її син мав би більше шансів на одужання та виключення летального кінця. Використовуючи методику встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань розмір моральної шкоди, завданої неправомірними діями працівників відповідача, позивачка оцінює в 52\~088,40 грн. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували. При цьому пояснювали, що під час обстеження та встановлення діагнозу [PERSON] було виявлено наявність вільного газу в черевній порожнині, що відповідно до наказу МОЗ України №297 від 02.04.2010р. «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності «Хірургія» є абсолютним показанням до невідкладного хірургічного втручання. Згідно стандартів, затверджених вищевказаним наказом МОЗ України, єдиною лікувальною тактикою як при встановленому діагнозі: «Проривна виразка дванадцятипалої кишки» так і діагнозі: «Гострий рецидивний аліментарний панкреатит» є екстрена операція. Тому оперативне втручання - лапоротомія , санація та дренування черевної порожнини [PERSON] лікарями-хірургами КЗОЗ «ХОКТЛ» було своєчасним, проведення цієї операції було обрано тактично і методично правильно, виправдано та адекватно встановленому на передопераційному етапі діагнозу. Основним в несприятливому (летальному) наслідку у [PERSON] слід вважати характер, важкість та особливості прогресуючого перебігу наявного у нього гострого рецидивного (повторного) запального захворювання підшлункової залози гострого панкреатиту з вогнищевим панкреонекрозом та його тяжких ускладнень, що виникли, а не характер, обсяг і обрану тактику обстеження і лікування хворого при наданні йому медичної допомоги в умовах КЗОЗ «ХОКТЛ». Вказані в позові [PERSON] понесені нею матеріальні затрати на лікування її сина не підтверджуються фінансовими документами (чеками, квитанціями і т.д.), а деякі не мають відношення до лікування зовсім. За таких обставин позивачем не доведено протиправності дій працівників КЗОЗ «ХОКТЛ», наявності причинно-слідчого звязку між діями лікарів-хірургів під час проведення операційного втручання та настанням смерті [PERSON] 3-тя особа [PERSON] проти позову заперечував. Пояснив, що працює черговим лікарем-хірургом в КЗОЗ «ХОКТЛ». 31.08.2013р. на кареті швидкої допомоги до цієї лікарні, яка в цей день була черговою по м. Харкову для ургентний хворих з хірургічними показаннями, був доставлений хворий [PERSON] На зміні поряд з [PERSON] чергували і інші лікарі-хірурги, при цьому старшим був лікар [PERSON] Хворому [PERSON], який скаржився на гострі болі в черевній порожнині було призначено обстеження у вигляді клінічних аналізів та рентгену черевній порожнини. Двічі проведений рентген свідчив про наявність газів у черевній порожнини, а клінічній аналіз - про незначну вірогідність панкреатиту. З врахуванням виявлення газу у черевній порожнині консиліумом лікарів було прийнято рішення про наявність у хворого язви дванадцятипалої кішки та потреби у хірургічному втручанні, що відповідає вказівкам наказу МОЗ України №297 від 02.04.2010р. «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності «Хірургія». Проведення операції старшим хірургом [PERSON] було доручено [PERSON] Після отримання доступу до черевної порожнини перфорації кішок виявлено не було, проте було встановлено гнійного процесу в підшлунковій залізі. В звязку з тим, що лікування підшлункової залози вимагає консервативного лікування, хворому був поставлений дренаж та накладені шви у місці розтину. Подальше лікування підшлункової залози проводили інші лікарі. Через три дні перебуваючи на чергуванні [PERSON] дізнався, що хворий [PERSON] перебуває у комі в реанімації. В нього розпочалася непрохідність кишечника та спайковий процес За згодою матері хворому було проведено другу операцію з метою усунути спайкові процеси, проте на фоні посилення гострого гнійного процесу в підшлунковій залозі це не призвело до одужання та подальшому наступила смерть хворого. За таких обставин, 31.08.2013р. оперативне втручання було проведено [PERSON] по абсолютним показникам, у відповідність до даних клінічних та рентгенологічних досліджень, з дотриманням нормативно-правових актів МОЗ України та за письмовою згодою хворого. Під час оперативного втручання 31.08.2013р. фактично було отримано лише доступ до черевної порожнини, що само по собі не призводить до летального наслідку, а дійсною причиною смерті [PERSON] є розвиток гострого гнійного процесу в підшлунковій залозі. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити,

Outcome: dismissed