Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що, їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2015 року належить житловий будинок під номером 33 по вулиці Черненка міста Миронівка Київської області. Попереднім власником будинку був відповідач [PERSON] Даний відповідач та інші відповідачі, які є членами його сімї, зареєстровані в належному їй будинку, але фактично не проживають в ньому з моменту продажу. При продажу будинку відповідач [PERSON] запевнив її, що він та члени його сімї найближчим часом добровільно випишуться з належного їй будинку. Домовленості відповідачами не дотримано, тому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком під номером 33 по вулиці Черненка міста Миронівка Київської області з моменту його продажу. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. В обґрунтування заявлених вимог послалася на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялася відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, відповідачі не зявилися до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надали, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідачів. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку під номером 33 по вулиці Черненка міста Миронівка Київської області. Будинок вона придбала за договором купівлі-продажу у відповідача [PERSON] Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченим 19 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованим в реєстрі за № 4102, Витягом про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 45891762, виданим приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області 19 жовтня 2015 року. Позивач набула прав та обовязків щодо придбаного житлового приміщення та має перешкоди у користуванні власністю з наступних підстав. У житловому будинку, право на який набула позивач, зареєстровані відповідачі: попередній власник будинку [PERSON] та члени його сімї : [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані обставини зазначені позивачем та підтверджені даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку під номером 33 по вулиці Черненка міста Миронівка, довідкою Миронівської міської ради Київської області № 02-50/2152 від 26 липня 2016 року. Відповідачі є особами, які набули права користування житловим приміщенням будинком під номером 33 по вулиці Черненка міста Миронівка Київської області, оскільки будинок належав на праві власності [PERSON], інші відповідачі вселились у нього у встановленому порядку як члени сімї попереднього власника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] виселились з будинку після його продажу, домовленості про зняття з реєстрації проживання після укладення договору його купівлі-продажу не дотримались. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на час продажу будинку в ньому не проживали. Вказані обставини підтверджені показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд зазначає, що мають місце правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами сімї попереднього власника житла. Єдиним власником будинку під номером 33 по вулиці Черненка міста Миронівка Київської області є позивач [PERSON] Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Власник житла має право на підставі вказаної норми закону вимагати від колишнього власника та членів його сімї усунення перешкод у користуванні власністю, зокрема, вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла (ст. 346 ЦК України). З моменту продажу будинку право власності відповідача [PERSON] є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності припиняється також правомочність користування будинком, яка нерозривно повязана з власністю. Відповідно й припиняється право користування членів сімї попереднього власника, оскільки воно є похідним. Законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Заявлені позивачем вимоги суд вважає доведеними, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на ті обставини, що позивач є єдиним власником будинку під номером під номером 33 по вулиці Черненка міста Миронівка Київської області, в якому відповідачі залишаються зареєстрованими й на час розгляду справи, тобто після припинення права власності на нього відповідачем [PERSON], й відповідно після припинення права користування спірним будинком колишнім власником та членами його сімї, чим порушують право власності позивача. Позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, ґрунтується на вимогах закону. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією, наявною у матеріалах справи. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів на її користь в рівних частках. З огляду на положення п.п. 2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню за вимогами немайнового характеру, заявленими фізичною особою, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню по 68 гривень 90 копійок судового збору. На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 346, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved