Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому зазначила, 04 вересня 1999 року у Помічнянській міській раді Добровеличківського району Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис № 43. Від сумісного проживання вони мають дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Останнім часом взаємовідносини між сторонами не складаються, оскільки вони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Вказані обставини призвели до втрати взаємних почуттів, а в кінцевому результаті до припинення сімейних стосунків, що спонукало [PERSON] звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] не приймає належної участі в утриманні їх спільних з позивачем дітей, остання вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів . Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Вважає, що дійсною причиною розпаду їх з відповідачем сім'ї стала подружня зрада останнього, що призвело до втрати взаємних почуттів та взаємопорозуміння. Строк на примирення просила не надавати, мотивуючи тим, що вжиті нею заходи щодо примирення позитивних результатів не дали . Заявила, що після розірвання шлюбу їх діти проживатимуть разом з нею . Додала, що проживає у власному будинку, на момент розгляду спору не має постійного місця роботи . Єдиним джерелом її доходів є допомога її батьків . Стверджувала, що відповідач має задовільний стан здоров'я, сплатою аліментів на користь інших осіб не обтяжений . Має постійне місце роботи, а саме працює в ПЧ -12 Одеської залізниці. Проте розмір доходів відповідача позивачеві не відомий. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить розгляд справи провести за його відсутності . Строк на примирення просив не надавати. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 04.09.1999 року у Помічнянській міській раді Добровеличківського району Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб про що було вчинено актовий запис №43 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], від 04.09.1999 року, видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області ( а.с.6 ) . Від сумісного проживання подружжя має дітей : [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], від 01.05.2000 року, видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області) та [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження [NUMBER], від 08.11.2007 року, видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.7-8). З пояснень позивача встановлено, що причиною її звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стала подружня зрада відповідача, що призвело до втрати взаємних почуттів та взаємопорозуміння. На момент розгляду спору сторони не підтримують сімейних відносин і позивач не бажає їх відновлювати, на примирення не погоджується, що дає підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу . Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін тому позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом приймаються до уваги наступні обставини справи : З довідки від 01.03.2016 року, виданої Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що малолітні діти сторін проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні ( а.с. 10 ). З пояснень позивача встановлено, що вона не має постійного місця роботи та стабільних доходів . Відповідач працює має задовільний стан здоров'я, сплатою аліментів на користь інших осіб не обтяжений . Має постійне місце роботи, а саме працює в ПЧ -12 Одеської залізниці. Проте розмір доходів відповідача позивачеві не відомий . Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходяться спільні з відповідачем діти, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач зобов'язаний їх сплачувати, тому позов про стягнення аліментів слід задовольнити повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок . Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112, ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України , ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року

Outcome: approved