Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку місця проживання. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є наймачем житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач перебуває на реєстраційному обліку за даною адресою, але з січня 1998 року у вказаній квартирі не проживає. Позивач змушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, їй створені перешкоди в реалізації права користування житлом. За вказаних обставин просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач на задоволенні вимог наполягала у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що був прописаний та проживав у квартирі, право користування якою оспорюється, з 1992 року. В 1997 року був засуджений до покарання у виді позбавлення волі, яке відбував реально. Після відбуття покарання дізнався, що в житлі, в якому він мешкав до засудження, проживає [PERSON] Вселитися в спірне приміщення ніколи не намагався, у зв'язку із тим, що він та його малолітні сини протягом тривалого часу хворіли та потребували лікування. Представник Каховського районного сектору управління державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу за представника третьої особи. Вимога підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Роздольненської сільської ради від 20 січня 1998 року № 6, [PERSON] надано дозвіл на прописку в с. Роздольне на жилу площу [PERSON] в будинку [ADDRESS] (а.с. 9, 55). Як слідує з технічного паспорту, виготовленого 26 квітня 2013 року на замовлення [PERSON], квартира [ADDRESS] має жилу площу 36,3 кв.м. та складається з трьох кімнат (а.с. 6 - 7). [PERSON] з 31 липня 1992 року перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до довідки, виданої Роздольненською сільською радою Каховського району Херсонської області від 19 вересня 2013 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], за вказаною адресою зареєстрований, проте фактично з 1998 року не проживає (а.с. 11). Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 19 вересня 2013 року, затвердженого сільським головою Роздольненської сільської ради, в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована та проживала сім'я [PERSON] Син [PERSON] - [PERSON] знаходився в місцях позбавлення волі, у вищевказаній квартирі не проживає (а.с. 10). З показів, наданих в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], після засудження відповідача та вибуття його родини з місця постійного проживання - квартири, яка на даний час знаходиться у володінні позивача, вказане житло було безхазяйним та руйнувалося до того часу, поки рішенням виконкому не передано в користування [PERSON] Відповідач з моменту вселення позивача в спірну квартиру право користування останньої цим житлом не оспорював та в житлі [PERSON] не проживав. Згідно до архівних копій заяв [PERSON], виданих завідувачем архівним сектором 25 січня 2014 року, заявник [PERSON] просила голову сільської ради виписати її із займаної житлової площі за адресою: [ADDRESS], та прописати за цією адресою [PERSON] (а.с. 56, 60). Відповідно до довідки про звільнення [PERSON] від 02 червня 1999 року, останній відбував покарання у місцях позбавлення волі з 19 серпня 1997 року по 02 червня 1999 року (а.с. 62). З відповіді протитуберкульозного диспансеру Каховської районної лікарні від 28 квітня 2014 року на запит суду слідує, що [PERSON] перебував на «Д» обліку в 2001 році з діагнозом туберкульоз (а.с. 73). Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком їх є [PERSON] (а.с. 83). [PERSON], [INFO] відповідно до медичного висновку від 06 червня 2011 року № 554, має захворювання, що відповідає розділу Х п. 3 пп. 3.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до вісімнадцяти років. Висновок дійсний до 22 червня 2013 року (а.с. 80). Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА виданої 11 червня 2013 року, [PERSON] є інвалідом другої групи безстроково (а.с. 81). [PERSON], [INFO] відповідно до медичного висновку від 30 серпня 2008 року № 882, має захворювання, що відповідає розділу Х п. 3 пп. 3.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до вісімнадцяти років. Висновок дійсний до 28 квітня 2019 року (а.с. 82). Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть із ним спільне господарство. Як визначено ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 ст. 71 ЖК України. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. У цьому випадку, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку відбування покарання. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України (постанова «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що з часу прийняття виконавчим комітетом Роздольненської сільської ради рішення від 20 січня 1998 року № 6 наймач спірного житлового приміщення змінився. Дане рішення, на підставі якого [PERSON] надано право користування житлом, ніким не оскаржене та є чинним. Відповідач не є членом сім'ї позивача, тому похідного права від її права користування не набув. Із заявою щодо визнання причини відсутності в спірному житлі понад шість місяців та продовження пропущеного строку відповідач не звертався. Вказуючи, що про неможливість користуватися спірним житлом з моменту звільнення з місць відбування покарання (02 червня 1999 року) та до дня звернення позивачем до суду із даним позовом (20 листопада 2013 року) відповідач не надав доказів, які підтверджують його наміри та намагання вселитися в цю квартиру. Навпаки, відповідач в судовому засіданні підтвердив, що відповідних дій не вчиняв з власних міркувань. Доводи відповідача щодо того, що він не міг повідомити позивача про своє право користування спірним приміщенням внаслідок свого та дітей захворювань не підтверджуються поданими ним доказами. Перебування [PERSON] на обліку з 2001 року по 2005 рік з діагнозом туберкульоз та наявність психічних захворювань в його дітей не доводить поважність причин відсутності відповідача за адресою реєстраційного обліку місця проживання понад 14 років. За вказаних обставин суд визнає відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відповідно є підставою, для зняття їх з реєстрації. За вказаних обставин суд не встановив підстав додатково зобов'язувати Каховський РС УДМС до зняття [PERSON] з реєстраційного обліку.

Outcome: partial