Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила суд стягнути на її користь борг за договорами позики в розмірі 52793,48 грн., з яких 1977,40 грн. заборгованість по позикам, 50816,08 грн. заборгованість за відсотками. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 14 листопада 2016 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого остання взяла у неї грошові кошти в розмірі 1408,00 грн., які згідно з п. 4.1 договору зобовязалась повернути 28.11.2016 року. Також був укладений договір позики від 22.11.2016 року, відповідно до якого, [PERSON] взяла у [PERSON] грошові кошти в розмірі 569,40 грн., які згідно з п. 4.1 договору зобовязалась повернути 05.12.2016 року. Крім того, договорами передбачено сплата позичальником процентів за користування позиками у розмірі 10% в день від суми простроченої заборгованості до дня повного розрахунку. Виконання позичальником зобовязань за договорами позики забезпечується договорами поруки від 14.11.2017 року, та 22.11.2016 року які були укладені позивачем та [PERSON], згідно з якими поручитель поручився перед позивачем за виконання позичальником зобовязань за договорами позики від 14.11.2016 року та 22.11.2016 року. Позичальник зобовязання за договорами належним чином не виконав, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, булі належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про причину неявки суду не повідомили. Суд, з урахуванням думки позивача, ухвалив: розглянути справу без участі відповідачів, заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договори позики, відповідно до яких остання взяла у позивача грошові кошти від 14.11.2016 року в розмірі 1408,00 грн., які згідно з п. 4.1 договору зобовязалась повернути 28.11.2016 року. (а.с. 5)., та від 22.11.2016 року в розмірі 569,40 грн., які згідно з п. 4.1 договору зобовязалась повернути 05.12.2016 року. (а.с. 12). Пунктами 4.1 договорів передбачено, що позичальник зобовязаний повернути грошові кошти 28.11.2016 року в сумі 1408(одна тисяча чотириста вісім) грн. 00 коп. та 05.12.2016 року в сумі569(пятсот шістдесят девять) грн. 40 коп. (а.с. 5,12). Крім того, згідно із п. 4.2. договорів за користування коштами понад строки, які вказані в договорі, позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до розписки [PERSON] від 14.11.2016 року нею отримано від [PERSON] гроші в розмірі 1408 грн.00 коп., які вона зобовязалася повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 14.11.2016 року (а.с. 6). Відповідно до копії розписки [PERSON] від 22.11.2016 року нею отримано від [PERSON] гроші в розмірі 569 грн. 40 коп., які вона зобовязалася повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 22.11.2016 року (а.с. 13). Виконання позичальником зобовязань за договором позики забезпечується договорами поруки від 14.11.2016 року, та від 22.11.2016 року які були укладені між [PERSON] та [PERSON], згідно з яким поручитель поручився перед позикодавцем за виконання позичальником зобовязань за договорами позики від 14.11.2016 року та від 22.11.2016 року (а.с. 10,15). Позичальник неналежним чином виконав умови договорів. Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У звязку з неповерненням грошей у строки, передбачені п. 4.1 договору, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі, передбаченому п. 4.2 договору, а саме 10% в день від суми простроченої заборгованості які нараховуються до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так згідно з розрахунком позичальник станом на 14.08.2017 року борг не повернув. З 29.11.216 року по 14.08.2017 року пройшло 259 днів. 10% (140,80 грн.) в день за період з 29.11.2016 року (259 днів) складає 259 х 140,80 =36467,20 грн. Всього : заборгованість за тілом позики: 1408,00 грн.; заборгованість за відсотками: 36467,20 грн. Крім того, 22.11.2016 року [PERSON] згідно договору позики взяла у позивача в борг 569,40 грн., які згідно п. 4.1 договору зобовязалася повернути 05.12.2016 року . Також позичальник станом на 14.08.2017 року борг не повернув. З 06.12.2016 року по 14.08.2017 року пройшло 252 днів. 10% (56,94 грн.) в день за період з 06.12.2016 року по 14.08.2017 року (252днів) складає: 252 х 56,94=14348,88 грн. Всього заборгованість за тілом позики 569.40 грн.. заборгованість за відсотками 14348,88 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач у повному обсязі виконала свої зобовязання, натомість боржник порушив умови договорів, в наслідок чого позивач не може повернути кошти, які були надані позичальнику згідно договорів позики. Таким чином, сума заборгованості по договорами позики, заявлена в позові підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved