Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом із позовом, у якому просить зняти арешт з нерухомого майна - будинку за адресою: [ADDRESS] , вилучити з Державного реєстру ручових прав на нерухоме майно реєстраціний номер обтяження: 4222139, зареєстровано: 14.12.2005 року за № 4222139. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Позивачка є співвласником будинку за адресою [ADDRESS] , згідно договору дарування посвідченого Другою Львівською держнотконторою 21.10.1994 року, реєстровий номер 3-5009. На підставі вищевказаного договору їй належить 9/20 частин житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . 11/20 будинку за адресою [ADDRESS] , належало матері позивачки, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 2-1469 від 24.07.2008 року виданого Другою Львівською держнотконторою. 29.07.2019 року мати [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівськії: області, актовий запис № 1262 від 29.07.2019 року. 21.08.2019 року позивачка звернулася у нотаріальну контору із заявою про відкриття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 57295844 від 21.08.2019 року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 21.01.2020 року, будинок за адресою [ADDRESS] перебуває під обтяженням, тип обтяження заборона (архівний запис) Реєстраційний номер обтяження 4222139, зареєстровано обтяження 14.12.2006 року реєстратором Першою львівською державною нотаріальною конторою, Підстава обтяження договір довічного утримання реєстровий № 3991 від 11.04.1991 року посвідчений Другою Львівською нот конторою. З приводу зняття арешту з квартири позивачка, зверталася до відповідача по справі, однак отримала відмову з роз`ясненням про те, що необхідно звертатися до суду для вирішення даного, спору. Зареєстровано обтяження відповідачем по справі 14.12.2006 року на підставі договору довічного утримання від 11.04.1991 р. р.№3991, посвідченого Другою Львівською нотаріальною конторою. Згідно довідки Першої Львівської Державної нотаріальної контори станом на 1992 рік - заборон та арештів не було. Як вбачається з вище переліченого на даний час відсутні будь які підстави для накладення арешту на будинок за адресою : [ADDRESS] , відповідно у відповідача є всі підстави для зняття арешту з нерухомого майна та вилучення запису про обтяження. За наведених обставин, вона позбавлена можливості реалізувати свої законні права спадкоємця та одержати свідоцтво про спадщину на частку у будинку за адресою: [ADDRESS] , яка їй належить як спадкоємцю 1 черги після смерті матері. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позов підтримала, просить такий задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Однак представником відповідача подано заяву про розгляд справи у його відсутності, у зв`язку із чим, суд приходить до переконань про можливість розгляду справи по суті у відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, а також зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, що позивачка є співвласником будинку за адресою [ADDRESS] , згідно договору дарування посвідченого Другою Львівською держнотконторою 21.10.1994 року, реєстровий номер 3-5009. На підставі вищевказаного договору їй належить 9/20 частин житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . 11/20 будинку за адресою [ADDRESS] , належало матері позивачки, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 2-1469 від 24.07.2008 року виданого Другою Львівською держнотконторою. 29.07.2019 року мати [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівськії області, актовий запис № 1262 від 29.07.2019 року. 21.08.2019 року позивачка звернулася у нотаріальну контору із заявою про відкриття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 57295844 від 21.08.2019 року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 21.01.2020 року, будинок за адресою [ADDRESS] перебуває під обтяженням, тип обтяження заборона (архівний запис) Реєстраційний номер обтяження 4222139, зареєстровано обтяження 14.12.2006 року реєстратором Першою львівською державною нотаріальною конторою, Підстава обтяження договір довічного утримання реєстровий № 3991 від 11.04.1991 року посвідчений Другою Львівською нот конторою. З приводу зняття арешту з квартири позивачка, зверталася до відповідача по справі, однак отримала відмову з роз`ясненням про те, що необхідно звертатися до суду для вирішення даного, спору. Зареєстровано обтяження відповідачем по справі 14.12.2006 року на підставі договору довічного утримання від 11.04.1991 р. р.№3991, посвідченого Другою Львівською нотаріальною конторою. Згідно довідки Першої Львівської Державної нотаріальної контори станом на 1992 рік - заборон та арештів не було. Як вбачається з вище переліченого на даний час відсутні будь які підстави для накладення арешту на будинок за адресою : [ADDRESS] , відповідно у відповідача є всі підстави для зняття арешту з нерухомого майна та вилучення запису про обтяження. За наведених обставин, судом встановлено, що позивачка позбавлена можливості реалізувати свої законні права спадкоємця та одержати свідоцтво про спадщину на частку у будинку за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно п.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд зазначає, що накладеним арештом на будинок за адресою : [ADDRESS] , яка належала покійній матері позивачки, порушуються її законні права та інтереси, передбачені ст.41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що оскільки відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, з пред`явлених у справі документів вбачається, що на даний час відсутні будь які підстави для накладення арешту на будинок за адресою : [ADDRESS] , відповідно у відповідача є всі підстави для зняття арешту з нерухомого майна та вилучення запису про обтяження, позивачкою належним чином доведено факт порушення її законних прав, від так, суд приходить до переконань про підставність заявлених позовних вимог, у зв`язку із чим, позовну заяву слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України, компенсувати [PERSON] за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 840,80грн. На підставі та

Outcome: approved