Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» №1064-к від 16.12.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». Позовні вимоги мотивує тим, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника і саме на роботодавця покладається обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Разом з тим, будь-які докази, які б підтверджували факт вчинення нею порушення трудової дисципліни відсутні. Представниками відповідача акт про відсутність її на роботі не складався і такі представники на її робоче місце не виходили. Так само відсутня доповідна записка її безпосереднього начальника заступника директора з автоматизованих систем ЛКП «Львівавтодор» [PERSON] щодо відсутності її на робочому місці 14 вересня 2020 року з 12 год. 53 хв. до кінця робочого дня (18:00 год.). Не можна брати до уваги Акт від 12 жовтня 2020 року про її відмову у наданні письмових пояснень з приводу відсутності на роботі 14 вересня 2020 року з 12 год. 53 хв. до кінця робочого дня (18:00 год.), оскільки вказаний факт не зафіксований представниками роботодавця. Водночас факт присутності її на роботі 11 вересня 2020 року та 14 вересня 2020 року з 09:00 год. до кінця робочого дня (18:00 год.) підтверджується табелем обліку робочого часу. Відповідно до табелю обліку робочого часу 11 вересня 2020 року та 14 вересня 2020 року вона відпрацювала по 8 годин кожного дня. Таким чином, у відповідача немає належних та допустимих доказів порушення позивачем п. 4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку та п.п. 2.16 - 2.17 Посадової інструкції начальника служби підтримки користувачів ЛКП «Львівавтодор», а саме доказів її відсутності на робочому місці без поважних причин 14.09.2020 року з 12 год. 53 хв. до кінця робочого дня (18:00 год.). Окрім того, відсутні і докази ознайомлення її з чинним на день притягнення її до дисциплінарної відповідальності колективним договором 2016-2018 років ЛКП «Львівавтодор» та додатком №10 до нього у вигляді Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ЛКП «Львівавтодор». Окрім цього,\~оскаржуваний наказ\~був виданий\~з пропущенням\~строку,\~визначеного ч.2\~ст.148\~КЗпП України\~для застосування\~дисциплінарного стягнення,\~що є\~самостійною підставою\~для визнання\~наказу про\~притягнення до\~дисциплінарної відповідальності\~незаконним та\~його скасування. Відповідач ще 06 жовтня 2020 року дізнався про виявлення правопорушення, у зв`язку з чим місячний строк для накладення дисциплінарного стягнення необхідно відраховувати з дня виявлення цього проступку - з 06 жовтня 2020 року. Водночас, як вбачається з оскаржуваного наказу ЛКП «Львівавтодор» №1064-к від 16.12.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », то такий наказ видано 16 грудня 2020 року, тобто більше ніж через місяць з дня виявлення порушення відповідачем, що є порушенням встановленого ст.148 КЗпП України строку для застосування дисциплінарного стягнення. Також, притягуючи її до дисциплінарної відповідальності спірним наказом №1064-к від 16.12.2020 року, відповідач також не отримував у неї пояснень з приводу допущених порушень. Окрім цього, рішенням профспілкового органу, членом якого є позивач відмовлено в наданні згоди на притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Ненадання згоди на її звільнення Первинною профспілковою організацією ЛКП «Львівавтодор» та Об`єднанням первинних профспілкових організацій працівників житлово-комунального господарства м. Львова є обґрунтованим та відповідно до статті 252 КЗпП України та статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» повинно бути враховано судом. Також, відповідачем при вирішенні питання про накладення на неї дисциплінарного стягнення безпідставно не враховано попередню бездоганну роботу (ч.2 ст.139 КЗпП України). Таким чином, відповідачем не дотримано відповідного Порядку притягнення її до дисциплінарної відповідальності, зокрема не одержано від неї письмових пояснень, не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і її попередню роботу, відсутність попередньої згоди виборного профспілкового органу на притягнення її до дисциплінарної відповідальності, членом якої вона є. Ухвалою від 02 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05 травня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До суду від відповідача поступив відзив на позов, в якому зазначає, що позовні вимоги є безпідставними. Так, відповідно до службової записки від 06.10.2020 року, поданої на ім`я директора ЛКП Львівавтодор заступником директора з питань безпеки, в ході проведеного аналізу даних автоматичної системи контролю доступу та робочого часу за вересень 2020 року (програма GuartLight, яка встановлена та працює в ЛКП Львівавтодор ще з 2017 року), було виявлено, що начальник служби підтримки користувачів ЛКП «Львівавтодор» [PERSON] 14 вересня 2020 року о 12 год. 53 хв. скористалась індивідуальною карткою-пропуском, залишила своє робоче місце та до кінця робочого дня до 18 год. 00 хв. не скористалась карткою-пропуском (на вхід до приміщення), тобто була відсутня на роботі. Вказаний факт також підтверджується відеозаписом з внутрішньої камери відеоспостереження SmartPSS, де чітко вбачається, що 14 вересня 2020 року о 12 год. 53 хв. позивач виходить з приміщення ЛКП Львівавтодор та до кінця робочого дня (до 18 год. 00 хв.) не повертається. За даним фактом була створена комісія для проведення службового розслідування з метою з`ясування причин та обставин самовільного залишення позивачем робочого місця 14 вересня 2020 року в період з 12 год. 53 хв. до 18 год. 00 хв. 07.10.2020 року з приводу виявленого факту залишення позивачем робочого місця 14 вересня 2020 року в період з 12 год. 53 хв. до 18 год. 00 хв. комісією було отримано пояснення від її безпосереднього керівника - заступника директора з автоматизованих систем [PERSON] в якому останній зазначив, що жодного дозволу на залишення робочого місця 14 вересня 2020 року в період з 12 год. 53 хв. до 18 год. 00 хв. позивачу не давав, завдань, вказівок, які необхідно було би виконувати за межами підприємства, не доручав. Позивач перебувала в основній щорічній відпустці з 07.10.2020 по 09.10.2020 року включно. 12.10.2020 року, в перший робочий день позивача після відпустки, комісією, яка проводила службове розслідування, було запропоновано [PERSON] ознайомитись із наказом директора ЛКП «Львівавтодор» №84 від 07.10.2020 року «Про створення комісії для проведення службового розслідування», проте позивач відмовилась від ознайомлення, про що комісією було складено акт від 12.10.2020 року. Також, 12.10.2020 року комісією, яка проводила службове розслідування, було запропоновано [PERSON] надати пояснення стосовно факту її відсутності на робочому місці 14.09.2020 року в період з 12 год. 53 хв. до 18 год. 00 хв., проте позивач надавати пояснення відмовилась, в результаті чого комісією було складено відповідний акт про її відмову. 13.10.2020 року позивач ознайомилась під розписку з наказом директора ЛКП «Львівавтодор» №84 від 07.10.2020 року. На підставі протоколу від 13.10.2020 року №1 засідання комісії з проведення службового розслідування, утвореної відповідно до наказу директора від 07.10.2020 №84, та згідно до наказу директора ЛКП Львівавтодор від 13.10.2020 року №85 строк проведення службового розслідування було продовжено до 16.10.2020 року включно. У зв`язку з тим, що з 16.10.2020 року позивач перебувала на лікарняному до 02.11.2020 року включно, що підтверджується даними з Табелів обліку використаного робочого часу за жовтень 2020 року та за листопад 2020 року, на підставі протоколу від 16.10.2020 року №2 засідання комісії з проведення службового розслідування, утвореної відповідно до наказу директора від 07.10.2020 №84, та згідно до наказу директора ЛКП Львівавтодор від 16.10.2020 року №86 строк проведення службового розслідування було продовжено до 06.11.2020 року включно. Разом з тим, 26.10.2020 року в журналі вхідної кореспонденції ЛКП Львівавтодор було зареєстровано за №2071 заяву позивача від 23.10.2020 року, у якій остання стверджувала, що відлучалася з робочого місця, попередньо повідомивши про це свого безпосереднього керівника [PERSON] шляхом направлення йому повідомлення в месенджері Telegram та отримавши його дозвіл. При цьому, будь-яких достовірних доказів, які б могли підтвердити таке повідомлення та відповідно отримання дозволу від [PERSON] позивачем надано не було. А з наданих позивачем ксерокопій скріншотів (знімків) з екрану смартфону не видається можливим встановити, з якого саме телефону відправлено зазначене вище повідомлення (тобто, чи належить цей телефон саме позивачу), чи взагалі було відправлено таке повідомлення, а також неможливо встановити адресата. Інших достовірних, належних та допустимих доказів існування поважної причини відсутності позивача на робочому місці 14 вересня 2020 року в період з 12 год. 53 хв. до 18 год. 00 хв. комісії також не було надано. Відсутність позивача на робочому місці 14.09.2020 року в період з 12 год. 53 хв. до 18 год. 00 хв. також підтверджується поясненнями працівника ЛКП Львівавтодор [PERSON] , робоче місце якого безпосередньо знаходилось в одному кабінеті з позивачем, який письмово зазначив про факт відсутності позивача на робочому місці 14.09.2020 року в період з 12 год. 53 хв. до 18 год. 00 хв. Відтак, в ході службового розслідування знайшли своє підтвердження факти грубого порушення позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції та встановлено, шо позивачем вчинено дисциплінарний проступок у вигляді прогулу. Все вище зазначене відображене в Акті службового розслідування від «04» листопада 2020 року. Враховуючи вказане, вважає твердження позивача про нібито недоведеність її вини та, як наслідок, про нібито відсутність в її діях дисциплінарного проступку таким, що не відповідає дійсності та не підтверджується жодними достовірними, належними та допустимими доказами. Окрім цього, твердження позивача про відсутність у відповідача доказів ознайомлення її з чинним на день притягнення до дисциплінарної відповідальності Колективним договором на 2017-2018 роки та, зокрема, додатком №10 до нього, а саме з Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ЛКП Львівавтодор, не відповідає дійсності, на 52 сторінці Колективного договору, копія якого додається до відзиву, є власноручний підпис позивача, який засвідчує про її безпосереднє ознайомлення з Колективним договором, який є чинний в ЛКП Львівавтодор, в тому числі і з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки останні є невід`ємною частиною даного договору, а саме Додатком №10. Крім того, позивач протягом 2017-2020 років неодноразово зверталась до Відповідача як до роботодавця із заявами, в яких власноруч зазначала посилання на різні додатки до Колективного договору. Також, як голова профкому та член первинної профспілкової організації ЛКП Львівавтодор, позивач достеменно обізнана з умовами та положеннями Колективного договору на 2017-2018 роки, який є чинним на сьогоднішній день в ЛКП Львівавтодор, оскільки, відповідно до своїх обов`язків як голови профкому, постійно здійснює консультування інших членів профспілки стосовно умов праці в ЛКП Львівавтодор, соціальних гарантій, які безпосередньо встановлені та регулюються Колективним договором на 2017-2018 роки. Твердження Позивача про те, що «...оскаржуваний наказ був виданий з пропущенням строку, визначеного ч.2 cт.148 КЗпП України для застосування дисциплінарного стягнення, є помилковим, таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, та не відповідає дійсності. Частина 2 статті 148 КЗпП України визначає, шо дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Враховуючи, що днем вчинення позивачем проступку є 14.09.2020 року, а оскаржуваний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] №1064-к було винесено 16.12.2020 року. Відповідачем не було пропущено шестимісячний строк, як встановлено частиною 2 статті 148 КЗпП України. Твердження позивача про те, що відповідачем не отримано в неї пояснень з проводу допущених порушень, є абсолютно безпідставними, недоведеними жодними належними та допустимими доказами і не відповідають дійсності, оскільки, як вже зазначалось вище, 12.10.2020 року, відповідно до ч.1 ст.149 КЗпП України, відповідач в особі членів комісії до застосування дисциплінарного стягнення зажадав від Позивача письмові пояснення щодо причин та обставин відсутності на робочому місці 14.09.2020 року в період з 12 год. 53 хв. до 18 год. 00 хв., проте Позивач надавати пояснення відмовилась, в результаті чого комісією було складено відповідний акт про її відмову. Крім того, відповідно до ч.3 ст.149 КЗпП України керівником ЛКП «Львівавтодор» при обранні виду стягнення було враховано ступінь тяжкості вчиненого Позивачем проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, а також попередню роботу позивача. Вчинення [PERSON] дисциплінарного порушення негативно вплинуло на продуктивність трудового процесу та стан трудової дисципліни на підприємстві, так як посада, яку займає [PERSON] , відноситься до категорії «керівники», а відтак, вона, як керівник відділу, подала негативний приклад як своїм підлеглим, так і працівникам підприємства в цілому, демотивуючи останніх щодо належного виконання Правил внутрішнього трудового розпорядку та сумлінного виконання посадових обов`язків в цілому. Стосовно того факту, що рішенням профспілкового органу, членом якого є позивач, було відмовлено в наданні згоди на притягнення її до дисциплінарної відповідальності, слід зазначити наступне. Відповідачем були надіслані подання про надання згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності до профспілкових комітетів первинної профспілкової організації ЛКП «Львівавтодор» (лист від 23.11.2020 №2723) та Об`єднання первинних профспілкових організацій працівників житлово-комунального господарства м. Львова (лист від 23.11.2020 №2726). Враховуючи, що відмови профспілкових комітетів в наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були необґрунтованими (не були враховані докази, надані відповідачем, зокрема відеозапис) та упередженими (оскільки позивач є головою профкому первинної профспілкової організації ЛКП «Львівавтодор», а також членом профкому Об`єднання первинних профспілкових організацій працівників житлово-комунального господарства м. Львова), керівник ЛКП «Львівавтодор» прийняв рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення без згоди виборного профспілкового органу. При цьому, висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей. Твердження позивача про те, що відповідачем при вирішенні питання про накладення на неї дисциплінарного стягнення не було враховано її попередньої бездоганної роботи, не ґрунтується на жодному належному та допустимому доказі, є безпідставним. Крім того, факт переведення позивача з посади провідного інженера відділу автоматизованої системи оплати проїзду на посаду начальника служби підтримки користувачів сам по собі не може слугувати об`єктивним доказом бездоганної роботи Позивача і відповідно автоматично знімати з неї відповідальність за дисциплінарний проступок, скоєний 14.09.2020 року. [PERSON] не надала жодних документальних підтверджень своєму вище зазначеному твердженню, зокрема будь-яких посилань на конкретні виконані нею завдання/проекти високого рівня складності чи великого обсягу. Також відповідач за весь час перебування позивача на посаді начальника служби підтримки користувачів не отримував від безпосереднього керівника [PERSON] жодних підтверджень вище зазначеного твердження [PERSON] , зокрема відсутні підтвердження про існування постійної складності і самостійності у роботі [PERSON] , про існування необхідності періодичного виконання [PERSON] службових завдань понад встановлену тривалість робочого часу, тощо. Проте, є підтвердженим той факт, що позивач протягом 2020 року 100 календарних пнів перебувала на лікарняному, що в свою чергу, ставить під великий сумнів твердження позивача про її бездоганну плідну роботу. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві. Просить позов задоволити. Представник відповідача проти позову заперечив, дав пояснення аналогічні наданим у відзиві на позов, просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що наказом ЛКП «Львівавтодор» № 1064-к від 16.12.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » начальнику служби підтримки користувачів ЛКП «Львівавтодор» [PERSON] оголошено догану за порушення п.4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку (додатку №10 до Колективного договору, укладеного між адміністрацією ЛКП «Львівавтодор» та трудовим колективом підприємства) та п.п.2.16 - 2.17 Посадової інструкції начальника служби підтримки користувачів ЛКП «Львівавтодор», а саме за відсутність на робочому місці без поважних причин 14.09.2020 року з 12 год. 53 хв. до кінця робочого дня. Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. У трудовому законодавстві немає обмежень щодо підстав та періодичності застосування догани як дисциплінарного стягнення. Згідно з частинами першою та другою статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст.149 КЗпП України). Таким чином, в силу ст.ст.147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1 ст. 149 КЗпП України). Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення. Дана норма узгоджується з правовою позицією, викладеною ВСУ в Постанові від 19.10.2016 року № 6-2801 цс 15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку. Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. З аналізу положень зазначених вище правових норм слідує, що обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення відбувається з дня виявлення правопорушення. Виходячи з притаманної юридичній особі ознаки як організаційної єдності юридичної особи, така організація в цілому вважається повідомленою про певний юридичний факт тоді, коли це стало відомо її органу, уповноваженому такою особою на здійснення перевірки стосовно визначеного працівника або підпорядкованого йому підрозділу. Аналогічний правовий висновок про обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення відбувається з дня виявлення правопорушення відповідачем викладений у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 року у справі №569/11003/17, від 15 квітня 2020 року у справі №466/1865/17, від 10.06.2020року у справі №401/3386/17, від 03.03.2020 року у справі №666/5411/15-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно вимог ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Виходячи з аналізу норм КЗпП України, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема зазначає в відзиві і сам відповідач, відповідно до службової записки від 06.10.2020 року, поданої на ім`я директора ЛКП Львівавтодор заступником директора з питань безпеки Власюком О.B., в ході проведеного аналізу даних автоматичної системи контролю доступу та робочого часу за вересень 2020 року (програма GuartLight, яка встановлена та працює в ЛКП Львівавтодор ще з 2017 року), було виявлено, що начальник служби підтримки користувачів ЛКП «Львівавтодор» [PERSON] 14 вересня 2020 року о 12 год. 53 хв. скористалась індивідуальною карткою-пропуском (на вихід з приміщення, залишила своє робоче місце та до кінця робочого дня (до 18 год. 00 хв.) не скористалась карткою-пропуском (на вхід до приміщення). Таким чином, вказані обставини були виявлено 06 жовтня 2020 року, у зв`язку з чим місячний строк для накладення дисциплінарного стягнення необхідно відраховувати з дня виявлення цього проступку; днем виявлення проступку, з якого починається сплив місячного строку, вважається день, коли керівнику стало відомо про вчинений проступок, тобто з 06 жовтня 2020 року. Водночас, як вбачається з оскаржуваного наказу ЛКП «Львівавтодор» №1064-к від 16.12.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », то такий наказ видано 16 грудня 2020 року, тобто більше ніж через місяць з дня виявлення порушення відповідачем, що є порушенням встановленого ст.148 КЗпП України строку для застосування дисциплінарного стягнення. У постановах Верховного Суду від 09.04.2020 року у справі №569/11003/17 та від 15 квітня 2020 року у справі №466/1865/17 сформовано правовий висновок, відповідно до якого притягнення до дисциплінарної відповідальності із порушенням строків, встановлених статтею 148 КЗпП України, свідчить про незаконність оскаржуваного наказу. Як вбачається із табелю обліку використаного робочого часу позивач була звільнена від роботи v зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебувала у відпустці: з 07.10.2020 по 09.10.2020 року (3 дні) - у відпустці, з 08.10.2020 по 31.10.2020 року (16 днів) - на лікарняному, з 01.11.2020 по 02.11.2020 року (2 дні) - на лікарняному, з 17.11.2020 по 30.11.2020 року (14 днів) - на лікарняному. Натомість оскаржуваний наказ №1064-к про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача винесено лише 16.12.2020 року, тобто на 36-ий календарний день з дня виявлення проступку позивача. Таким чином, суд погоджується із доводами позивача щодо того, що відповідачем винесено оскаржуваний наказ 16 грудня 2020 року із порушенням встановленого ст. 148 КЗпП України строку для застосування дисциплінарного стягнення, що підтверджується матеріалами справи, а доводи відповідача, зокрема щодо неотримання відповіді від Об`єднання первинних профспілкових організацій працівників житлово-комунального господарства м. Львова, такі обставини не спростовують. Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи, позивач є головою Первинної профспілкової організації ЛКП «Львівавтодор» та членом профспілкового комітету Об`єднання первинних профспілкових організацій працівників житлово-комунального господарства м. Львова. Згідно з повідомленням Об`єднання первинних профспілкових організацій працівників житлово-комунального господарства м. Львова № 11 від 11.12.2020 року члени профкому ОППО ЖКГ м. Львова одноголосно проголосували проти надання згоди на накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за відсутність мене на робочому місці 14.09.2020 року у період з 12 год. 53 хв. до 18 год. 00 хв., внаслідок недостатності наданих матеріалів для з`ясування всіх обставин справи. Також відповідно до повідомлення Первинної профспілкової організації ЛКП «Львівавтодор» від 07.12.2020 року профспілковий комітет Первинної профспілкової організації ЛКП «Львівавтодор» відхилив подання директора ЛКП «Львівавтодор» Єстеферової О.В. № 2723 від 23.11.2020 року про надання згоди на «накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани» та не надав згоди на притягнення [PERSON] , до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з тим, що службове розслідування за фактом відсутності на робочому місці [PERSON] 14 вересня 2020 року проведено не повно, не всебічно та не об`єктивно, в ході службового розслідування не було встановлено об`єктивно всі обставини подій, у поданні викладено не об`єктивно та не правдиво обставини події 14 вересня 2020 року. Згідно з частиною другою статті 252 КЗпП України та частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Суд погоджується, що відповідачем при винесенні оспорюваного наказу належним чином не враховано відсутність попередньої згоди виборного профспілкового органу на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, членом якої вона є, що є порушенням статті 252 КЗпП України та статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». З врахуванням наведеного, суд погоджується із доводами позивача та приходить до переконання про підставність позовних вимог, а тому слід визнати незаконним та скасувати наказ Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» №1064-к від 16.12.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». Окрім цього, з врахуванням встановлення судом обставин щодо порушення процедури притягнення позивача до відповідальності, яка є самостійною та достатньою підставою для скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, доводи відповідача щодо підставності накладення стягнення не спростовують факт незаконності накладення такого. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позовних вимог та заяви про уточнення даних щодо надання правничої допомоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 10\~500 грн., розмір яких підтверджується наданими стороною позивача доказами, та який, не заважаючи на заперечення відповідача, відповідають складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенню справи для сторони, та відповідачем не спростовано. Разом з тим, з врахуванням наданих представником позивача в судовому засіданні пояснень щодо включення до розміру витрат на правничу допомогу вартості консультації, яку він надавав позивачу до звернення в суд (0,5 год) в розмірі 750 грн, в цій частині в стягненні вказаної суми з відповідача слід відхилити та залишити за позивачем.

Outcome: approved