Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 26 грудня 2000 р. в Галицькому ВРАГС м.Львова зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та Мильніковою (в шлюбі [PERSON]) [PERSON], [INFO], реєстраційний запис № 276. У шлюбі в сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились за ініціативи відповідача ще під час вагітності позивача і 16.04.2004 р. шлюб було розірвано. Єдина дитина, син [PERSON], ріс хлопчиком хворобливим, дитина дуже багато хворіла на дитячі хвороби, у зв'язку із чим позивачка вимушена була звертатись до відповідних лікувальних закладів, забезпечувати лікування, реабілітацію, оздоровлення тощо. Відповідач ніколи не надавав навіть епізодичної матеріальної допомоги, жодної та ніякої. Він не давав грошей та не цікавився чим харчується його син, в що взутий та вдягнений, не витрачав, а ні коштів, а ні уваги щодо того як і чи взагалі навчається дитина, лікується, відпочиває та взагалі його розвитком та станом здоров'я. Наскільки позивачу відомо, відповідач не є інвалідом і в будь кому разі працює, заробляє гроші на ту родину, з якою живе та на себе. Крім того, в цій позовній заяві ставиться питання про стягнення аліментів за минули час. На доказ того, що позивачка вичерпала усі можливі засоби отримання матеріальної допомоги з батька на утримання сина, може бути допитано свідків, в присутності яких відбувались розмови, в тому числі телефонні, коли позивачка просила тої допомоги, а відповідач насміхався та відмовляв. Крім того, може бути допитана мама позивачки, яка може підтвердити те саме та повідомити, що в найбільш скрутні часи, вона почувши чергову відмову відповідача та побачивши сльози дочки, віддавала свої останні гроші на забезпечення потреб онука. Ухвалою суду від 22.08.2018 р. у справі відкрито провадження. /а.с.14/. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Просила суд позовні вимоги задоволити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №236839. /а.с.9/. 16 квітня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія 1-СГ №137103, актовий запис за №148. /а.с.3/. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає із матірю [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки, виданої ЛКП «Княже місто» №1680 від 16.08.2018 р. /а.с.10/. Відповідач ніколи не надавав матеріальної допомоги на утримання сина. Він не давав грошей та не цікавився чим харчується його син, в що взутий та вдягнений, не витрачав, а ні коштів, а ні уваги щодо того як і чи взагалі навчається дитина, лікується, відпочиває та взагалі його розвитком та станом здоров'я. Добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини відповідач не надає. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, а саме з 21.08.2018 року, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд відмовляє в задоволення позовної вимоги щодо стягнення аліментів за минулий час. Оскільки позивачем не доведено, доказів того, що вона раніше вживала заходів для стягнення аліментів до звернення до суду. Крім цього, позивачем у судовому засіданні повторно не заявлялося клопотання про виклик та допит свідків на підтвердження даної позовної вимоги. Згідно ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.\~\~

Outcome: partial