Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, уточнила позовні вимоги (а.с.64) та просить постановити рішення, яким визнати за нею право на спадщину щодо земельної ділянки площею 0.9 га., яка була виділена [PERSON] за межами населеного пункту Василівка Болградського району на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації № 176 від 22.03.2005 року, а саме визнати за нею право на завершення приватизації шляхом: - виготовлення проекту відводу земельної ділянки для наступної передачі у власність позивача, - погодження та затвердження проекту у встановленому порядку в компетентних органах державної влади та місцевого самоврядування , визначених ст.. 122 ЗК України, - отримання від Державного кадастрового реєстратора витягу з ДЗК щодо даної земельної ділянки, - отримання від компетентного органу державної влади та місцевого самоврядування, уповноважених відповідно до ст.. 122 ЗК України розпоряджатися землею, рішення про передачу у власність позивача цієї земельної ділянки, - отримання правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку від місцевого органу Укрдержреєстру, - отримання від фактичних користувачів даної земельної ділянки (орендарів) плати в натуральному чи грошовому еквіваленті за її використовування, - виконання інших дій, необхідних для завершення приватизації земельної ділянки. При цьому позивач посилається на те , що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Вона - позивач є спадкоємицею за законом першої черги та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Також вона отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та на земельну ділянку під будинком, які належали її померлому чоловіку. Розпорядженням Болградської райдержадміністрації № 176 від 22 березня 2005 року було надано згоду на передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0.9 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення земель запасу Василівської сільської ради за межами населеного пункту та дозволено [PERSON] розробку проекту відводу земельної ділянки. За життя її чоловік [PERSON] розпочав процедуру , пов'язану з розробкою проекту відводу земельної ділянки , але на день його смерті проект виготовлено не було. Постановою державного нотаріуса Болградської райдержнотконтори від 30 листопада 2015 року їй - позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документу на цю ділянку. З відповіді Болградської райдержадміністрації від 28 вересня 2015 року вона дізналась, що земельна ділянка , яка була виділена її чоловіку, передана Василівською сільською радою у користування [PERSON] Крім того, з відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 09 червня 2015 року їй стало відомо , що вказана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами та їй - позивачу відмовлено у дачі згоди на виготовлення проекту відведення земельної ділянки. Разом з тим відповідно до ст.. 1216,1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки , які належали спадкодавцеві. Тому вона - позивачка має право на завершення процедури приватизації зазначеної земельної ділянки та вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Скрипка В.В. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник Василівської сільської ради Болградського району - голова с.Василівка Бойчев П.Д. позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Болградська районна державна адміністрація Одеської області про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином , направила до суду клопотання про розгляд справи без участі в судовому засіданні представника адміністрації та вирішення позову у відповідності до вимог діючого законодавства. Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Станков С.К., якій діє на підставі довіреності, позов не визнав, посилаючись на наступне. На виконання доручення Віце - прем'єр - міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 15.10.2014 року [PERSON] від 08.10.2014 року , наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 Головним управлінням Держземагенства (нині Держгеокадастру) в Одеській області наказом від 18.09.2014 року № 77, із змінами від 25.05.2015 року № 7, затверджений перелік земельних ділянок , право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого включена і спірна земельна ділянка площею 0.90 га. Частиною 3 статті 136 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, продаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Крім того, на підставі абзацу 2 пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Пунктом 1 цього Декрету було визначено сільським , селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства , будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у межах норм, встановлених Земельним Кодексом України. Таке рішення відносно [PERSON] органами місцевого самоврядування не приймалось, в зв'язку з чим норми абзацу 2 пункту 1 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України не розповсюджуються на випадок позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні (а.с.68). Третя особа , що не заявляє самостійних вимог , [PERSON], яка була залучена до участі в розгляді справи ухвалою суду від 23.05.2016 року (а.с.150), про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином , причину неявки до суду не повідомила, заперечення проти позову не надала. Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.5 зворот). Позивач [PERSON] - дружина померлого (а.с.5) є спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст.. 1261 ЦК України та своєчасно прийняла спадщину у визначеному законом порядку , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 469/07, заведеної Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області до майна померлого [PERSON] (а.с.44-63). Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є також рідний син померлого [PERSON], який помер [INFO] , що підтверджується актовим записом про його смерть (а.с115). Ухвалою суду від 23 травня 2016 року (а.с.150) до участі в розгляді справи в якості третьої особи , що не заявляє самостійних вимог , була залучена [PERSON] - дружина померлого [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 328/2014, заведеної Мелітопольською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] (а.с.133-144). Разом з тим третя особа [PERSON] не надала до суду будь - яких заперечень проти позову , а також не звернулась до суду із самостійними позовними вимогами. Судом також встановлено , що [PERSON], яка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] (а.с.47) , не є спадкоємицею за законом або за заповітом після смерті останнього. [PERSON] є рідною дочкою позивача [PERSON] ( а.с.130,131) , але не перебуває в родинних стосунках з померлим [PERSON] , а також померлий [PERSON] не залишав заповіт на ім'я [PERSON] Розпорядженням Болградської районної державної адміністрації № 176 від 22 березня 2005 року надано згоду на передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,90 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначенні , що перебувають у запасі і знаходяться на території Василівської сільської ради за межами населеного пункту. Дозволено [PERSON] розробку проекту відводу земельної ділянки , яка знаходиться на території Василівської сільської ради Болградського району за межами населеного пункту, для ведення особистого селянського господарства (а.с.6). Відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Таким чином надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки не тягне за собою виникнення у осіб, які отримали таку згоду , будь-яких прав на користування земельною ділянкою, ця згода дає право звертатися із замовленням на розроблення документації з землеустрою до організацій, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання таких видів робіт. З листа Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 01/І-607/547 від 28.10.2015 року вбачається , що за життя [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було розроблено проектною організацією ПП «Югстар», якому була сплачена частина робіт. Зазначена проектна документація була погоджена усіма необхідним службами, окрім екології. Через тривале непогодження проекту землеустрою унеможливлювалось його затвердження та подальша видача державного акту. В подальшому, у зв'язку з закінченням терміну дії ліцензії ПП «Югстар» та змінами в законодавстві , була досягнута домовленість із ДП «Одеській науково - дослідний та проектний інституту землеустрою» та ТОВ «Інтрадо» про продовження робіт на підставі напрацьованих матеріалів ПП «Югстар». Для завершення виготовлення проектної документації необхідно звернутися безпосередньо до зазначених підприємств (а.с.10). Таким чином судом встановлено , що за життя спадкодавець [PERSON] не набув право власності на вказану земельну ділянку, тому з'ясуванню підлягає обсяг прав, набутих ним за життя щодо земельної ділянки і можливості їх переходу в порядку спадкування. Згідно ст.. 1216 ЦК України під спадкуванням розуміється перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В п. 3.5 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.. 125 ЗК УКраїни, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом України від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України). За змістом ст. 116 ч.3 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. В силу ч. ч. 1, 4 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог ч.1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] розпочав за життя процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,9 га. , яка була йому виділена у власність безоплатно у відповідності до ст.. 116 ч.3 ЗК України в межах норм , визначених ст.. 121 ч.1 ЗК України , але не встиг завершити цю процедуру та не набув право власності на земельну ділянку. Позивач як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] , що прийняла спадщину, відповідно до ст.. 1218 ЦК України має право на завершення в порядку спадкування процедури приватизації земельної ділянки. Листи Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 28.10.2015 року (а.с.10) та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 09.06.2015 року (а.с.7) , а також з письмові заперечення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області проти позову (а.с. 73-79) є безумовним свідченням відмови позивачу [PERSON] в завершенні процедури приватизації. За викладених обставин позивач [PERSON] має право в порядку спадкування на завершення приватизації та одержання у власність земельної ділянки шляхом виготовлення проекту відведення земельної ділянки , погодження та затвердження проекту відведення земельної ділянки , здійснення дій, пов'язаних з державною реєстрацією права власності на земельну ділянку та одержання відповідного правовстановлюючого документу про право власності на вказану земельну ділянку. Посилання відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на те, що вказана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок , право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами і відповідно до ст.. 136 ч.3 ЗК України не може відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів , не може бути прийнято судом до уваги, оскільки право позивача на завершення приватизації цієї земельної ділянки узгоджується з положеннями ст.. 1216,1218 ЦК України і не може бути обмежено. Оскільки [PERSON] мав набути право власності на вказану земельну ділянку шляхом її приватизації у відповідності до ст.. 116 ч.3 ЗК України, посилання відповідача на відсутність щодо цієї земельної ділянки рішення , прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» - є безпідставним.

Outcome: partial