Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 08.02.2011 р. по 16.05.2015 р. в розмірі 31459,21 грн. Вимоги обгрунтовує тим, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] Рішенням Конотопського міського суду від 01.03.2011 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина до його повноліття. Проте, починаючи з 08.02.2011 р. відповідач аліменти не сплачував, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 01.05.2015 р. в розмірі 12324,53 грн., тому просить, відповідно до ст. 196 СК України, стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 31459,21 грн., що і змусило звернутись з позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, його представник [PERSON] задоволенню позовних вимог заперечують. Представник третьої особи ВДВС Конотопського МРУЮ в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 01.03.2011 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON]Є.) аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягування з 08.02.2011 р. до його повноліття (а.с. 14, 16-20). З розрахунку ВДВС Конотопського МРУЮ вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 01.05.2015 р. складає 12324, 53 грн. (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно роз'яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, доказів щодо поважності причин з яких не сплачував аліменти не надав, тривалий час не вживав ефективних заходів щодо належного виконання рішення суду в частині сплати аліментів, питання про зменшення їх розміру перед судом також не ставив. Таким чином, є вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментах. Що стосується розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за вищевказаний період, то суд погоджується із ним, оскільки такий зроблено відповідно до вимог ст. 196 СК України (а.с. 8-13). При цьому суд зазначає, що позивач розраховував пеню із значно меншої суми розміру аліментів ніж зазначено у довідці ВДВС Конотопського МРУЮ (а.с. 21), що є його правом в частині визначення розміру позовних вимог . Згідно ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд вважає за можливе на підставі вказаної норми закону зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, враховуючи його майновий стан. Він є безробітним, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває, доходів, рухомого та нерухомого майна не має (а.с. 54-55). З огляду на наведене, суд вважає, що розмір неустойки за прострочення сплати аліментів у даному випадку повинен становити 5000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача 243,6 грн. судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial