Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування кого покликалася на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду вирішено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивача 350грн. аліментів на утримання спільного сина [PERSON] ЇЇ матеріальне становище погіршилось, вона звільнена з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників та перебуває на обліку в державній службі зайнятості, тому на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги дитині не надає, не бере участі у додаткових витратах. Тому звернулася в суд та просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в сумі по 700грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, спросила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, пояснив, що він працює механіком в ДП «Автоколона 2222» та у нього на утриманні є ще син від першого шлюбу та батьки похилого віку, яких він також зобов'язаний утримувати, просив у позові відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.11.2008р. присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти утримання сина [PERSON] в розмірі 350грн. щомісячно і проводити до досягнення ним повноліття і відповідно видано виконавчий лист.(3-6). Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та враховуючи те, що відповідач офіційно працює і отримує регулярний дохід, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на утримання дитини слід визначити у частці від його доходу (заробітку), як і в свою чергу просить в уточнених позовних вимогах позивач. При даного спору суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини ([PERSON]), стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів ([PERSON]), а також розмір прожиткового мінімуму, який встановлений у ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». При цьому суд критично оцінює посилання відповідача на те, що він має на утриманні непрацездатних батьків, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин останнім суду не подано. В той же час, згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відтак, враховуючи вищенаведене, те, що матеріальне становище позивача змінилось - вона не працює, а також матеріальне становище відповідача та наявність у нього на утриманні сина від першого шлюбу ([PERSON], [INFO]), суд вважає, що уточнені позовні вимоги слід задоволити, змінити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.01.2014р. і проводити до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved