Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що 25.10.1993 року помер її батько [PERSON]. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є донькою померлого. Окрім неї спадкоємцем першої черги за законом є її рідний брат [PERSON], який спадщину після батька прийняв, але не оформив свою частку спадкового майна, оскільки виїхав проживати в іншу країну і їй не відоме його місцезнаходження і доля. Починаючи з 01.01.1959 по 31.12.1973 рік [PERSON] працював та був членом колгоспу «Красний маяк», «Завети Ілліча», який пізніше у 2000 році реорганізований САПТ ЗТ «Мир» Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, а 02.04.2001 року був перейменований в ПАТ «Мир», в наступному 16.09.2012 року реорганізований шляхом перетворення в ТОВ «Мир-12». За час роботи в колгоспі [PERSON] отримав травму і став інвалідом ІІ групи, а в 1974 році йому була призначена пенсія по старості. Проте знаходячись на пенсії, він залишався членом колгоспу і мав право на земельну частку (пай) в даному господарстві, але при розпаюванні він помилково не був включений до списку та не отримав сертифікат на право власності на земельну частку (пай) у вказаному підприємстві, оскільки помер до видачі сертифікатів, а у звязку з відсутністю документів підтверджуючих майнове право батька на земельну частку (пай), вона не може у позасудовому порядку оформити це право, у зв'язку з цим, просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача - Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, позов не визнав, оскільки [PERSON] помер у 1993 році, а Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 було видано 08 серпня 1995 року, тобто після його смерті. Путивльська районна державна адміністрація Сумської області, як відповідач по справі, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій зазначила, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду, а також просила розглядати справу без участі її представника. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 1993 року помер [PERSON], що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії ІІ-БП № 455384, від 27.10.1993 року (а.с.6). Померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується копією її свідоцтва про народження серії ЯР №668963 від 12.02.1948 та копією свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР від 17.06.1970, згідно якого прослідковується зміна її прізвища з «Вороніної» на «Чернякову» (а.с.7,8). Згідно копій свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстр. №2105, №2107 від 27.07.1995 року, позивач вже оформила спадщину після смерті [PERSON] на окреме майно, а саме на 1/2 частки житлового будинку, що розташовані в с. Воронівка Путивльського району Сумської області та 1/2 частки грошового вкладу з відсотками по ощадній книжці (а.с.9,10). Як вбачається з копії трудової книжки колгоспника та довідки ТОВ «Мир» від 05.08.2016 №205, працював в господарстві та являвся членом колгоспу з січня 1959 року по грудень 1973 року (а.с. 11-13,16). Колгосп «МИР» є правонаступником колгоспу «Красний маяк» «Завети Ілліча», та реорганізований у 2000 році у САЗТ «Мир» Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, а 02.04.2001 року був перейменований в ПАТ «Мир», в наступному 16.09.2012 року реорганізований шляхом перетворення в ТОВ «Мир-12», що підтверджується їх довідкою від 05.08.2016 №209 (а.с. 17). [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії ІІ № 605759, однак згідно пенсійного посвідчення №110330, 10.04.1974 йому. була призначена пенсія за віком (а.с. 14,15). Згідно листа відділу Держгеокадастру у Путивльському районі Сумської області від 26.08.2016 №31-28-99.1-824/2-16, відповідно до рішення Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області 13 сесії 23 скликання від 04.04.2001 [PERSON] відсутній в списках громадян власників сертифікатів, яким видаються державні акти на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Порядок паювання земель було визначено\~Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року. Згідно зі\~ст.23 Земельного кодексу\~(в редакції, що діяла на час розпаювання), право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До державного акта додавався список цих громадян. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003р. встановлено перелік осіб, які мають право на земельну частку (пай): колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядок; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Згідно ст. 2 вищевказаного Закону України встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту на право колективної власності на землю. \~\~\~\~ Оскільки, [PERSON] працював у колгоспі по 1973 рік та помер 25 жовтня 1993 року, а розпаювання земель проводилося на підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року, то його не було включено до списку осіб, який додавався до Державного акта на право колективної власності на землю та на його ім'я не оформлявся сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, він не набув права на земельну частку (пай), внаслідок чого успадкування цього права є неможливим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки батько позивача помер у 1993 році, то право на земельну частку (пай) у нього не виникло, а тому позовні вимоги про визнання за ним права на земельну частку (пай) не ґрунтуються на вимогах закону та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed