Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , у якій зареєстрований відповідач, який у вказаній квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, добровільно знятись з реєстрації не бажає. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Від відповідача у судове засідання надійшов відзив на позов у якому зазначено, що він позов визнає. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] 15963 від 26.05.2004 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4703992 від 10.09.2004 (а.с. 4,5) квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] подарував свою ј частку [PERSON] , що підтверджується договором дарування № 5510 від 31.12.2008 та витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 6, 7). [PERSON] подарував свою частку квартири [PERSON] , який в свою чергу подарував Ѕ часки квартири [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 09.07.2019 року № 480 (а.с. 9). Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку (а.с. 18) відповідач зареєстрований з 23.09.1992 за місцем проживання в квартирі [ADDRESS] , однак у цій квартирі не проживає більше року, що підтверджується актами ЛКП «Господар» (а.с. 11-16). Як вбачається з відзиву на позов (а.с. 24), відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог\~ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог\~ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно із ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення;\~2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 405 ЦК України,\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Беручи до уваги наведене вище те, що відповідач є членом сім`ї власника житлового приміщення, однак у такому приміщенні понад один рік без поважних причин не проживає, витрат по її утриманню не несе, його реєстрація перешкоджає власнику реалізовувати право власності позивача на квартиру, тому суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача. При цьому, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід 2 групи та у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача на користь держави слід стягнути 768,40 грн.

Outcome: approved