Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до Веселинівського районного відділу ДВС про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що постановою від 11 червня 2015 року по виконавчому провадженню № 47154088 з примусового виконання виконавчого документу: постанови серії АА2 № 522847, виданої 02.02.2015 року ВДАІ Веселинівського району про стягнення з позивача на користь держави штрафу у розмірі 1040 грн., старшим державним виконавцем відділу ДВС Легкою Ольгою Володимирівною було накладено арешт на все належне позивачеві рухоме майно. Виконавче провадження було завершене, а виконавчий лист повернуто стягувану, по причині відсутності у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення. При цьому питання про зняття арешту державним виконавцем не вирішувалось. Станом на 06 вересня 2016 року у відділі ДВС Веселинівського району відсутні на виконанні будь-які виконавчі документи щодо стягнення з позивача боргів. Накладений арешт на все належне йому рухоме майно не дозволяє йому реалізувати свої права власника, та розпорядитись належним йому рухомим майном. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду та просить зняти арешт з майна. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали до суду письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Веселинівського районного відділу ДВС Легка О.В. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву якою просить справу розглядати у її відсутність, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2015 року старшим державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Легкою Ольгою Володимирівною, по виконавчому провадженню № 47154088 при примусовому виконанні постанови серії АА2 № 522847, виданої 02.02.2015 року ВДАІ Веселинівського району про стягнення з позивача на користь держави штрафу у розмірі 1040 грн. винесено постанову про арешт майна та боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказаною постановою накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], тобто позивача по справі, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить, в межах суми боргу. 12 червня 2015 року старшим державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Легкою О.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке було звернуто стягнення. При цьому арешт накладений на рухоме майно позивача знято не було. Згідно довідки Веселинівського районного відділу ДВС № 2009/01-36 від 06 вересня 2016 року на даний час виконавчі провадження відносно [PERSON] відсутні, у зв'язку з повним фактичним виконанням. Згідно ч 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (чинного на момент здійснення виконавчого провадження відносно [PERSON].) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред'явив виконавчий документ до виконання. Отже, у державного виконавця були усі підстави повернути виконавчий документ стягувачу. Частинами 2 та 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року передбачено, що у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У постанові про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, державним виконавцем, виконавчий документ було повернуто, але накладений 11 червня 2015 року арешт на рухоме майно знятий не був, тобто державним виконавцем не було виконано норми чинного на момент здійснення виконавчого провадження відносно [PERSON] законодавства. Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки він не може на сьогоднішній день розпорядитися належним йому рухомим майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року встановлено перелік підстав для зняття виконавцем арешту. Так підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Разом тим, даний перелік підстав не є вичерпним, оскільки відповідно до ч. 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту накладеного на рухоме майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved