Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 липня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1856. Від подружнього життя мають сина [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейне життя та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Почуття любові та поваги втрачено. З 2013 року сторони разом не проживають, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин, вважає що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про слухання справи своїй відсутності, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2005 року сторони зареєстрували шлюб міському відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1856. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №210228, виданого 26.07.2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №4172. Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 31 липня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1856. На підставі викладеного та

Outcome: approved