Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить встановити факт належності [PERSON], яка померла 17 квітня 2002 року, земельної частки (паю) СТОВ «Полісся» (реформованого КСП «Полісся»), розміром 2,38 га, розташованої на території Селецької сільської ради Житомирської області, та визнати за нею право власності на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що, вона, як єдиний спадкоємець, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), але їй було відмовлено, оскільки відсутній документ, який підтверджує право на земельну частку (пай). Сторони в судове засідання не зявились, але просять справу розглядати без їх участі; позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Народицькому районі Житомирської області №58 від 02 липня 2018 року [PERSON] згідно розпорядження голови Народицької райдержадміністрації від 04 жовтня 2006 року №188 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв)» включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), реформованого КСП «Полісся», нині СТОВ «Полісся», Селецької сільської ради Народицького району Житомирської області. Площа земельної частки (паю) складає 2,38 га, а вартість станом на 02 липня 2018 року становить 54382,55 грн. Сертифікат на право власності на земельну частку (пай) не видавався. Зазначене також підтверджуються копією протоколу зборів власників земельних ділянок (паїв) реформованого КСП «Полісся» Селецької сільської ради Народицького району Житомирської області від 05 грудня 2006 року та доданими до нього списками громадян співвласників СТОВ «Полісся». Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документам, а тому, суд вважає факт належності [PERSON] земельної частки (паю) реформованого КСП «Полісся», доведеним. [PERSON] померла 17 квітня 2002 року, за життя остання розпорядилась належним їй майном та заповіла його позивачу у справі [PERSON], про що свідчать копії свідоцтва про смерть серії 1-ТП №194963 від 17 квітня 2002 року, заповіту від 12 квітня 1988 року. Відповідно до пункту4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи те, що [PERSON] померла 17 квітня 2002 року, до правовідносин, що склалися, слід застосовувати норми ЦК України 1963 року. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВАА №782133 від 17 грудня 2002\~ року. При зверненні до Народицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище земельну частку (пай), їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №361/02-31 від 03 липня 2018 року. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується листом Народицької державної нотаріальної контори №230\\01-16 від 03 вересня 2018 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №53154164 від 03 вересня 2018 року. Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити й визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай), що належала померлій [PERSON]. Позивач сплатила судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved