Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на утримання дитини до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18 січня 2014 року вони перебувають у шлюбі від якого [INFO] року народився син - [PERSON], батьком якого є відповідач по справі. Останнім часом вони проживають за різними адресами, спільне господарство не ведуть. Син проживає разом з нею і саме вона несе витрати по його утриманню. Позивач зазначає, що відповідач не цікавиться проблемами виховання та утримання дитини, а тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її утримання, до досягнення сином трьох річного віку аліменти у розмірі ? частини щомісяця, мотивуючи свої вимоги тим, що чоловік повинен матеріально підтримувати дружину, оскільки вона на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці і потребує матеріальної допомоги, а її доходи не дозволяють це робити самостійно. Вважає, що позивач зобов'язаний сплачувати на її утримання аліменти до досягнення сином трирічного віку. Позивач надав до суду заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність. Просила суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач надав до суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність. Позов визнав повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved