Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. 22.04.2015 року відповідач [PERSON] позичили у неї 400,00 Євро, які зобовязалась повернути до 20.07.2015 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надала позивачу письмову розписку. У встановлений договором строк [PERSON] борг не повернула. На неодноразові звернення щодо повернення суми боргу остання не реагує. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача 13050,36 грн. боргу за договором позики, а також судові витрати. Позивач подала заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.25). Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих для суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (а.с.35-37, 40-41). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 22.04.2015 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] позику в сумі 400 євро, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи (а.с.4, 24). В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Як вбачається зі змісту розписки, [PERSON] зобовязалася повернути борг до 20.07.2015 року. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Оригінал розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с.24), свідчить про те, відповідач борг згідно розписки не повернула. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Підставою для задоволення позовних вимог є невиконання відповідачем свого зобовязання щодо повернення суми боргу. Виходячи з офіційного курсу гривні до іноземної валюти, станом на день подання позову (а.с.8), сума боргу в гривневому еквіваленті становить 13050,36 грн. (400,00 Євро * 32,6259 грн.) Отже, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача 13050,36 грн. боргу за договором позики від 22.04.2015року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст.536, 1046,1047,1049, 1051 ЦК України,

Outcome: approved