Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом, в якому просила шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На обґрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 04.08.1993 року. Від подружнього життя мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, відносини припинені з відповідачем з 2015 року, спільного господарства не ведуть. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 26.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає в повному обсязі, погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони з 04.08.1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від подружнього життя сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Сімейне життя в сторін не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинені, втратили один до одного почуття любові. Згідно з ч.1, першим реченням ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст.104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати та,

Outcome: approved