Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 24 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 752 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 тис. грн., щомісячно, з моменту звернення до суду, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припиненні, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій вказував, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій вказувала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4), від якого мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), який проживає з позивачем. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини відповідач не надає. Відповідач має можливість працювати, має задовільний стан здоров`я, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу. Разом з тим встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пп. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму для особи та отримання позивачем державної допомоги до досягнення дитиною трьох років, тому вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання дружини є обгрунтованим. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України привизначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved