Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 16 жовтня 2012 року між сторонами укладено шлюб у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції м.Львова, актовий запис №610. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] Богдана-Северина, [INFO], який проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведуть з 2014 року. Фактично шлюбні відносини припинилися з квітня 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про слухання справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 2012 року сторони зареєстрували у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №610. Від подружнього життя в них народився: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №371018, видане 19.06.2013 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №228. Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зі змісту\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 16 жовтня 2012 року року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №610. На підставі викладеного та

Outcome: approved