Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с.Юр`єве Путивльського району Сумської області померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої в тому числі увійшла земельна ділянка, що знаходиться на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області. Як спадкоємець померлої за заповітом вона звернулася до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку з неможливістю підтвердження факту належності правовстановлюючого документа на земельну ділянку померлій, а також зі спливом шестимісячного строку вона позбавлена можливості оформити спадщину після її смерті. Посилаючись на те, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин - через те, що не була обізнана про наявність заповіту складеного на її користь, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємцю після смерті [PERSON] тривалістю в три місяці, а також просила встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №663596, виданого 10 грудня 2002 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації від 27 вересня 2002 року №266, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №671, а також а судові витрати покласти на неї. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність (а.с.14). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.18). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення за переліком, встановленим ч.1 ст.315 ЦПК України. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] , позивач у справі є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 22 грудня 2001 року Юр`ївською сільською радою Путивльського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №37, після смерті [INFO] у с.Юр`єве Путивльського району Сумської області [PERSON] (а.с.6,8). Відповідно до довідки Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області №12 від 17 січня 2020 року [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Юр`ївською сільською радою 22 грудня 2001 року за №37 не змінювався та не скасовувався (а.с.7). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21 січня 2020 року відбулась реєстрація спадкової справи №8/2020 після смерті [PERSON] (а.с.10). На підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації від 27 вересня 2002 року №266 на ім`я [PERSON] , мешканці с.Юр`єве Путивльського району, 10 грудня 2002 року виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №663596, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №671 (а.с.9). Відповідно до постанови нотаріуса №16/02-31 від 21 січня 2020року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через пропуск шестимісячного строку та у зв`язку з необхідністю підтвердження факту належності правовстановлюючого документа померлій (а.с.11). Враховуючи ці обставини, є підстави вважати, що розбіжності в написанні прізвища померлої у Державному акті на право приватної власності на землю та у свідоцтві про смерть є наслідком помилки при виготовленні технічної документації і заповненні бланку державного акту на право приватної власності на землю, що не може бути усунуто в позасудовому порядку. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, позаяк надає право для оформлення прав на спадкове майно. Крім того, інформація про прийняття спадщини особами, які постійно на час смерті спадкодавця проживали разом з нею та вважаються такими, що прийняли спадщину, відсутня. Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. З такою заявою Новослобідська сільська рада, якій було відомо про смерть [PERSON] 1 червня 2009 року, до суду не зверталась. Враховуючи те, що відповідач Новослобідська сільська рада позов визнала, а також виходячи з засад справедливості, виваженості та розумності, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, інші особи, в тому числі територіальна громада, на спадкове майно не претендують, а тому визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved