Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача, в якому посилається на наступне. [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю, та який прийняла і вступила в оперативне управління [PERSON], т.я. вона є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців не має, оскільки дружина спадкодавця - [PERSON] померла ще [INFO]. Однак позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності спадкодавця на майно, бо свідоцтво про право власності на домоволодіння було загублене спадкодавцем [PERSON] ще за життя. Державний нотаріус Біловодської державної нотаріальної контори - Анохін О.О. надав роз'яснення, яким рекомендував позивачу звернутися до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок, у зв'язку з неможливістю вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. В судовому засіданні сторони участі не брали. Від представника позивача - [PERSON] та відповідача надійшли заяви, в яких вони, просили справу розглянути за їх відсутності, представник позивача позов підтримав, відповідач погодився із позовними вимогами та визнав їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 5 діючого Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] помер [INFO] у смт. Біловодськ Біловодського району Луганської області у віці 60 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 107 13.07.2001р., що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданого відділом ДРАЦС Біловодського РУЮ у Луганській області 22.10.2014р. серія [NUMBER]. Померлому [PERSON] належало нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією відповіді КП «Біловодського бюро технічної інвентаризації» від 02.10.2015 №70. Підставою права власності зазначене «Свідоцтво на право власності на домоволодіння» виданого виконкомом біловодської селищної ради народних депутатів 10 вересня 1985р., копія якого долучена до матеріалів справи. Позивач зверталась із заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності на домоволодіння до Біловодської селищної ради - органу, який видав таке свідоцтво її батьку. Однак своєю відповіддю від 18.11.2014 р. Біловодська селищна рада фактично відмовила у видачі дублікату свідоцтва, посилаючись на припинення повноважень селищної ради з реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно з 01 січня 2013 р., та повідомила, що з 01.01.2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться органами державної реєстрації прав - структурними підрозділами територіальних органів Міністерства юстиції України. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в ред. 1960 року), що діяв на момент смерті батька позивача, спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мало місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 525 цього ж Кодексу часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом до спадкоємців першої черги належали, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК України в ред 1960 р.). Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] - «[PERSON]», що підтверджується довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції. [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] Отже [PERSON] [INFO]. є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON] Стаття 548 Цивільного кодексу України (в ред. 1960 року) передбачала, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 даного Кодексу визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою Семикозівської сільської ради від 21.09.2015р. №766 підтверджується факт того, що [PERSON] провела поховання померлого батька [PERSON] і після поховання здійснювала догляд за житловим будинком (проводила ремонт) та розпоряджалася його особистими речами, що, згідно наведених норм закону, свідчить про прийняття нею спадщини після смерті батька. [PERSON] - дружина померлого спадкодавця, та мати позивача, відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER], померла [INFO]. Довідкою Біловодської державної нотаріальної контори від 02.12.2015 р. № 1098/01-16 підтверджується факт того, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки після померлого [INFO] [PERSON] до Біловодської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Відповідно до п.п.9 п.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації права власності є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи, що законодавством, що діяло на той час, передбачалось, що свідоцтво на право власності забудовнику видавалось органом місцевого самоврядування, суд, з огляду на те, що позивач у зв'язку із зміною законодавства, яке передбачає інші правила реєстрації речових прав на нерухоме майно та видачу на нього правовстановлюючих документів, і смертю власника, що унеможливлює цю дію без нього, позбавлена можливості у позасудовому порядку оформити свої права на спадкове майно, яке належить їй з часу прийняття спадщини, вважає її позов обґрунтованим, тому його слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved