Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулися до суду з позовом до [PERSON] про вселення в квартиру та встановлення порядку користування. На обґрунтування позову вказала, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], однак на даний час у вищезазначеній квартирі проживає лише відповідач, яка перешкоджає у користуванні житловим приміщенням. Тому, позивач просить вселити її в квартиру та встановити порядок користування, а саме виділити їй кімнату площею 11,9 кв.м з виходом на лоджію, у загальному користуванні залишити кухню, коридор, туалет, ванну кімнату. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги, просили задоволити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Представник пояснив, що визначений порядок користування квартирою буде порушувати права інших власників на користування житловою площею квартири. Крім того у позивачки є інше житло, тому підстав для вселення немає. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 09.09.2015р. після смерті [PERSON], який помер 05.10.2014р., спадкоємцями є його мати [PERSON], дружина [PERSON], син [PERSON]. Спадщина складається із 3/4 часток квартири [ADDRESS]. [PERSON] є власником ? частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.08.2005р. Відповідач перешкоджає користуватися позивачу квартирою. Даний факт визнається сторонами. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, в тому числі і часткою квартири, на власний розсуд. Згідно з вимогами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], а відсутність доступу до цього житла, що встановлено при розгляді справи, є порушенням реалізації його права власності. З огляду на викладене, порушене право [PERSON] підлягає захисту шляхом вселення квартиру [ADDRESS]. Статтею 358 ЦК України визначено,\~\~право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування. Як вбачається із особового рахунка на квартиру [ADDRESS], квартира складається із трьох кімнат житловою площею 36,3 кв.м (кімната 8,5 кв.м, кімната 11,8 кв.м, кімната 16,0 кв.м), кухня пл. 9,3 кв.м, туалет пл. 1,2 кв.м, ванна пл. 2,6 кв.м, коридор пл. 12,7 кв.м, балкон пл. 2,4 кв.м, лоджія пл. 5,4 кв.м. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по ? частки квартири [ADDRESS]. Зазначені частки власності ідеально не відповідають розміру житлових кімнат, порядок користування якими просить визначити позивач. Встановлення порядку користування кімнатами не може змінювати частки власності сторін. Отже, визначити порядок користування квартирою з урахуванням заявлених позовних вимог, ідеальних часток та без ущемлення інтересів сторін не надається можливим. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення порядку користування квартирою задоволенню не підлягають.

Outcome: partial