Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], а саме: виділити їй в користування земельну ділянку площею 345 кв.м, а відповідачу - земельну ділянку площею 230 кв.м. Також просить зобов'язати відповідача перенести сарай літ.Д з земельної ділянки, яка перейде позивачці у користування, мотивуючи тим, що на підставі договору дарування від 07.03.2008 р. позивачці належить 60/100 частин житлового будинку з надвірними побудовами, загальною площею 67,6 кв.м., житловою - 25,0 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 575 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. А-1, шлакобетонний, загальною площею 67,6 кв.м., житловою 25,0 кв.м., літня кухня Б, шлакобетонна, льох В, сарай Д, сарай Е, убиральня Ж, сарай З, убиральня К, трубопровід, огородження № 1-6, тротуар 1-11, які належать позивачу [PERSON] -60/100 частин, та відповідачу [PERSON] - 40/100 частин. На момент придбання позивачем частини домобудівлі дарувальник [PERSON] запевнила позивача, що вона може користуватися більшою частиною земельної ділянки, відповідно до своїх часток в праві співвласності. Після того, як позивачка стала власником 60/100 частин домобудівлі, відповідач почав чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка відповідала частині позивачки, в наслідок чого в них склалися неприязні стосунки. Вважає, що при визначенні порядку користування спірною земельною ділянкою треба виходити з розміру частки співвласника у вартості будинку та господарських споруд, та в її користуванні повинно бути 345 кв.м., а в користуванні відповідача 230 кв.м., відповідно до розміру їх часток у домобудівлі. Земельна ділянка, яка відповідає 60/100 домоволодіння [ADDRESS] і на якій розташовані будівлі та прибудови, а також надвірні побудови, які знаходяться у володінні позивача, буде розташовуватися спочатку земельної від вул. Лугової, в її центральної частині, і з правої частини по усією довжині земельної ділянки впродовж межи з домоволодінням [ADDRESS] і по площі повинна складати 345 кв.м.. Частина земельної ділянки, яка буде відповідати 40/100 частинам домоволодіння буде розташована в центральної та тильної частки земельної ділянки вздовж межі з домоволодінням [ADDRESS] і по площі складатиме 230 кв.м.. При цьому дерев'яний сарай літ. Д, який знаходиться в користуванні відповідача [PERSON] буде необхідно перенести з земельної ділянки ,яка повинна перейти в користування позивачу до земельної ділянки, яка буде в користуванні відповідача. Спірна земельна ділянка на теперішній час обладнана окремими в'їздами. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] - позов підтримала та пояснила, що позивачці на підставі договору дарування від 07.03.2008 р. належить 60/100 частин житлового будинку з надвірними побудовами, загальною площею 67,6 кв.м., житловою - 25,0 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 575 кв.м. Після того, як позивачка стала власником 60/100 частин домобудівлі, відповідач почав чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка відповідала частині позивачки, в наслідок чого в них склалися неприязні стосунки. Просить визначити порядок користування земельною ділянко за 1 варіантом висновку експертизи. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 40/100 частин вказаного домоволодіння було придбано відповідачем у 1990 р. у [PERSON] зі встановленим порядком користування землею між колишніми власниками. З колишнім співвласником земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], у відповідача існувала усна домовленість про правила користування ділянками. Ділянки поділені огорожею, в зв'язку з чим відповідачем були взведенні господарські прибудови, а саме: душ, сарай, туалет. У колишніх співвласників до відповідача не виникало претензій. Вважає, що спору про порядок користування земельною ділянкою не має, що підтверджується тим, що сім'я відповідача тривалий час, а саме з 1995 р. по 2008 р., користувалася земельною ділянкою у варіанті, який діяв при колишніх власниках, та ніяких претензій у користуванні земельною ділянкою не виникало. Крім того, позивачка, вступив у право спадкування у 2008 р., почала будівництво та збільшувала житлову площу своєї частини домоволодіння, тим самим визнавши існуючий порядок користування земельною ділянкою. Не знає чи відповідають розміри земельних ділянок їх часткам у домоволодінні. Дерев'яні огородженні раніше були та й зараз розділяють земельні ділянки. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. На підставі рішення виконавчого комітету селищної ради ст.Сталіно від 28.09.1950 р. № 8 [PERSON] у безстрокове користування виділена земельна ділянка площею 567 кв.м за адресою: [ADDRESS], для особистого будівництва. У відповідності до договору від 07.01.1952 р. [PERSON] була надана та відведена вказана земельна ділянка площею 567 кв.м на право забудови та безстрокового користування. Рішенням виконавчого комітету Куйбишевської районної ради м.Донецька від 29.05.1974 р. № 10 встановлено, що в 1952 р. [PERSON] за домашньою угодою продав [PERSON] недобудований будинок за адресою: [ADDRESS], який останній добудував, мешкав зі своєю сім'єю та помер у 1956 р. Вказаним рішенням органу місцевого самоврядування, за результатами розгляду заяви дружини померлого - [PERSON] - будинок по [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію. У відповідності до рішення народного суду Куйбишевського району м.Донецька від 22.09.1976 р. за результатом розгляду позову [PERSON] до [PERSON] домоволодіння, що розташовано за адресою: [ADDRESS], визнано право особистої власності: за [PERSON] визнано 2-га частина, яка складається з сіней № 2, кімнати № 4, кухні № 3, гаражу Д, сараю Е, вбиральні Ж, що складає 40/100 частини домоволодіння; за [PERSON] визнано 1-ша частина, яка складається з тамбуру № 7, веранди № 1, кімнати № 5, літньої кухні Б, літньої кухні б, погребу Пд, сараю Г, що складає 60/100 частини домоволодіння. Огородження №1-6, ворота та замощення залишені в спільному користуванні співвласників. На підставі свідоцтва про права на спадщину, посвідченого та виданого П'ятою донецькою державною нотаріальною конторою 29.08.89 р. за реєстром № 3495, власником 40/100 частини вищевказаного домоволодіння стала [PERSON]. На час розгляду справи 40/100 частин вказаного домоволодіння належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.1990 р., посвідченого П'ятою донецькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 4546 та зареєстрованого в БТІ м.Донецька 07.12.1990 р. (записано в реєстровій книзі за № 44400), згідно якого відповідач по справі [PERSON] придбав у [PERSON] 40/100 частин житлового будинку з надвірними побудовами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 567 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовано: шлаколитий жилий будинок А-1, жилою площею 25,10 кв.м, шлаколита літня кухня Б, сіни - б, льох В, дерев'яні сараї Г, И, З, цегляний сарай Е, вбиральня Ж, забори № 1-6, за мостіння І, водопровід. У постійне користування покупця переходять: в будинку А-1 тамбур - а2, сіни а3, кухня 2-3, кімната 2-4, жилою площею 7,60 кв.м. На час розгляду справи співвласником вищевказаного домоволодіння є позивачка, якій на підставі договору дарування від 07.03.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 478 та зареєстрованого в БТІ м.Донецька 23.05.2008 р. (номер запису 44400 в книзі 56дк-288), належить на праві приватної спільної часткової власності 60/100 частин житлового будинку з надвірними побудовами, загальною площею 67,6 кв.м., житловою - 25,0 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 575,0 кв.м. Держфонду, за адресою: [ADDRESS]. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ.А-1, шлакобетонний, загальною площею 67,6 кв.м, житловою 25,0 кв.м, літня кухня Б, шлакобетонна, льох В, шлакобетон, сарай Д, каркас в 1 дошку, сарай Е, цегла, убиральня Ж, сарай З, убиральня К, трубопровід Т, огородження № 1-6, тротуар І-ІІ. Як вбачається з вищевказаного договору дарування, до позивачки власником цієї частки була [PERSON] - на підставі рішення Куйбишевського районного суду м.Донецька від 01.11.2007 р., зареєстрованого в БТІ м.Донецька 26.11.2007 р. В судовому засіданні достовірно встановлено, що земельна ділянка за вищевказаною адресою перебуває в користуванні сторін по справі як співвласників житлового будинку. Відповідно до ст.120 ч.2 Земельного кодексу України (в редакції на момент укладання договору дарування) якщо житловий будинок розміщені на земельній ділянці, наданій в користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Таким чином, позивач та відповідач мають право користуватися земельною ділянкою пропорційно їх часток в праві власності на будинок, а саме 60/100 та 40/100 частини земельної ділянки відповідно. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3539/24 від 25.09.2013 р., проведеної науково-дослідним інститутом судових експертиз, виконати розподіл земельної ділянки [ADDRESS] між співвласниками згідно ідеальних часток 40/100 та 60/100 без урахування незареєстрованих будівель є можливим. Виконати розподіл земельної ділянки [ADDRESS] між співвласниками згідно ідеальних часток 40/100 та 60/100 з урахування незареєстрованого сараю також є можливим. З наданої дослідницької частини висновку вбачається два варіанти поділу спірної земельної ділянки. Представник позивача просить встановити порядок користування спірною земельною ділянкою за 1 варіантом висновку експертизи, згідно якого в користування [PERSON] виділити 226,6 кв.м., розташовані уздовж існуючої огорожі з домоволодінням [ADDRESS], що складає 40/100 частини від площі всієї земельної ділянки [ADDRESS], [PERSON] у користування виділити 340 кв.м, розташовані уздовж існуючої огорожі з домоволодінням [ADDRESS], що складає 60/100 частини від площі всієї земельної ділянки [ADDRESS], а границя суміжного землекористування буде проходити таким чином: від крапки А, розташованої на існуючому огороджні зі сторони вул. Лугова на відстані 3,5 метра від огородження з домоволодінням [ADDRESS]; далі до крапки Б, розташованому на відстані 3 метри від крапкии А; далі уздовж головного фасаду житлового будинку літ. А-1 до крапки В, розташованої на відстані 0,8 метри від кута житлового будинку літ. А-1; далі до крапки Г, розташованого на куту житлового будинку літ. А-1; далі по бічному фасаду житлового будинку літ. А-1 до крапки Д, розташованої на бічному фасаді вказаного будинку, у місці розташування стіни між квартирами сторін; далі з центру стін, розділяючи квартири сторін до крапки Е, розташованої на куті прибудови літ. а; далі по фасаду прибудови літ а до крапки Ж, розташованої на фасаді вказаної прибудови на відстані 1,87 метра від її кута; далі до крапки З, розташованої на відстані 1,6 метри від крапки Ж; далі уздовж фасадів прибудов на відстані 1,6 метра від них до крапки И, розташованої на відстані 8,83 метри від крапки З; далі уздовж фасаду прибудови на відстані 1,6 метри від неї до крапки К, розташованої на відстані 5,73 метри від огородження з домоволодінням [ADDRESS]; далі від крапки Л, розташованої на огородженні з тильної сторони на відстані 5,73 метри від огородження з домоволодінням [ADDRESS]. Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між попередніми співвласниками було досягнуто угоди щодо користування земельною ділянкою, однак між сторонами по справі угоди досягнуто не було, офіційно порядок користування земельною ділянкою не встановлювався. . Суд не приймає до уваги висновок спеціаліста № 145/1 від 22.09.2008 р., складений Донецьким обласним бюро експертиз, про визначення можливості розподілу земельної ділянки [ADDRESS], копія якого надана суду, оскільки є неналежним доказом. Зазначені обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що оскільки позивачу на підставі договору дарування належить від 07.03.2008 р. 60/100 частини спірного домоволодіння, а відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.1990 р. належить 40/100 частини даного домоволодіння, то суд вважає доцільним, справедливим та таким, що ґрунтується на вимогах закону, визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток сторін в праві власності на спірне домоволодіння а також, виходячи з 1-го варіанту, запропонованого експертом в поясненнях до висновку судової будівельно-технічної експертизи №3539/24 від 25.09.2013 р., згідно з яким у користування [PERSON] виділити 226,6 кв.м., розташовані уздовж існуючої огорожі з домоволодінням [ADDRESS], що складає 40/100 частини від площі всієї земельної ділянки [ADDRESS], [PERSON] у користування виділити 340 кв.м, розташовані уздовж існуючої огорожі з домоволодінням [ADDRESS], що складає 60/100 частини від площі всієї земельної ділянки [ADDRESS], а границя суміжного землекористування буде проходити таким чином: від крапки А, розташованої на існуючому огороджні зі сторони вул. Лугова на відстані 3,5 метра від огородження з домоволодінням [ADDRESS]; далі до крапки Б, розташованому на відстані 3 метри від крапки А; далі уздовж головного фасаду житлового будинку літ. А-1 до крапки В, розташованої на відстані 0,8 метри від кута житлового будинку літ. А-1; далі до крапки Г, розташованого на куту житлового будинку літ. А-1; далі по бічному фасаду житлового будинку літ. А-1 до крапки Д, розташованої на бічному фасаді вказаного будинку, у місці розташування стіни між квартирами сторін; далі з центру стін, розділяючи квартири сторін до крапки Е, розташованої на куті прибудови літ. а; далі по фасаду прибудови літ а до крапки Ж, розташованої на фасаді вказаної прибудови на відстані 1,87 метра від її кута; далі до крапки З, розташованої на відстані 1,6 метри від крапки Ж; далі уздовж фасадів прибудов на відстані 1,6 метра від них до крапки И, розташованої на відстані 8,83 метри від крапки З; далі уздовж фасаду прибудови на відстані 1,6 метри від неї до крапки К, розташованої на відстані 5,73 метри від огородження з домоволодінням [ADDRESS]; далі від крапки Л, розташованої на огородженні з тильної сторони на відстані 5,73 метри від огородження з домоволодінням [ADDRESS], що не буде ущемляти законні права когось зі співвласників, не позбавить його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, не виключить його з числа користувачів спільної земельної ділянки, не суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Згідно частини 2 статті 95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Розглядаючи вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача перенести сарай літ. Д зі спірної земельної ділянки, задоволенню не підлягають, оскільки даний гараж відповідач не будував, а купила згідно вищенаведеному договору купівлі-продажу, а згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.92, 95, 120 Земельного кодексу України,

Outcome: partial