Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду с позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і коштів на своє утримання. В заяві вказує, що з 2010 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках, які припинені 16 серпня 2016 року, з якого сторони проживають окремо. Малолітній син сторін [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні позивача. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісяця, до його повноліття, а також аліменти на власне утримання в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач хоча й надає допомогу в добровільному порядку, проте визначив суму на утримання дитини на власний розсуд, її зазвичай не вистачає для задоволення потреб сина. Бажання упорядкувати отримання аліментів в достатньому для утримання дитини розміру зумовило її звернення до суду. Крім того, зазначає, що хоча вона й працює неофіційно, але більшу частину часу присвячує догляду за дитиною, тому дохід, який вона отримує, є невеликим, у звязку з чим вона просить стягнути аліменти і на своє утримання до досягнення хлопчиком трирічного віку. У звязку з викладеним просить про задоволення позову. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що не заперечує проти стягнення аліментів у сумі ? частини його заробітку на утримання дитини і 1/20 частини на утримання дружини, оскільки стягнення аліментів в сумі, про яку просить позивач, призведе до того, що він втратить ? частину свого заробітку. Між тим він також випробовує певні матеріальні труднощі, так як має невиконані зобовязання за договором кредитування, на виконання яких він витрачає в середньому 1000 грн. на місяць; проживає однією сімєю з непрацездатною за віком матірю, яка є вдовою, страждає низкою хронічних захворювань і у відсутність інших осіб, на чию матеріальну допомогу вона могла б розраховувати, отримує утримання від нього. У звязку з викладеним просить про стягнення з нього на користь позивача на утримання дитини ? частини заробітку, а на утримання позивача 1/20 частини його заробітку. Представник відповідача підтримав доводи свого довірителя. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно із ст. 80 ч. 3 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням всіх обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує стан здоров'я й матеріальне становище дитини, а також платника аліментів, відсутність у нього інших дітей, а також наявність непрацездатної за віком матері, в організації життєдіяльності якої він бере участь, невиконаних зобовязань за кредитним договором, оскільки ці обставини є предметом доказування при вирішенні питання про розмір аліментів. Таким чином, всебічно оцінивши обставини, які мають суттєве значення для вирішення спору, суд у відповідності до ст. 183 СК України знаходить можливим стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача на утримання дитини і 1/10 частини на утримання матері дитини, які, на думку суду, є домірними як майновому і сімейному стану відповідача, так і потребі неповнолітнього сина в утриманні.

Outcome: partial