Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Спорт №174», [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначивши, що на підставі рішення загальних зборів ЖБК №174 «Спорт» бабуся позивача - [PERSON] стала членом вказаного кооперативу. У відповідності до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящихся від 21.12.1972 бабуся позивача [PERSON] отримала ордер на вселення в квартиру [ADDRESS]. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони мали сина - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] став її чоловік [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, син [PERSON] та [PERSON] Після його смерті спадкоємцем став його батько [PERSON] та його донька [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON], а саме, 28 березня 1998 року склав заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу по справі - [PERSON]. Після смерті батька над позивачем, яка на той момент була неповнолітньою, за згодою діда позивача опікувалась мати, вони разом проживали за адресою [ADDRESS], тобто позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак [INFO] мати позивача померла. Рішенням виконавчого комітету АНД району за №71/5 над неповнолітньою [PERSON] встановлено опіку та закріплено житло, а саме - квартира [ADDRESS]. Після смерті матері позивач стала проживати разом з опікуном [PERSON], яка є її бабусею, за адресою [ADDRESS]. Однак [PERSON] виконуючи покладені на неї функції опікуна, утримувала житло, що належить неповнолітній особі шляхом сплати комунальних послуг, здійснення поточного ремонту та інші послуги. 18 листопада 2016 року позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак позивачу було відмовлено, оскільки на день відкриття спадщини право власності на нерухоме майно не було зареєстровано за позивачем, а також не підтверджено факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті. У спадкодавця - [PERSON] крім позивача є ще онук - [PERSON], який відмовився від своєї частки у спадковому майні на користь позивача. Згідно довідки ЖБК №174 «Спорт», [PERSON], повністю внесла свій пайовий внесок та фактично набула права власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Спорт №174» в особі голови правління кооперативу Савченко В.Ф. в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. В судове засідання відповідач не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що на підставі ордеру №60 від 21.12.1972 [PERSON] була видана квартира [ADDRESS] на склад сім'ї, а саме: чоловік - [PERSON] та син - [PERSON]. З цього часу вони вселилися та стала проживати в зазначеній квартирі. За довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Спорт №174» вартість кооперативної квартири [ADDRESS] сплачена у повному обсязі [PERSON] (а.с.9). Таким чином, оскільки [PERSON] було сплачено вартість квартири, то вона стала її власником. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями після її смерті є її чоловік - [PERSON] та син - [PERSON], які фактично прийняли спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.12). Після його смерті спадкоємцями стали його батько [PERSON] та його донька [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.13). За життя [PERSON], а саме 28 березня 1998 року склав заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу по справі - [PERSON], яка згодом змінила прізвище на - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу. Отже, спадкоємцем після померлого діда [PERSON], відповідно до заповіту від 28.03.1998 є його онука [PERSON]. 18 листопада 2016 року позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 18 листопада 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на день відкриття спадщини право власності на нерухоме майно не було зареєстровано за позивачем, а також не підтверджено факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті. У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Отже після смерті [PERSON] квартира [ADDRESS] належить спадкоємцеві [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, а тому слід визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідачів не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачами не заявлялися.

Outcome: approved