Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача: матеріальної шкоди в розмірі 41905,87 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача; витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. Зазначає, що страховою компанією сплачено страхове відшкодування в розмірі 48376,30 грн. Транспортний засіб відремонтовано за 90282,17 грн. Відповідачем зазначено, що відшкодування виплачено в зазначеній сумі, згідно експертизи, яка міститься в страховій справі. Від відповідача надійшли заперечення проти позову, відповідно до якої відповідач вважає, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.07.2017 року, за участю [PERSON] та [PERSON], власник транспортного засобу «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер [NUMBER], надав 10.07.2017 року повідомлення про ДТП. 17.07.2017 року в присутності позивача, спеціалістом авто товарознавцем [PERSON], на їх замовлення здійснено огляд вищезазначеного транспортного засобу та складено протокол огляду транспортного засобу від 17.07.2017 року, в якому зазначено, що у автомобіля наявні пошкодження, які не мають відношення до вищезгаданого ДТП. Даний протокол підписаний позивачем. 07.08.2017 року спеціалістом авто товарознавцем [PERSON], складено звіт № 104/07-17 про оцінку автомобіля [NUMBER], відповідно до якого вартість матеріального збитку на дату ДТП з урахуванням ПДВ складає 49376,30 грн. На підставі заяви [PERSON] відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 48376,30 грн. за вирахуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 08 липня 2017 року близько 11 год. 35 хв. водій [PERSON] в місті [PERSON], керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Ланос» державний реєстраційний номер [NUMBER] по вулиці 5 Лінія, зі сторони Херсонського шосе, в бік проспекту Миру, при виїзді на перехрестя з 11 Поздовжньою, не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER], який рухався з правого боку по вул. 11 Поздовжня, під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 21 липня 2017 року винесена постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва про визнання винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винного була застрахована у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер поліс» за Полісом №АК/1317486. 01 серпня 2017 року позивачем надано до заву до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер поліс» про отримання страхового відшкодування СТО «ТОВ [PERSON]» (а.с. 14). Відповідно до звіту про оцінку автомобіля [NUMBER] від 07.08.2017 року № 104/07-17, вартість матеріального збитку та дату ДТП, завданого власникові автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 08.07.2017 року з урахуванням ПДВ складає 49376,30 грн. 14 вересня 2017 року позивач звернувся до Моторного (транспортного) бюро України зі зверненням щодо відновлення порушеного права на отримання належного страхового відшкодування. 19 вересня 2017 року за вих.. № 757 від приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер поліс» надано відповідь щодо визначення розміру страхового відшкодування на підставі звіту про оцінку автомобіля, складеного експертом-оцінювачем, який має кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів та сертифікат субєкта оціночної діяльності з посиланням на п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про строки прийняття рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до акту виконаних робіт від 29.09.2017 р. № [NUMBER] виконання роботи по ремонту автомобіля [NUMBER] складає 90282,17 грн., у тому числі ПДВ 20 % в сумі 15047,03 грн. (а.с. 8-11). Платіжним дорученням № 1859 від 08.11.2017 року вбачається, що приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-поліс» перерахувала на рахунок товариству з обмеженою відповідальністю «Автогранд Миколаїв» кошти у сумі 48376,30 грн. страхового відшкодування за договором АК/1317486 від 07.02.2017 р. та страховим актом № 120/59/17 без ПДВ. Пунктом 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього\~руху обовязків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 33.2 ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обовязку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобовязані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обовязку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п. 33.3 статті 33 Закону). Учасниками ДТП було виконано всі вимоги чинного законодавства щодо повідомлення страхової компанії, збереження транспортного засобу до огляду його страховиком, тощо. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 12 жовтня 2017 року виключила «Європейський Страховий Союз» з держреєстру фінустанов та анулювала свідоцтво компанії. Про це є відповідне розпорядження НКРФ від № 4061. Вказане розпорядження набрало чинності 12 жовтня 2017 року. Вказана інформація оприлюднена на офіційному сайті, є загальнодоступною та не потребує окремого доказування. Страховою компанією виплату страхового відшкодування виплачено кошти у розмірі 48376,30 грн.. Твердження позивача щодо неповного відшкодування виконаних робіт по від ремонтування автомобіля страховою компанією підтверджується [PERSON] виконаних робіт № [NUMBER] від 29.09.2017 р. та платіжним дорученням (а.с.8-11, 17). Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~1188\~Цивільного кодексу\~України,\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. Згідно із актом виконаних робіт № [NUMBER] від 29.09.2017 р., матеріальні збитки позивача склали 90282,17 грн. у тому числі з ПДВ 20 % - 15047,03 грн. (а.с. 10-11). Відповідачем при вчиненні ДТП було сплачено страхове відшкодування за договором АК/1317486 від 07.02.2017 р. та страховим актом № 120/59/17, без ПДВ у розмірі 48376,30 гривен. Твердження відповідача щодо неврахування коефіцієнту зносу та те, що автомобіль до ДТП мав пошкодження та ремонт, на знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Так, відповідно до висновку № 18-582 судової автотоварозначої експертизи транспортного засобу від 11.07.2018 року, будь-яких ремонтних робіт кузовних складових на автомобілі [NUMBER], не повязаних з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 08.07.2017 року, не виявлено. Наявність незначного пошкодження деформації на задній правій двері автомобіля [NUMBER], що не відноситься до ДТП, яка відбулася 08.07.2017 року, не є підставою для нарахування коефіцієнту зносу складових, в виду своєї малої значущості. Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. До виплат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України). Правила визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України. Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 22.11.2017 року та до цього договору, адвокатом надано такі послуги: складна позовна заява (3000,00 грн.) (а.с. 18-19). На виконання вказаного договору позивачем сплачено 3000,00 грн. витрат на правову допомогу, свідченням чого є квитанція №14366779 від 23.11.2017 року (а.с. 20). Правила визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України, якою встановлено, що витрати повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, окрім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При цьому позивачем не надано доказів у підтвердження надання правничої допомоги саме адвокатом, оскільки до позову надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачається, що [PERSON] здійснює діяльність у сфері права, тобто не є адвокатом. У звязку із вказаним, вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп..

Outcome: partial