Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що 01 жовтня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в період якого у них народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] посилається на те, що відповідач на даний час не проживає разом з сімєю, повернувся до свого попереднього місця проживання у Закарпаття, а тому не приймає участі у вихованні сина і не надає ніякої матеріальної допомоги, тому позивач змушена звернутися за стягненням аліментів до суду. Позивачка зазначає, що оскільки [PERSON] займається дрібним підприємництвом, інколи працює за кордоном, тому просить суд визначити розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~455 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір визначено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік». Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.11), у судове засідання 18 грудня 2015 року не зявилась, надавши суду письмову заяву (а.с.20), за якою прохала розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.13), в судове засідання 18 грудня 2015 року не зявився, надавши до суду письмову заяву, згідно якої повідомив, що на даний час він не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка. Проте не відмовляється від сплати аліментів розмірі 250 гривень. Просить розглядати справу без його участі та не стягувати з нього судові витрати по справі, оскільки він не працює (а.с.23). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.6), які перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Згідно довідки Дзержинівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області за №1099 від 16 грудня 2015 року, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.22). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобовязаний це роботи, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків, в тому числі щодо утримання дитини, є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який надав до суду довідку Малокопанівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 25 листопада 2015 року №02-47/381, згідно якої він звільнений з роботи з 01 липня 2013 року і на теперішній час ніде не працює (а.с.14,23), стан здоровя відповідача, який не надав до суду доказів щодо неможливості працевлаштуватися за станом здоровя, так і стан здоровя дитини, її вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а тому позивач також зобовязана матеріально утримувати дитину, а з 01 вересня 2015 року до цього часу в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 1 455 гривень. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, які б надавали суду право визначити розмір аліментів у мінімальному розмірі та які передбачені ч. 1 ст. 182 СК України. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а відповідачем не надано суду доказів щодо наявності у нього інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України або існування інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру стягуваних судом аліментів. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial