Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про повернення отриманого завдатку, стверджуючи, що 05.10.2013 року передала відповідачу кошти в сумі 1000 доларів США в рахунок завдатку від суми договору купівлі-продажу будинку, який розташований по вул. Зелена № 23 в с. Нестерварка Тульчинського району Вінницької області, оскільки найближчим часом [PERSON] повинна була підготувати всі документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, тому ці кошти вона передала відповідачу в якості завдатку. Після цього вона подала оголошення в газету «Тульчинський край» про продаж своїх двох будинків і в банках оформила кредитні договори . В лютому 2014 року їй зателефонувала відповідач і спросила про те, чи буде вона купляти будинок, чи вже є у неї кошти на сплату всієї суми, але ще не настав час для оформлення, так як ще не сплинуло шість місяців після смерті матері відповідачки, тому вона відповіла, що кошти ще не зібрала, але збере, на що [PERSON] відповіла, що не буде чекати і продасть будинок іншим людям, а завдаток їй не верне. Вона вважає, що [PERSON] не виконала умови договору, тому повинна повернути їй завдаток в подвійному розмірі з поверненням затрат, понесених нею на сплату судового збору в сумі 243 грн.60 коп., а оскільки курс долара до гривні дорівнює 2397 грн. 20 коп. за 100 доларів США, то подвійний розмір завдатку складає 47944 грн. , а разом із судовим збором в сумі 243 грн.60 коп. це складає 48187 грн.60 коп. і цю суму вона просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і просить стягнути з відповідача 47944 грн. 20 коп. і повернення судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача [PERSON] також просить задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, оскільки вважає, що саме відповідач порушила зобовязання по оформленню договору купівлі-продажу, тому у відповідності до ст. 571 ЦК України повинна повернути завдаток в подвійному розмірі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак направила суду клопотання про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON] і просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і повідомив, що житловий будинок, який розташований по вул. Зеленій № 23 в с. Нестерварка Тульчинського району Вінницької області належав на праві власності батькові відповідача [PERSON] на підставі свідоцтва № 1420 на право особистої власності від 06 жовтня 1987 року. [PERSON] помер 27.10.2000 року, а спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.01.2002 року державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори, реєстр № 47. [PERSON] померла 25 липня 2013 року, а її донька [PERSON] повинна була прийняти спадщину. 05.10.2013 року вищевказаний будинок виявила бажання купити [PERSON] Відповідач не змогла оформити належним чином договір купівлі-продажу у звязку з тим, що не отримала свідоцтво про право на спадщину, оскільки не пройшло ще шість місяців після відкриття спадщини, однак [PERSON] наполягала на цьому і передала [PERSON] грошові кошти в сумі 1 тис. доларів США як завдаток і вони усно домовилися про те, що як тільки відповідачка отримає всі необхідні документи на спадщину, вони оформлять договір купівлі-продажу і позивач виплатить їй всі кошти за будинок, тобто всього 14 тис. доларів США. [PERSON] в лютому 2014 року, коли вже мала отримувати свідоцтво про право на спадщину, зателефонувала позивачу і повідомила, що вже 24.02.2014 року має отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, однак позивач повідомила, що грошей у неї ще немає, оскільки вона не продала свої будинки, вибачилась і повідомила, що не може купити будинок, жалкувала, що підвела її. [PERSON] вимушена була шукати інших покупців і до цього часу будинок не проданий, вона не заперечує навіть і в теперішній час оформити договір купівлі-продажу цього будинку на позивача, але та не бажає його купляти. 24 лютого 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на спадщину, яке було видано державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори і зареєстровано в реєстрі за № 1-309 і зателефонувала позивачу ще раз з метою повідомити, що вона вже є власницею будинку і зясувати питання про оформлення договору купівлі-продажу, але знову отримала відмову від позивача. Він вважає, що позивач винна у порушенні зобовязання, тому у відповідності до ч.1 ст. 571 ЦК України, завдаток залишається у відповідача. Заслухавши вимоги позивача, її представника, заперечення представника відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у звязку з наступним. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Як встановлено в судовому засіданні, на час складання розписки про надання завдатку, тобто 05.10. 2013 року, відповідач [PERSON] не була власницею спірного будинку, а позивач [PERSON], не вимагала доказів того, що виконання обовязку приймається належним кредитором, тому несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Що стосується завдатку, то згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Встановлено, що між сторонами не було укладено в установленій законом формі договору купівлі-продажу, у якому було б передбачено спосіб забезпечення виконання зобовязання та відповідальність на невиконання зобовязання. Не було укладено між сторонами і окремого правочину щодо забезпечення виконання зобовязання, хоча, після отримання відповідачем у власність спірного будинку, тобто після 24.02.2014 року, така можливість виникла, однак позивач відмовилась від цього, про що повідомила і в судовому засіданні, посилаючись на те, що будинок вже спірний і вона не бажає його купляти. Між тим будинок до цього часу належить саме відповідачу [PERSON] Відповідно до вимог ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Суд не приймає до уваги посилання позивача на заяву про повернення завдатку, на розписку та довідку банку про вартість суми завдатку, як на докази угоди про забезпечення виконання зобовязання, оскільки за змістом ст.570 ЦК України здійснення правочину щодо завдатку не може доказуватись навіть розпискою одержувача завдатку. Правочин щодо завдатку повинен індивідуалізувати забезпечуване завдатком зобовязання і містити вказівку на суму завдатку. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України, вийти за межі заявлених вимог, вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено, суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. В даному випадку суд не вправі виходити за межі предявлених позовних вимог, а враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про повернення суми завдатку в подвійному розмірі і вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed