Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що згідно з вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2012 на її користь з [PERSON] стягнуто 107048,43 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків. Відповідач зобов`язання по відшкодуванню матеріальних збитків не виконує, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати стягнення з відповідача сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме інфляційних нарахувань та 3% річних в розмірі 29336,48 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на її користь. Позивач до суду не з`явилася, відповідно до поданої нею через канцелярію суду заяви, просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.19). Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.06.2012 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області ухвалено вирок, яким [PERSON] та [PERSON] засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, а [PERSON] ще й за ч. 2 ст. 310 КК України, солідарно стягнуто з засуджених на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 10481,21 грн. та 94629,22 грн.\~ в рахунок відшкодування спричиненого їй збитку в зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженого майна, витрати по справі на суму 1938,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. Вирок суду набрав законної сили 12.07.2012 року (а.с.3). Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2015 у справі № 177/97/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 9572,77 грн. в рахунок відшкодування трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 01.08.2012 по 24.07.2015, а також 62516,28 грн. в рахунок відшкодування інфляційних втрат за період з 01.08.2012 по 01.05.2015 (а.с.4). Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2018 у справі № 177/1512/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5956,58 грн. в рахунок відшкодування трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 25.07.2015 по 31.05.2017, а також 26548,01 грн. в рахунок відшкодування інфляційних втрат за період з 01.05.2015 по 31.05.2017 (а.с.5). Відповідач [PERSON] рішення суду не виконує, кошти стягнуті на користь позивача не сплачує, незважаючи на звернення рішення суду до примусового виконання, що підтверджується довідками Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 18.10.2019 (а.с.6,7). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому частинами 2 та 3 вказаної статті визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу та має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України зазначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Отже, із аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами зобов`язального права, встановленими в книзі 5 Цивільного кодексу України. Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням, оскільки зводиться до сплати грошей. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання,\~ оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки до цього часу відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання перед позивачем, на підставі ст. 625 ЦК України позивач має право вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати, а також трьох процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення починаючи від дати, якою припинено нарахування вказаних сум рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2018 року (а.с.5). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивач визначає, що нарахування 3% річних повинно здійснюватися на заборгованості в розмірі 107048,42 грн. (матеріальна шкода стягнута на її користь згідно вироку суду від 26.06.2012) в період з 01.06.2017 по 31.08.2019, то суд вважає за необхідне при розрахунку сум, які підлягають стягненню на її користь, враховувати визначені нею суми та період заборгованості. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5956,58 грн. в рахунок 3 відсотків річних від простроченої суми грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 25.07.2015 по 31.05.2017, відповідно до слідуючого розрахунку: 106848,43 грн. (сума боргу) х 3% х 822 (кількість прострочених днів) / 365 / 100 =\~ 7218,86 грн. Що стосується вимог про стягнення інфляційних витрат, суд також вирішує спір в межах заявлених позовних вимог, тобто про нарахування за період з 01.06.2017 по 31.08.2019. Згідно з відомостей центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, індекс інфляції за період з 01.06.2017 по 31.08.2019 становить 1,207 (шляхом множення індексів інфляції за період з 01.06.2017 по 31.08.2019 (101,6 * 100,2 * 99,9 * 102 * 101,2 * 100,9 * 101 * 101,5 * 100,9 * 101,1 * 100,8 * 100,0 * 100,0 * 99,30 * 101,9 * 101,7 * 101,7 * 101,4 * 100,8 *101,0 *100,5 *100,9 * 101,0 * 100,7 * 99,5 * 99,4) Розрахунок суми інфляційних витрат проводиться за формулою: сума боргу х (індекс інфляції -1), в даному випадку: 106848,43 х (1,207-1) = 22117,62 грн., яка і підлягає стягненню на користь позивача. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача\~ 29336,48 грн., з яких\~ в рахунок погашення 3 % відсотків від простроченої суми за період 01.06.2017 по 31.08.2019 7218,86 грн., інфляційні втрати за період з 01.06.2017 по 31.08.2019- 22117,612 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Ухвалою суду від 28.11.2019 позивача звільнено від сплати судового збору по даній справі (а.с.17), тому відповідно до ч. 1, абз. 2 п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню с4довий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved