Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 6400,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, тобто до 31.07.2021 року. Позов мотивований тим, що позивач є повнолітньою донькою відповідача, навчається на денній формі навчання, зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, оскільки позбавлена можливості працювати. Навчання є платним, крім того позивач має витрати на проживання, переїзд, одяг, харчування, здоров`я, придбання приладів, матеріалів, обладнання, необхідних для навчання. Загальна сума даних витрат на рік складає 153272,00 грн., а на місяць - 12800,00 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просить розглядати справу без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог. З відзиву вбачається, що в теперішній час не працює, має проблеми із здоров`ям, тому можливості утримувати доньку не має. Крім того витрати зазначені, позивачем не є підставою для стягнення аліментів. Враховуючи наведене справа розглядалась у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Відповідно до довідки № 070 від 18.05.2020 року, позивач - [PERSON] навчається з 01.09.2017 року у Приватному закладі передвищої освіти «Мистецький коледж імені Сальвадора Далі», форма навчання денна, спеціальність «Дизайн», термін навчання до 31.07.2021 року. За умовами договору про надання освітніх послуг №13/17/18 від 31.08.2018 року, додаткової угоди № 02 від 08.07.2020 року, оплата за навчання позивача в навчальному закладі за 2020/2021 навчальний рік складає 34100,00 грн. Відповідно до умов договору найму житлового приміщення у гуртожитку КНУТД на 2020/2021 навчальний рік від 02.09.2020 року, оплата за рік становить 5200,00 грн. Постановою апеляційного суду Херсонської області від 22.11.2018 року змінено рішення Херсонського міського суду Херсонської області та збільшено розмір аліментів, який стягнуто з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] на користь [PERSON] до 3200,00грн. Позивачу надано рекомендацію викладачем від 10.10.2020 року щодо придбання комп`ютерної техніки із зазначенням необхідних параметрів. Стан здоров`я позивача та витрати пов`язані з ним не можуть бути підставами для стягнення аліментів у сумі 6400,00 грн. без наявності інших умов, визначених законом для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Обов`язок батьків утримувати свою дитину непов`язаний з тим, чи одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. За приписами ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності доходів відповідача, які б давали можливість стягнути з нього на утримання доньки аліменти в розмірі 6400,00 грн. щомісячно позивачем не надано. Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості працювати та надавати мінімально рекомендовану суму аліментів на утримання доньки відповідачем не надано. Встановлення обмеження у праві виїзду відповідача за межі України та встановлення інших санкції у зв`язку з несплатою аліментів - не можуть бути підставами для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на час навчання. Надані відповідачем медичні довідки не встановлюють йому обмеження або заборони для працевлаштування. Враховуючи вік доньки, беручи до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у мінімально рекомендованому розмірі, а саме в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», враховуючи дату ухвалення рішення, прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року складає 2270,00 гривень. Таким чином підлягає стягненню з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 2270,00 грн. щомісячно, на період навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем 23 річного віку. Відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи дату подання позову та положення ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з 24.12.2020 року. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України та з урахуванням положень закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 3 закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, тому під час подання позову судовий збір не сплачувався. Враховуючи наведене та дату звернення до суду, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840 грн. 80коп.

Outcome: partial