Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та не надає належну матеріальну допомогу на його утримання, а тому просить стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 4000 грн. але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття . До судового засідання позивач надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі (а. с .42 ) . До судового засідання відповідач надав заперечення проти позову з посиланням, що з 2016 року офіційно не працює , має на утриманні дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], окрім того у відповідності до виконавчого провадження ВП №44117038 примусово стягується борг в розмірі 94393,23 грн. а тому просить стягнути аліменти в сумі 800 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття . Згідно ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу ( а.с.9). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.8), який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою (а. с.10 ). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Згідно до ст.150 СК України, батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною. Відповідно до роз»яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою стягувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням факту часткового визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково, оскільки відповідач не виконує належним чином свій обовязок по утриманню дитини, офіційно не працює , не має мінливих доходів, з нього на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини . В іншій частині вимог відмовити у зв»язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Заявлена сума відповідачем 800грн. не відповідає вимогам ст. 182 СК України , оскільки на час розгляду судом справи та в подальшому 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде більшою від вказаної суми, що суперечить інтересам дитини. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 180-184 СК України,

Outcome: partial