Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Тячівської міської ради Закарпатської області, Фермерського господарства «Мала Голландія», в якому просить визнати недійсною додаткову угоду № 06-16/28 від 03 травня 2019 року про дострокове розірвання договору оренди землі від 20 вересня 2007 року, укладену між Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області, з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони; визнати недійсним договір оренди землі №1/09-14 від 24 квітня 2019 року, укладений між Тячівською міською радою Закарпатської області, з однієї сторони, та ФГ «Мала Голландія», з другої сторони та відновити дію договору оренди землі 20 вересня 2007 року, укладеного між Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області, з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, та зареєстрованого у Тячівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 вересня 2007 року за № 2124486200- 0407070900004. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору оренди земельних ділянок від 20 вересня 2007 року, укладеного між позивачкою [PERSON] та відповідачем Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області, зареєстрованого у Тячівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 вересня 2007 року за № 2124486200-0407070900004, у користування позивачці [PERSON] на умовах оренди було передано земельну ділянку площею 5,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:001:0003, розташовану на території урочища «Руськополівське» Руськополівської сільської ради Тячівського району за межами населеного пункту, та земельну ділянку площею 7,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:003:0010, розташовану на території урочища «Казаканичево» Руськополівської сільської ради Тячівського району за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства (вирощування плодово-ягідних та декоративних насаджень) строком на 49 (сорок дев`ять) років. 24 вересня 2007 року було створено фермерське господарство «Мала Голландія» та зареєстроване Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області 26 вересня 2007 року, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вчинено запис за № 13191020000002052. З моменту укладення договору оренди земельних ділянок від 20 вересня 2007 року земельна ділянка площею 5,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:001:0003, розташована на території урочища «Руськополівське» Руськополівської сільської ради Тячівського району, та земельна ділянка площею 7,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:003:0010, розташована на території урочища «Казаканичево» Руськополівської сільської ради Тячівського району, постійно використовуються за цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства вирощування плодово-ягідних та декоративних насаджень. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 05 листопада 2018 року за № 1959-СГ вказані земельні ділянки передано Тячівській міській раді Закарпатської області із земель сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність, позаяк такі розташовані на території Тячівської об`єднаної територіальної громади. У зв`язку з переходом права власності на земельну ділянку площею 5,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:001:0003, та земельну ділянку площею 7,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:003:0010 з державної у комунальну власність Тячівської об`єднаної територіальної громади, та враховуючи факт використання зазначених земельних ділянок фермерським господарством «Мала Голландія» у відповідності до ст.ст. 1, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство», 26 березня 2019 року позивач звернулася до Тячівської міської ради Закарпатської області із заявою про переукладення договору оренди зазначених земельних ділянок з ФГ «Мала Голландія». Відповідно до рішення 30-ої сесії 7-го скликання Тячівської міської ради від 04 квітня 2019 року № 3567 надано ФГ «Мала Голландія» у користування на умовах оренди терміном на 10 років земельну ділянку № 1 , розташовану у межах населеного пункту, кадастровий номер: 2124486200:03:003:0010, площею 7,0000 га та земельну ділянку № 2 , розташовану в межах населеного пункту, кадастровий номер: 2124486200:03:001:0003, площею 5,0000 га для ведення фермерського господарства. 24 квітня 2019 року між Тячівською міською радою та ФГ «Мала Голландія» було укладено договір оренди землі № 1/09-14, згідно якого в користування фермерському господарству на умовах оренди було передано земельну ділянку площею 7,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:003:0010, розташовану на території урочища «Казаканичево», та земельну ділянку площею 5,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:001:0003, розташовану на території урочища «Руськополівське», для ведення фермерського господарства строком на 10 років. У подальшому, 03 травня 2019 року між Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області як орендодавцем за договором оренди від 20 вересня 2007 року та позивачкою як орендарем, було укладено додаткову угоду № 06-16/28 про дострокове розірвання договору оренди землі від 20 вересня 2007 року, згідно якої, враховуючи те, що між Тячівською міською радою та ФГ «Мала Голландія» укладено договір оренди землі від 24 квітня 2019 року № 1/09-14, сторони вирішили достроково розірвати договір оренди землі від 20 вересня 2007 року, зареєстрований у Тячівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК», від 21 вересня 2007 року за № 2124486200-0407070900004, укладений між Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області та позивачкою. Вважає цю додаткову угоду № 06-16/28 від 03 травня 2019 року про дострокове розірвання договору оренди землі від 20 вересня 2007 року такою, що порушує вимоги, передбачені ст. 203 ЦК України, ст.ст. 6, 13, 16, 32 ЗУ «Про оренду землі», ст. 770 ЦК України, та вважає, що перехід права власності на земельні ділянки з державної у комунальну власність не є підставою для внесення змін чи припинення договору оренди від 20 вересня 2007 року. Після державної реєстрації договору оренди від 20 вересня 2007 року позивачкою було засновано фермерське господарство «Мала Голландія», яке зареєстроване у встановленому законом порядку та відбулася фактична зміна орендаря і обов`язки землекористувача перейшли від позивача до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилається на ч.ч. 1, 2 ст. 1, ст. 5, ст. 7, ч. 1 ст. 8, ст. 12 ЗУ «Про фермерське господарство», ст. 31 Земельного кодексу України та зазначає, щопісля укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Тобто у правовідносинах користування земельною ділянкою відбувається фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог також посилається на ст. 229 ЦК України та зазначає, що при вчинення даного правочину вона помилялася щодо обставин, які мали істотне значення та помилка мала місце щодо природи правочину про розірвання договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2007 року, прав та обов`язків сторін, які повинні були виникнути на підставі правочину. Укладаючи додаткову угоду № 06-16/28 від 03 травня 2019 року позивачка помилялася в існуванні необхідності розірвання договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2007 року і такі обставини існували на момент вчинення правочину, що призвело до неправильного сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення і у випадку правильного розуміння нею всіх обставин правочину, додаткову угода від 03 травня 2019 року вона в жодному разі не уклала б, оскільки жодної необхідності розривати договір оренди земельних ділянок, які перебували у правомірному користуванні для ведення фермерського господарства, не було. Крім цього, додаткова угода № 06-16/28 від 03 травня 2019 року містить ознаки фіктивного правочину, оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про оренду землі», яка регламентує, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором, земельна ділянка площею 5,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:001:0003, та земельна ділянка площею 7,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:003:0010, після підписання додаткової угоди не були повернуті орендарем у комунальну власність, а продовжували використовуватися на умовах оренди для ведення фермерського господарства ФГ «Мала Голландія». Вказане свідчить про відсутність у сторін додаткової угоди реально досягнути правових наслідків, передбачених для розірвання договору оренди земельної ділянки. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Рішко П.М. в судове засідання не з`явилися, позаяк адвокат Рішко П.М. подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в заяві вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Тячівської міської ради Закарпатської області міський голова Ковач І.І. в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника міської ради та в заяві вказує, що вимоги позову визнає повністю та проти їх задоволення судом не заперечує. Представник відповідача ФГ «Мала Голландія» в судове засідання не з`явилася, позаяк подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та вказує, що позовні вимоги визнає повністю та проти їх задоволення не заперечує. Представник відповідача Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області голова Тімур Аверін в судове засіданні не з`явився, позаяк подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності та вирішення вимог позову залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та стверджено договором оренди землі від 20 вересня 2007 року, зареєстрованого у Тячівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 вересня 2007 року за № 2124486200-0407070900004, між позивачкою [PERSON] та відповідачем Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області, укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивачці [PERSON] у довгострокове платне користування на умовах оренди передано земельну ділянку площею 5,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:001:0003, розташовану на території урочища «Руськополівське» Руськополівської сільської ради Тячівського району за межами населеного пункту, та земельну ділянку площею 7,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:003:0010, розташовану на території урочища «Казаканичево» Руськополівської сільської ради Тячівського району за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства (вирощування плодово-ягідних та декоративних насаджень) строком на 49 (сорок дев`ять) років. Пункт 15 даного договору оренди землі передбачає, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Згідно із частиною першою статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. За частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 973-IV «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV). Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Надання (передача) фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. Натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства. На виконання зазначених вимог Закону № 973-IV 24 вересня 2007 року було створено фермерське господарство «Мала Голландія», засновником та власником якого є в тому числі позивач [PERSON] , і таке зареєстроване Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області 26 вересня 2007 року, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вчинено запис за № 1319102000000205, що підтверджено також свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи від 26 вересня 2007 року та статутом ФГ «Мала Голландія», затвердженим рішення засновників 24 вересня 2007 року та зареєстрованим 26 вересня 2007 року. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 05 листопада 2018 року за № 1959-СГ земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: 2124486200:03:001:0003, площею 5,0000 га, та 2124486200:03:003:0010, площею 7,0000 га, передано Тячівській міській раді Закарпатської області із земель сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність, що розташовані на території Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області. 26 березня 2019 року позивач звернулася із заявою до Тячівської міської ради Закарпатської області, в якій просила переукласти договір оренди з фермерським господарством, позаяк на орендованих нею земельних ділянках с. Руське Поле Тячівської територіальної громади із кадастровими номерами: 2124486200:03:001:0003, площею 5,0000 га, та 2124486200:03:003:0010, площею 7,0000 га, створено ФГ « Мала Голландія». Рішенням 30-ої сесії 7-го скликання Тячівської міської ради Закарпатської області від 04 квітня 2019 року № 3567 надано ФГ «Мала Голландія» у користування на умовах оренди терміном на 10 років земельну ділянку № 1 , розташовану у межах населеного пункту, кадастровий номер: 2124486200:03:003:0010, площею 7,0000 га та земельну ділянку № 2 , розташовану в межах населеного пункту, кадастровий номер: 2124486200:03:001:0003, площею 5,0000 га для ведення фермерського господарства. 24 квітня 2019 року між Тячівською міською радою Закарпатської області та ФГ «Мала Голландія» було укладено договір оренди землі № 1/09-14, згідно якого в користування фермерському господарству на умовах оренди було передано земельну ділянку площею 7,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:003:0010, розташовану на території урочища «Казаканичево», та земельну ділянку площею 5,0000 га, кадастровий номер: 2124486200:03:001:0003, розташовану на території урочища «Руськополівське», для ведення фермерського господарства строком на 10 років. 03 травня 2019 року між позивачем [PERSON] як орендарем та відповідачем Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області як орендодавцем було укладено додаткову угоду № 06-16/28 про дострокове розірвання договору оренди землі від 20 вересня 2007 року, згідно якої, враховуючи те, що між Тячівською міською радою та ФГ «Мала Голландія» укладено договір оренди землі від 24 квітня 2019 року № 1/09-14 сторони вирішили достроково розірвати договір оренди землі від 20 вересня 2007 року, зареєстрований у Тячівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК» від 21 вересня 2007 року за № 2124486200-0407070900004, укладений між Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області та позивачем [PERSON] .. Зі змісту положень статті 12 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» вбачається, що землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство. Верховний Суд України, застосовуючи приписи статей 9, 11, 14, 16, 17, 18 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-XII, який був чинним до 29 липня 2003 року, та статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 937-IV, який набрав чинності 29 липня 2003 року, вважав, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась (див. ухвали Верховного Суду України від 24 жовтня 2007 року у справі № 6-20859св07, від 10 жовтня 2007 року у справі № 6-14879св07, від 30 січня 2008 року у справі № 6-20275св07). Така практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц, 16 січня 2019 року у справі № 695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 628/776/18)». (Пункти 45-55 Постанови) Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 927/79/19 (провадження № 12-21гс20) висловила наступні правові висновки: «Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. За положеннями статті 8 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою. Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 973-IV землі фермерського господарства можуть складатися із, зокрема, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Отже, в силу наведених вище норм права після укладення громадянином договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства та створення цим громадянином фермерського господарства права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі переходять від громадянина до фермерського господарства з дня проведення його державної реєстрації. Подібні висновки неодноразово викладались Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 628/778/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 922/538/19. Отже, в цьому випадку не відбувається відчуження орендарем права на оренду земельної ділянки, що обмежено частиною першою статті 8-1 Закону № 161-XIV, а здійснюється встановлений нормами Закону № 973-IV перехід прав та обов`язків орендаря земельної ділянки від громадянина до створеного ним фермерського господарства. При цьому такий перехід відбувається в силу вищенаведених норм Закону № 973-IV та не потребує вчинення сторонами орендних правовідносин будь-яких додаткових дій, у тому числі укладення додаткових угод.» (Пункти 6.2 - 6.10, 6.22, 6.23 Постанови). Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Вимоги ст. 203 ЦК України встановлюють загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Стаття 215 ЦК України встановлює підстави недійсності правочину, відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним; істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням; помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що додаткова угоду № 06-16/28 укладена 03 травня 2019 року між позивачем [PERSON] як орендарем та відповідачем Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області як орендодавцем про дострокове розірвання договору оренди землі від 20 вересня 2007 року, не відповідає вимогам, передбаченим ст. 203, ч. 1 ст. 229, ст. 770 ЦК України, ст.ст. 8, 12Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство», ст. ст. 16, 32 ЦК України, оскільки підставою для укладення цієї угоди стали ті обставини, що між Тячівською міською радою та ФГ «Мала Голландія» укладено договір оренди землі від 24 квітня 2019 року № 1/09-14 і відповідно сторони вирішили достроково розірвати договір оренди землі від 20 вересня 2007 року, зареєстрований у Тячівському відділі ЗРК ДП «Центр ДЗК» від 21 вересня 2007 року за № 2124486200-0407070900004, укладений між Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області та позивачем [PERSON] .. Однак, такі підстави для укладення додаткової угоди суперечать вищенаведеним нормам законодавства, позаяк після укладення позивачем [PERSON] договору оренди земельних ділянок, що перебували у державній власності для ведення фермерського господарства, створення позивачем [PERSON] фермерського господарства, а в подальшому перехід орендованих земельних ділянок із державної у комунальну власність, права й обов`язки орендаря таких земельних ділянок за договором оренди землі перейшли від позивача [PERSON] до ФГ «Мала Голландія», власником та засновником якого є позивач [PERSON] , і в цьому випадку не відбулося відчуження орендарем права на оренду земельних ділянок, а відбувся встановлений нормами Закону № 973-IV перехід прав та обов`язків орендаря земельних ділянок від позивача [PERSON] до створеного нею фермерського господарства «Мала Голландія». При цьому, такий перехід відбувся в силу вищенаведених норм Закону № 973-IV та не потребував вчинення сторонами орендних правовідносин будь-яких додаткових дій, у тому числі укладення додаткових угод, а отже підстав для дострокового розірвання договору оренди землі від 20 вересня 2007 року на час укладення даної додаткової угоди 03 травня 2019 року у сторін цієї угоди не було, які і не було підстав для укладення 24 квітня 2019 року між Тячівською міською радою Закарпатської області та ФГ «Мала Голландія» договору оренди землі № 1/09-14. Судом також встановлено, що спірна додаткова угода № 06-16/28 від 03 травня 2019 року не була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цією додатковою угодою та в порушення пункт 15 договору оренди землі від 20 вересня 2007 року та ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» орендарем [PERSON] не було повернено орендодавцеві Тячівській районній державній адміністрації Закарпатської області дві земельні ділянки, що були предметом договору оренди, а ці земельні ділянки продовжували використовуватися на умовах оренди для ведення фермерського господарства ФГ «Мала Голландія» . Також судом встановлено, що на час укладення спірноїдодаткової угоди № 06-16/28 від 03 травня 2019 року позивач [PERSON] помилилася щодо обставин правочину, що мали істотне значення, зокрема, щодо переходу її прав та обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства «Мала Голландія», засновником та власником якого вона являється, що виразилося у фактичній заміні сторони у договорі оренди землі, а також щодо переходу земельних ділянок із державної власності до комунальної власності, що не може слугувати підставою для дострокового розірвання правовідносин за договором оренди землі. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зважаючи на встановлені судом обставини, позов [PERSON] слід задовольнити, додаткову угоду № 06-16/28 від 03 травня 2019 року про дострокове розірвання договору оренди землі від 20 вересня 2007 року, укладену між Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області, з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, слід визнати недійсною, а також слід визнати недійсним договір оренди землі №1/09н-14 від 24 квітня 2019 року, укладений між Тячівською міською радою Закарпатської області, з однієї сторони, та ФГ «Мала Голландія», з другої сторони, а дію договору оренди землі 20 вересня 2007 року, укладеного між Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області, з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, та зареєстрованого у Тячівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 вересня 2007 року за № 2124486200- 0407070900004 слід відновити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 2 522, 40 гривень, а тому з відповідачів слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved