Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірвано, вони проживають окремо. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 30 відсотків з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, повідомив, що він добровільно сплачує на кредитну картку позивача по 700-800 гривень, щомісячно, але доказів суду надати не має можливості. При цьому вказав, що в січні 2018 року вони посварилися з донькою і він в цьому місяці їй гроші на утримання не надавав, таким чином намагався її виховати. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що з 10 червня 2005 року по 13 жовтня 2010 року сторони перебували в шлюбі. Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина зареєстрована та проживає разом з матірюта знаходиться на повному її утриманні. Що підтверджується довідками Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. \~ З урахуванням \~п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою \~Верховного Суду \~N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, \~а \~з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ Зважаючи на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], він за законом зобовязаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а тому з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] офіційно працює заступником директора в товаристві з обмеженою відповідальністю «Караван Трейдінг», щомісячний оклад становить 3800,00 гривень (а.с. 23). Позивачка в судовому засіданні всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надала доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень, щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який має офіційний дохід, має на утриманні малолітню дитини від іншого шлюбу, дружину [PERSON], яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, тому вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial