Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 04 травня 2001 року по 09 липня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого у них народилася спільна дитина син [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову посилається на те, що на даний час проживає окремо з відповідачем, дитина проживає з нею та знаходиться на її утримання, а домовленості щодо сплати аліментів між нею та батьком дитини не досягнуто, оскілки останній ухиляється від виконання свого обовязку утримувати сина. Позивач зазначає, що відповідач працює в ТОВ «Капарол» де отримує заробітну плату в середньому у розмірі 5\~000 гривень на місяць, а тому відповідно до вимог ст. 183 СК України просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум встановлений на рівні 1\~455 гривень. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.13), у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву, за якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.80). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, згідно повідомлення про вручення судової повістки про виклик до суду (а.с.17), у судове засідання не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності. Крім того, надав до суду заяву, згідно якої визнав позов частково в розмірі 1/6 частини від його щомісячного заробітку, зазначивши, що має також на утриманні ще одну дитину [PERSON], [INFO], а також має зобовязання зі сплати кредиту, що просив врахувати при визначенні розміру аліментів (а.с.20-78). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 24 листопада 2015 року, актовий запис № 38 (а.с.6) шлюб між сторонами розірвано, а батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що спільний син сторін проживає разом з позивачкою, що вбачається з довідки про склад сімї від 19 листопада 2015 року та перебуває на її утриманні, що також вбачається з довідки Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.7,8). В судовому засіданні встановлено, що будь-якої домовленості щодо розміру щомісячного утримання сина між сторонами не досягнуто, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який офіційно працевлаштований апаратником приготування замісів на ТОВ «Капарол» (а.с.79), де отримує заробітну плату, має на утриманні доньку [PERSON], [INFO] (а.с.22), що підтверджується копіями чеків про сплату на її утримання в добровільному порядку грошових коштів. Також судом враховується наявність у відповідача кредитних зобовязань (а.с.43-78), стан здоровя як відповідача, так і дитини, її вік та потреби і тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/6 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а відповідач частково визнав позов в такому розмірі, про що зазначив у своїй заяві (а.с.81), що приблизно дорівнює половині прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України відповідач не має. Крім цього, у звязку із частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial