Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], 24 листопада 2006 р. у Стоянівській сільській раді Радехівського району Львівської області (актовий запис № 23). Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя певний період часу складалося щасливо. Але поступово стосунки почали погіршуватися. Позивач зрозуміла, що вони не зійшлися характерами, у них виявилися зовсім протилежні погляди на життя і на ведення господарства зокрема. Відповідач цього не усвідомлював і це ставало причиною непорозумінь. Позивач неодноразово робила спроби примирення, але ці наміри не увінчалися успіхом. Їхня сім'я не витримала випробування часом. Позивач та відповідач не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. На даний час вони проживають окремо. Їхні діти постійно отримують належне матеріальне забезпечення та опіку з боку батьків. Позивач та відповідач домовилися, що діти будуть проживати разом із позивачем, а відповідач має повне та безперешкодне право на побачення з дітьми та на участь у їх вихованні та утриманні. Їхня сімя давно розпалася, існує тільки формально. Подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. У звязку із чим позивач звернулася до суду та просить позов задоволити. Позивач у підготовче судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. Позов визнає. А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуаних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.11.2006 року у Стоянівській сільській раді Радехівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 046095 (актовий запис № 23). У звязку із реєстрацією шлюбу позивач змінила своє прізвище «Грева» на «Корчевська». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Із заяви відповідача від 05.03.2018 року, вбачається, що він позов визнає, просить шлюб розірвати. А відтак, суд приходить до переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З заяви позивача від 05.03.2018 року, яка міститься в матеріалах справи та позовної заяви, вбачається, що вона остаточно визначилась та збереження шлюбу не бажає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо визначення місця проживання дітей та з приводу поділу майна сторони не мають. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з відповідача в користь позивача слід стягнути 704,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сімя фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved