Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що з 30.05.1998 року перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 58. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . В обгрунтування позову посилається на те, що причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач почав зловживати алкоголем, що стало причиною постійних сварок, образ з його боку, свідками яких нерідко стають їх діти, різниця характерів та відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. З лютого 2016 року вони проживають окремо. Вважає, що всі можливі заходи по збереженню сім'ї нею були використані і не призвели до бажаного результату. Ухвалою суду від 06.04.2016 року сторонам було призначено строк для примирення на шість місяців. Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подавши до суду натомість заяву, якою позов підтримала та просить розглянути справу за її відсутності. Додатково повідомила, що за час призначений судом, примирення між ними не відбулося. На разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, повторно будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та заперечення на позов до суду не подав. За викладеного суд ухвалює провести розгляд скарги по суті у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження і що узгоджується з положеннями ст. 224 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним засобом на разі неявки в судове засідання всіх сторін у відповідності до положень ст.197 ЦПК України не проводиться. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. В судому засіданні встановлено, що сторони з 30.05.1998 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 58. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Сімейно-шлюбні стосунки сторони припинили з лютого 2016 року, проживають окремо, спільне господарство і бюджету не ведуть. За час, призначений судом примирення між ними не відбулося. Викладене підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи, якими є: - свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 30.05.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянської райдержадміністрації Київської області, - свідоцтво про народження дочки [PERSON], серії [NUMBER] видане 20.01.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, - свідоцтво про народження дочки [PERSON], серії [NUMBER], видане 13.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, - копія паспорта на ім'я позивача, серії [NUMBER], виданий 31.03.1999 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Судом були вжиті заходи щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, однак примирення не відбулося. На підставі ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст..235 ЦК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. За викладеного позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551.20 грн. підлягають стягненню на її користь з відповідача у справі.

Outcome: approved