Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач працює та отримує регулярний дохід. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їхнього сина [PERSON], в розмірі 1/2 частки від його заробітної плати (всіх доходів) щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частки від його заробітної плати, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у її відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити у розмірі ? частки від його заробітної плати, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що під час фактичних шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-СГ №352976. /а.с. 4, 5/ Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] бере участь в утриманні сина [PERSON], 10 грудня 2012 року, що стверджується квитанцією №17480-1003-578626693 від 13 жовтня 2017 року, наявною у матеріалах справи, однак сторонами не укладено договір про сплату аліментів та не визначено добровільно їх розмір та строки виплати, а відтак суд вважає, що слід визначити розмір аліментів. У відповідності до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та згідно положень ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] є дитиною сторін та проживає з позивачем /а.с. 6/, враховуючи стан здоровя, матеріальне становище дитини, позивача /а.с. 15/, та платника аліментів, який є працевлаштованою та працездатною особою, отримує регулярний, щомісячний дохід /а.с. 7/ і спроможний платити аліменти на утримання сина, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на дитину [PERSON], 10 грудня 2012 року в розмірі ? від його заробітної плати (всіх доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: partial