Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач, який є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] не надає належну матеріальну допомогу на його утримання, а тому просить стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків ( доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня зверненя до його повноліття. До судового засідання представник позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі у зв`язку з карантинними заходами(а.с. 107). Відповідач до судового засідання надав заяви про часткове визнання позову (а. с. 55-57, 86-87,100-101), а саме в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 грн. , щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подання позову до суду та до повноліття. В іншій частині вимог просить відмовити , оскільки починаючи з 2019 року є безробітним та отримує матеріальну допомогу по безробіттю від Полтавського обласного центру зайнятості . Вказує, що згідно ст. 7 Закону про Державний бюджет на 2020 рік з 01.01.2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1779 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років-2218 грн. Таким чином з 1 січня мінімальний гарантований розмір аліментів становитиме для дітей віком до 6 років - 889,50 грн. Згідно ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення суду від 19.03.2019 року (а. с. 12) . Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8), який проживає разом з позивачем , що підтверджується довідкою №9687 від 14.05.2019 року (а. с.17). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Згідно ст.121 СК України, права та обов`язки батька ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною. Відповідно до роз`яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи факт часткового визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини, не виконує належним чином свій обов`язок по утриманню дитини, є працездатною особою , на даний час має дохід який відповідно до наданої ним довідки ( а.с. 104) є державна та соціальна матеріальна допомога , якам за 1 квартал 2020 року склала 11318,39грн. З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 16.07.19року до досягнення дитиною 18 років - [INFO] . За вказаних обставин , суд вважає , що вимога відповідача про безумовне прийняття судом факту визнання відповідачем позову і винесення рішення судом в межах визнаної частини позову , є безпідставною та не ґрунтується на вищевказаних нормах законодавства. Визнання позову в розмірі 1000грн, щомісячно з мотивацією про відсутність доходу не позбавляє батька дитини обов`язку щодо утримання малолітньої дитини . Відповідачем вказується про сумлінність батька , який не ухиляється від обов`язку утримувати свою дитину , при цьому , суду не надано жодного доказу про надання матеріальної допомоги на утримання дитини навіть за час розгляду справи в суді з 16.07.2019 року по час винесення рішення у справі. Вказане свідчить про зворотнє, а саме не належне виконання батьком своїх обов`язків по утриманню дитини . Сумлінність , одностороннє, вільне волевиявлення відповідача має бути у вигляді добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини , а не у вигляді часткового визнання позову у цивільній справі. Відповідно до ст. ст. 134, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 768,40 грн. судового збору . На підставі ст.ст. 104,109 180-182 СК України,

Outcome: approved