Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 21.04.2001 року по 13.12.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюби сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач ухиляється від належного виконання своїх обов'язків, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач пояснила, що підставою звернення до суду з даним позовом стала та обставина, що з відповідачем існують спірні правовідносини щодо порядку та розміру надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Враховуючи вищенаведене, просила суд позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні з урахуванням уточнень позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначила, що відповідач належним чином виконує усі свої батьківські обов'язки, постійно утримує дітей, приймає участь у їх вихованні, купує речі, їжу, проводить з ними багато часу, оплачує відпочинок, несе інші необхідні витрати, перераховує кошти на картку. Крім того зазначає, що позивач після отримання коштів від продажу квартири, що була спільною сумісною власністю подружжя, 12.10.2011 року написала заяву про те, що претензій майнового та фінансового характеру до свого колишнього чоловіка [PERSON] не має та мати не буде, яка була посвідчена нотаріально.За таких обставин, вважає, що позивач не має права вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача. Також, представник відповідача зазначила, що відповідач не заперечує проти закріплення за ним оплати аліментів у твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі по 1 000,00 грн. на одну дитину, проте більшу суму надавати не може, оскільки він є тяжкохворою людиною і майже всі кошти витрачає на власне лікування. Окрім того, представник позивача просила застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2001 року, який між ними було розірвано 13.12.2010 року згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва (а.с.5-6). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Також встановлено, що діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню їхніх потреб, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів. Вбачається, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, проте її розмір та порядок надання був мінливим. В судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач надає матеріальну допомогу, разом з цим, порядок та розмір, визначається на розсуд відповідача. Крім того, зазначила, що відповідач купує речі дітям, при цьому не узгоджує з позивачем необхідність та доцільність у їх придбанні, з урахуванням, в т.ч. інтересів та побажань дітей. З матеріалів справи вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується довідкою про розмір пенсії від 07.04.2015 року довідкою про доходи від 26.03.2015 року. Договори про припинення права на аліменти, у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Заява від 12.10.2011 року, на яку посилається представник відповідача, була спрямована на врегулювання питань щодо поділу майна подружжя, а не вирішення питання про утримання дітей. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. При визначенні вказано вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, його стан здоров'я та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дітей. Суд не знаходить підстав для задоволення заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності виходячи з того, що відповідно до ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved