Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеною заявою і просила суд, винести рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,16 га, яка розташована біля вказаного будинку, після смерті матері. В судове засіданні сторони не з'явилися. Проте, як від позивача так і від відповідачів по даній справі надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач заявлений позов підтримала та просила його задовольнити. В свою чергу в поданих до суду заявах голова сільської ради та представник реєстраційної служби вказали, що покладаються на розсуд суд у даній справі. Відтак, судом вирішено проводити слухання справи за відсутності сторін. Судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 14). За життя спадкодавець володіла земельною ділянкою розміром 0,16 га, на якій збудований даний спірний будинок, 1/2 частиною цього житлового будинку на праві приватної власності, а іншою 1/2 частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка [PERSON] (а.с. 21-22), однак за життя дане свідоцтво не зареєструвала. Встановлено, що 27 грудня 1989 року, матір'ю позивача був складений заповіт в якому остання вказала, що після ії смерті все майно вона заповідає своїй доньці, вона ж і позивач по даній справі. Проте, при звернені до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за даним заповітом на спірне майно позивачу було відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та відсутністю реєстрації права власності на будинок. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим шляхом оформити документи на належне їй спадкове майно не представляється можливим. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)( ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Системний аналіз вищезазначених норм та обставин справи у своїй сукупності, дає підстави дійти до висновку, що спадкодавець за життя була фактичним власником спірної земельної ділянки, але належним чином документи на право власності оформленні не були, що позбавляє в даний час спадкоємця прийняти спадщину. Також, судом встановлено, що спадкоємець має законне право на отримання у власність даного житлового будинку та земельної ділянки, і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця після смерті матері, чітко передбачено ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене та правову позиції апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем. Водночас, розглядаючи питання щодо судових витрат по справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення витрат сплачених позивачем в розмірі 1 338,50 гривень, з відповідачів в солідарному порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved