Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому посилається, на те, що їй на праві власності належить житловий будинок №30 по вул.Коцюбинського смт.Антонівка у м.Херсоні та земельна ділянка площею 0,0691 га., на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2012 року. За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Останні за вказаною адресою не мешкають, жодної їх речі в будинку немає. Теперішнє місцезнаходження відповідачів їй невідоме. Позивач несе витрати по сплаті за комунальні послуги та всі необхідні платежі, відповідачі за вказаною адресою не проживають. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, змушує нести додаткові витрати за комунальні платежі, чим порушує її майнові права. Просить визнати відповідачів, такими що втратили право користування житловим будинком №30 по вул.Коцюбинського смт.Антонівка в у м.Херсоні. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі на підставах зазначених в позовній заяві та просили позов задовольнити. Не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, не зявилися, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши представлені докази, заслухавши позивача та представника позивача, свідків, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, із наступних обставин: Згідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 14.12.2012 року та витягу з Державного реєстру прав від 22.12.2012 року та витягу про Державну реєстрацію правочинів від 14.12.2012 року [PERSON] є власником житлового будинку №30 по вул.Коцюбинського смт.Антонівка у м.Херсоні та земельної ділянки площею 0,0691 га. Конституцією України ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Антонівської селищної ради м.Херсона №2499 від 23.11.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в житловому будинку №30 по вул.Коцюбинського смт.Антонівка у м.Херсоні, що також вбачається із домової книги. Відповідно до акту від 31.10.2015 року №2373 виданого Квартальним комітетом №14 зазначено, що [PERSON] та [PERSON], згідно домової книги і зі слів свідків дійсно зареєстровані, але не проживають за адресою: [INFO] з 2008 року по даний час. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка її дочка, яка в 2012 році придбала вказаний будинок. Відповідачі були її сусіди, які з даного будинку виїхали десь в 2008 році та будинок стояв пустий. Де вони на теперішній час знаходяться вона не знає Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка її знайомої дочка. Відповідачів вона знала. Десь 13 років вони вже не мешкають в даному будинку. Де вони на теперішній час знаходяться вона не знає. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Суд вважає, у судовому засіданні встановленим, що відповідачі не проживають в житловому будинку №30 по вул.Коцюбинського смт.Антонівка у м.Херсоні більше одного року без поважної причини, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved