Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що вона працювала електромонтером в ДП «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів». 26 січня 2012 року її було звільнено, проте в день звільнення відповідач не сплатив всіх сум, які підлягали виплаті. Заборгованість на той час складала 8939 грн. 99 коп., яка не виплачено до часу звернення з позовом до суду. В звязку з чим, відповідач зобовязаний сплатити їй середній заробіток за весь час затримки починаючи з 27 січня 2012 року по день ухвалення судового рішення. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 червня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, за участю сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. 02 липня 2018 року до суду надійшов відзив від ліквідатора ДП «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» [PERSON] в якому вона просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки відсутня ціна позову, відсутній розрахунок заборгованості, позивачем не правильно визначено розмір середньомісячної заробітної плати. Крім того, підприємство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а тому враховуючи приписи спеціального закону періодом, за який підлягає нарахуванню середній заробіток за час затримки розрахунку є з 27.01.2012 року по 17.06.2013 року. Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року було зобовязано відповідача надати суду довідку про середню кількість робочих днів у місяць працівника на посаді електромонтера, графік роботи працівника на даній посаді, копію колективного договору підприємства. Проте, вимоги вищевказаної ухвали суду відповідачем не виконано, причини невиконання суду невідомі. Позивач в судове засідання не зявилася, будучи присутньою на попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала повністю. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася. 20 грудня 2018 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Враховуючи надані раніше пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до слідуючих висновків. [PERSON], [INFO], 26 січня 2012 року звільнена з Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» за власним бажанням, в звязку з виходом на пенсію. Відповідно до довідки ліквідатора Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» розмір заборгованості із виплати заробітної плати колишньому працівнику [PERSON] станом на 01 березня 2018 року становить 8939 грн. 99 коп. Даний факт сторонами не заперечується. [PERSON] працювала електромонтером до 26 січня 2012 року, та її почасовий тариф становив 10 грн. 24 коп. В звязку з чим, суд вбачає зі сторони відповідача порушення ст.ст. 47, 116 КЗпП України. [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Державне підприємство «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» з 08 липня 2013 року перебуває в стані припинення, за судовим рішенням про банкрутство, відомості про реєстрацію припинення юридичної особи відсутні. В звязку з чим послання представника відповідача, що підприємство є банкрутом і не повинно сплачувати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є необґрунтованим, оскільки підприємство перебуває в стані припинення, але рішення про державну реєстрацію припинення юридичної особи станом на 21 грудня 2018 року в реєстрі відсутнє. Таким чином, у судовому засіданні знайшло підтвердження твердження позивача щодо не проведення з ним розрахунку відповідачем під час його звільнення, а тому позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню згідно ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України, виходячи із розрахунку середнього заробітку, заявлених позовних вимог, з 27 січня 2012 року до 21 грудня 2018 року включно. Оскільки, відповідач не виконав ухвалу суду від 24 жовтня 2018 року щодо витребування доказів, суд при вирахуванні кількості робочих годин за вищевказаний період виходить із положення листів Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу» на відповідно 2012-2018 роки. За неповний робочий січень місяць 2012 року: (159 годин: 20 роб.днів) х 10,24 х 5 днів = 407 грн. 04 коп. За період з лютого по грудень 2012 року кількість робочих годин становить 1842 години. За період з січня по грудень 2013 року кількість робочих годин становить 2002 години. За період з січня по грудень 2014 року кількість робочих годин становить 2002 години. За період з січня по грудень 2015 року кількість робочих годин становить 2004 години. За період з січня по грудень 2016 року кількість робочих годин становить 2003 години. За період з січня по грудень 2017 року кількість робочих годин становить 1978 годин. За період з січня по листопад 2018 року кількість робочих годин становить 1835 годин. За неповний робочий грудень місяць 2018 року: (158 годин: 20 роб.днів) х 10,24 х 21 день = 1698 грн. 82 коп. Всього тривалість робочого часу в годинах за період з лютого 2012 року по листопада 2018 року становить 13666 годин. 13666 годин х 10 грн. 24 коп. (почасовий тариф) =139939 грн. 84 коп. 139939 грн. 84 коп. + 407 грн. 04 коп. (січень 2012 р.) + 1698 грн. 82 коп. (грудень 2018 р.) = 142045 грн. 70 коп. це середній заробіток за весь час затримки починаючи з 27 січня 2012 року по 21 грудня 2018 року (дати ухвалення судового рішення). Ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Тобто, для покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності відповідно до ст.117 КЗпП України закон вимагає наявність наступних умов: вини власника або уповноваженого ним органу, відсутності спору щодо розміру належних звільненому працівникові або вирішення спору на користь працівника. Доказів про поважність причин невиплати боргу по заробітній платі відповідач не надав, тому суд, вважає за необхідне стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з часу його звільнення з Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів», тобто з 27 січня 2012 року по день ухвалення рішення суду у справі 21 грудня 2018 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач при звільненні [PERSON] не провів з останньою повного розрахунку, а тому позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 27 січня 2012 року по 21 грудня 2018 року в сумі 142045 грн. 70 коп. У відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1420 грн. 46 коп., що становить 1% від задоволеної частини позовних вимог позивача.

Outcome: approved