Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову позивач вказувала на те, що у серпні 2017 року їй стало відомо про те, що на її нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] накладено арешт та обтяження №1337130. Підставою накладення арешту стала постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Торбинського В.В. серії АК №422837 від 23 вересня 2004 року. Даною постановою з неї за рішенням Печерського районного суду від 25 жовтня 2002 року на користь Управління праці та соціального захисту Печерської районної державної адміністрації стягнуто суму субсидії в подвійному розмірі 2 644, 96 грн. та заборонено відчужувати будь-яке майно в тому числі належну їй квартиру. Про існування постанови позивачу стало відомо з листа нотаріуса від 03 серпня 2017 року, відповідно до якого 28 серпня 2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на її майно - квартиру [ADDRESS] . З 2017 року до 2019 року позивач неодноразово зверталася до Управління праці та соціального захисту населення з проханням надати довідку про відсутність заборгованості за виконавчим провадженням №2-4042, на яку отримала відповідь про те, що згідно з інформацією Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень АСВП виконавчі документи відносно позивача не зареєстровані у зв`язку зі знищенням закінчених виконавчих проваджень та журналів вихідної кореспонденції за закінченням терміну зберігання на підставі інструкції з діловодства в органах ДВС переглянути інформацію відносно винесеного арешту та сплати суми боргу не має можливості. На звернення до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві позивач отримала відповідь від 15 серпня 2017 року, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень АСВП виконавчі документи відносно неї не зареєстровані. Аналогічна відповідь надана і у 2019 році. 05 листопада 2019 року позивач на користь Міністерства соціальної політики сплатила 2644,96 грн. Посилаючись на те, що вона обмежена у своїх правах щодо розпорядження своїм майном, позивач просила зняти арешт та заборону здійснювати відчуження квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді від 16 липня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду позову за правилами спрощеного позовного провадження. 29 серпня 2020 року від Управління праці та соціального захисту Печерської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. 11 вересня 2020 року від Першої київської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України надійшов лист з проханням розглядати справу без участі їхнього представника та не зобов`язувати Першу київську державну нотаріальну контору Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції вилучати з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт з майна, оскільки згідно статті 311 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться державним реєстратором, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі за місцезнаходженням відповідного майна. В той час як нотаріус таким державним реєстратором не є. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2002 року задоволено позов прокурора Печерського району м. Києва в інтересах держави в особі управління праці та соціального захисту населення Печерської районної державної адміністрації в м. Києві до [PERSON] та стягнуто з останньої на користь цього управління суму субсидії в подвійному розмірі 2644,96 грн. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 вересня 2004 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції В.В. Горовинським при примусовому виконанні виконавчого провадження №2-4042 про стягнення із [PERSON] на користь Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної державної адміністрації 2644,96 грн постановлено накласти арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме: на квартиру [ADDRESS] . Згідно з листом Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 15 серпня 2017 року виконавчі документи відносно [PERSON] в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень АСВП не зареєстровані. У зв`язку зі знищенням закінчених виконавчих проваджень та журналів вихідної кореспонденції за закінченням терміну зберігання на підставі інструкції з діловодства в органах ДВС переглянути інформацію відносно винесеного арешту та сплати суми боргу не має можливості. Листом від 30 серпня 2017 року відділ повідомив про те, що згідно з даними АСВП виконавчих проваджень на виконанні у Відділі боржником яких є [PERSON] не перебували. Аналогічну відповідь Відділ надав 01 грудня 2012 року. Згідно з квитанцією від 05 листопада 2019 року [PERSON] сплатила на рахунок Міністерства соціальної політики України 2644,96 грн. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, доводів позивача та наданих нею доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки підставою для накладення арешту на майно позивача є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 вересня 2004 року відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві, в той час як автоматизованій системі виконавчого провадження інформація про виконавче провадження, згідно якого було накладено арешт на майно відсутня. Ураховуючи те, що позивач обмежена у своїх правах щодо розпорядження своїм майном та відсутність іншого способу захисту її прав щодо зняття арешту з майна, наявні підстави для скасування арешту на квартиру [ADDRESS] , що належить їй на праві власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved