Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 09.07.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис № 863, в період якого вона народила дитину: сина [PERSON] [INFO]. Позов позивач мотивує тим, що спільне з відповідачем сімейне життя не склалося з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Шлюб носить формальний характер, позивач просить строк на примирення не надавати. З урахуванням вказаних обставин позивач з даним позовом звернулася до суду. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач до суду надав заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, розгляд справи просив здійснити без його участі. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.07.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано Франківського міського управління юстиції, між сторонами було укладено шлюб, про що зроблено запис № 863 у свідоцтві про одруження серії 1-НМ № 083648 від 09.07.2010 року. У період спільного сімейного проживання з відповідачем, позивач народила дитину сина [PERSON] [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ЕД № 196683 від 23 листопада 2010 року, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 1441. Сімейне життя між сторонами не склалося з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних вище обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved