Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] (Бесиковича), [INFO], [PERSON] (Бесиковича), [INFO] до розміру 1 / 3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з липня 2017 року, а саме з часу набуття останніх змін щодо збільшення мінімального розміру аліментів до 11.06.2022 року, тобто до повноліття сина [PERSON], а потім в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 30.04.2026 року тобто до повноліття сина [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що 14 вересня 2016 року, звернулась до Кіровського районного суду Кіровограда з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] Бесика Валікоєвича на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] (Миколайовича), [INFO] та [PERSON] (Миколайовича), [INFO]. 03.11.2016 року рішенням Кіровського районного суду справа № 404/5784/16-ц стягнуто аліменти з [PERSON] Бесика Валікоєвича (на даний час [PERSON] зміна імені свідоцтво від 24.02.2017 року серія 1-ОЛ № 004794), на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] (Миколайовича), [INFO] та [PERSON] (Миколайовича), [INFO] в розмірі 1 / 3 часі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року до вересня 2022 року тобто до повноліття сина [PERSON], а потім в розмірі 1/4 частки в видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 30.04.2026 року, тобто до повноліття сина [PERSON]. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України з'явилась можливість щодо перегляду розміру аліментів у зв'язку із змінами у Сімейному кодексі України, відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, в редакції закону № 2037-УШ від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому просить задовольнити позов повністю. До судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог (а. с.30 ). До судового засідання відповідач надав заяву , що з 26.12.2017 року офіційно звільнився з місця роботи та на даний час офіційно не працює , має тимчасові заробітки , тому просить стягнути аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку (а. с. 24) . Згідно ст. 223 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі,що підтверджується копією рішення суду (а. с. 6-9) . Від шлюбу мають дітей [PERSON] (Миколайовича), [INFO] та [PERSON] (Миколайовича), [INFO] (а. с. 10-11). 03.11.2016 року рішенням Кіровського районного суду справа № 404/5784/16-ц стягнуто аліменти з [PERSON] Бесика Валікоєвича (на даний час [PERSON] зміна імені свідоцтво від 24.02.2017 року серія 1-ОЛ № 004794), на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] (Миколайовича), [INFO] та [PERSON] (Миколайовича), [INFO] в розмірі 1 / 3 часі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року до вересня 2022 року тобто до повноліття сина [PERSON], а потім в розмірі 1/4 частки в видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 30.04.2026 року, тобто до повноліття сина [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідностатті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно до роз»яснення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. За змістом ст.180 СК Українибатьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Заст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тим самим, відзначається, що у звязку із покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища чи погіршенням стану здоров»я отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, та, відповідно, погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов»язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, в редакції Закону України №2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно доЗакону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень та для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; Дослідивши матеріали справи , вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей суд, відповідно до статті 182 СК України та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, в розумінні вищезазначеної статті вимоги які ставить позивач є необґрунтованими і такими , що не підлягають задоволенню. В розумінні ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів визначено законодавцем, який має враховуватись не тільки судом при винесенні рішення суду , а й на стадії виконання рішення суду державним виконавцем чи відповідними бухгалтеріями за місцем роботи боржника . Збільшення законодавцем мінімального розміру аліментів не вважається зменшенням чи збільшенням розміру аліментів, тому не вимагається звернення до суду в кожному випадку збільшення законодавцем мінімального розміру аліментів. Суд вважає безпідставним в межах даної справи зазначення відповідача про стягнення з нього аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини у зв»язку з тим, що він на даний час офіційно не працює та має мінливі доходи. В даному випадку боржник має право на звернення до суду з позовом про зміну способу виконання рішення суду чи зменшення розміру аліментів у зв»язку з даними обставинами , але не в даному провадженні. Згідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed