Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач, є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та не надає належну матеріальну допомогу на утримання дитини , просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини у розмірі 1500 грн., щомісячно до повноліття сина. До судового засідання позивач надала заяву про підтримання позову повністю та розгляд справи у її відсутність (а. с. 24). Відповідач надав заяву про часткове визняння позову в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів) із зазначенням, що офіційно працює та отримує заробітну плату згідно наданої суду довідки ( а.с. 28). Згідно ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6) та копією рішення про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.7). Малолітній син проживає разом з позивачем , що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. N 789-ХІІ), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Крім того, відповідно до : Стаття З В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дослідивши матеріали справи, суд виходячи з принципу розумності та справедливості, дійшов висновку щодо задоволення позову частково, оскільки відповідач не виконує належним чином свій батьківський обовязок по утриманню малолітнього сина , з нього на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, вимога є безпідставною та такою , що не грунтується на законі , оскільки аліменти у твердій грошовій сумі стягуються лише у випадках, визначених ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід чи за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В даному випадку відповідач офіційно працює та має стабільний заробіток, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою про його доходи ( а.с. 29,31,32). Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 180-182, 184,187, 194 СК України,

Outcome: partial