Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з індексації заробітної плати та компенсації за затримку її виплати, посилаючись на те, що з 03 квітня 1995 року по 20 березня 2012 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Однак при виплаті заробітної плати позивачу не проводилась індексація, передбачена діючим законодавством, а також компенсація за затримку у виплатах, внаслідок чого були порушені права позивача на оплату праці, що мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства відповідача провести відповідні виплати. На підставі переліченого просила суд зобов'язати відповідача провести розрахунок та виплату позивачу заборгованості з індексації заробітної плати за період з 1 березня 2003 року по 20 березня 2012 року. У судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та надала суду пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Представники відповідача, ПАТ «МК «Азовсталь», які діяли на підставі довіреності, [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечували, у задоволенні позову [PERSON] просили суд відмовити, вказуючи, що правових підстав для задоволення позову немає, тому що позивач не зверталася до представників МК «Азовсталь» з проханням провести їй виплату індексації заробітної плати з компенсацією за спірний період, тому відсутній спір про право. Зазначалось також, що МК «Азовсталь» [PERSON] виплатило усю суму нарахованої індексації. При цьому за період з березня 2003 року по вересень 2005 року включно підприємство відповідача проводило на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підвищення доходів позивача випереджаючим шляхом, тобто на підставі завчасного підвищення заробітної плати [PERSON] з урахуванням прогнозованого рівня інфляції. Тому внаслідок відсутності боргу з індексації заробітної плати у позивача відсутнє право на отримання компенсації за затримку у її виплаті. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено й підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з 03 квітня 1995 року по 20 березня 2012 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем МК «Азовсталь» (а. с. 5-6). За вказаний період позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, що підтверджується довідками МК «Азовсталь» (а. с. 37-44). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Індекс споживчих цін є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. Згідно ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. За ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. За ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п. п. 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5. За ч. 2 ст. 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України своїм рішенням від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 визначив, що положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, саме як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Суд розглядом справи встановив, що сума індексації заробітної плати є складовою частиною заробітної плати (додатковою заробітною платою). Таким чином в разі порушення законодавства про оплату праці в частині виплати індексації заробітної плати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належних йому до виплати сум індексації без обмеження будь-яким строком. Згідно до ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 %. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. На підставі ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за ч. 1 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Визначення правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, закріплено у «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Згідно до п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі за текстом рішення - Порядок), обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року (місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З наданої представниками відповідача довідки-розрахунку індексації заробітної плати [PERSON] за період з березня 2003 року по березень 2012 року вбачається, що за період з 1 березня 2003 року по 31 жовтня 2007 року сума заборгованої індексації і компенсації складає 181,05 гривень (а. с. 37- 44). Вказане свідчить про наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу індексації заробітної плати та компенсації представниками МК «Азовсталь». При цьому суд відхиляє посилання представників відповідача на те, що підвищення позивачу заробітної плати МК «Азовсталь» проводив випереджаючим шляхом, бо вказані посилання представника МК «Азовсталь» не були підтверджені у судовому засіданні належними доказами. Крім цього суд зазначає, що посилання представників відповідача на положення ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» є недоречним, бо зазначена норма набула чинності 31 березня 2005 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України». У той же час сума боргу з індексації заробітної плати позивача утворилась до введення у дію ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». На підставі вказаного суд приходить до висновку про відсутність підстав для того, щоб вважати, що заробітна плата позивача підвищувалась відповідачем випереджаючим шляхом, з урахуванням прогнозного рівня інфляції при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією. Таким чином суд встановив, що розмір заборгованості позивачу з індексації заробітної плати та компенсації за затримку її виплати становить 181,05 гривень, яку відповідач повинен сплатити позивачу. Враховуючи, що згідно положень наведених нормативних актів індексація заробітної плати входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів, які не зазначені у наданому представниками відповідача розрахунку, то суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем позивачу відповідних сум належить утримати з вказаних сум передбачені законом податки і обов'язкові платежі. Суд зазначає, що строки звернення до суду із вказаним позовом позивачем не було пропущено, бо індексація входить до структури заробітної плати, а стягнення заборгованості по заробітній платі не обмежується строком давності. На підставі переліченого заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, починаючи з 01 березня 2003 року по 31 жовтня 2007 року, оскільки саме у вказаний проміжок часу у МК «Азовсталь» сформувалась перед позивачем заборгованість по нарахованим сумам індексації заробітної плати та компенсації за затримку виплати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., від сплати якого за законом позивача звільнено. Також суд вважає, що на підставі ст. ст. 79,88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені нею витрати пов'язані з наданням їй правової допомоги у розмірі 200 гривень виходячи з наступного. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках:1) надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди). Статтею Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах передбачено,що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах -суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до довідки, виданої адвокатом [PERSON], на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», позивачем [PERSON] було їй сплачено за надання правової допомоги гроші у розмірі 200 гривень, що значно менше 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, внаслідок чого суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 200 гривень.

Outcome: partial