Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернуся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.02.2017 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту №36-17/СК, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 1300,00 грн. строком на 29 календарних днів, з кінцевим терміном повернення 03.03.2017 та платою за користування кредитом у розмірі 547,50 % річних або 1,50 % в день від суми заборгованості , що у грошовому вираженні складає 565,50 грн. за 29 днів або 19,50 грн. за день. Позичальник (відповідач) умови кредитного договору належним чином не виконує, не сплатив позивачу заборгованість, чим порушив свої зобов`язання встановлені договором, у зв`язку з чим станом на 27.09.2019 його заборгованість за вказаним кредитним договором становить 6601,79 грн., з яких: 1300,00 грн. - заборгованість по кредиту; 109,41 грн. - заборгованість по відсоткам, 3232,97 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам; 1530,84 грн. - заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям; 96,80 грн. - 3% річних від простроченої суми; 331,77 грн. - інфляційне збільшення боргу. У судове засідання позивач не з`явився, в особі представника за довіреністю надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, повідомив також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, 03.02.2017 р. між ТОВ «Менеджмент інвестицій» та [PERSON] (відповідачем) був укладений договір споживчого кредиту №36-17/СК. Відповідно до п. 1.2. договору кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 1300,00 грн. на 29 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 03.03.2017 року та платою за користування кредитом у розмірі 547,50 % річних або 1,50 % в день від суми заборгованості , що у грошовому вираженні складає 565,50 грн. за 29 днів або 19,50 грн. за день (а.с.5-7). Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, шляхом видачі позивачу кредитних коштів, що підтверджується видатковим касовим ордером від 03.02.2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.8). Відповідно до п.п.5.1 договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту - до 03.03.2017, б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований. Пунктом 8.2. договору передбачено, що позичальник, який порушив строки повернення обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Штраф є засобом відповідальності позичальника та нараховується окремо від процентів за користування кредитом (п. 8.3. договору). У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 27.09.2019 р. його заборгованість перед позивачем становить 6601,79 грн., з яких: 1300,00 грн. - заборгованість по кредиту; 109,41 грн. - заборгованість по відсоткам, 3232,97 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам; 1530,84 грн. - заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям; 96,80 грн. - 3% річних від простроченої суми; 331,77 грн. - інфляційне збільшення боргу. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (договору споживчого кредиту), що підтверджується договором споживчого кредиту №36-17/СК від 03.02.2017, підписаним сторонами, розрахунком заборгованості станом на 27.09.2019. Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України). Підпунктом 3 ч. 1 ст.611 ЦК України передбачено,що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Як встановлено судом, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, тому порушені права позивача підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК). З урахуванням вищенаведеного для суду наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь заборгованості в розмірі станом на 27.09.2019 р. - 6601,79 грн., з яких: 1300,00 грн. - заборгованість по кредиту; 109,41 грн. - заборгованість по відсоткам, 3232,97 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам; 1530,84 грн. - заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям; 96,80 грн. - 3% річних від простроченої суми; 331,77 грн. - інфляційне збільшення боргу. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved