Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. 13 листопада 2014 року позивач подала уточнену позовну заяву, в якій вказала, що [INFO] року помер її чоловік, [PERSON], з яким вона проживала в [ADDRESS]. Будинок належав до колгоспного двору, що підтверджується довідкою Вербецької сільської ради. Свідоцтво про право власності на будинок було видане 12.09.1989р. на ім'я її чоловіка. Станом на 01.01.1990р. згідно виписки із погосподарської книги у будинку, який мав статус колгоспного двору, проживали і були його членами: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ст. 120 ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963р. майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір часток членів двору являються рівними (п. 3 ст. 123 ЦК УРСР). Отже, вона та її чоловік були співвласниками домоволодіння в рівних частках. Після смерті чоловіка, [INFO] року, відкрилась спадщина на ? частину домоволодіння та на 4 земельних ділянки. На час відкриття спадщини вона проживала в будинку разом із спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона спадщину прийняла. Відповідачка [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Ярмолинецького району [PERSON] Між тим, відповідач в 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця подала ще одну заяву в нотаріальну контору про її, позивача, відмову від прийняття спадщини на користь відповідача. Відповідачка визнає що її заяву про відмову від спадщини підписала вона. Довідавшись про таке, вона звернулася до нотаріуса про невидачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки виник спір. Відповідно до ст. ст. 1261, 1267 ЦК України право на спадщину за законом має вона та відповідач в рівних частках. В судовому зсіданні представник позивача та позивач підтримали свої вимоги. Відповідач проти задоволення позову не заперечила. Треті особи, [PERSON] та [PERSON], також не заперечили проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, при йшов до висновку, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що у житловому будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Ярмолинецького району Хмельницької області станом на 15 квітня 1991 року, тобто на день набрання чинності Законом України «Про власність», були зареєстровані: голова двору - [PERSON], 1931р.н.; [PERSON], [INFO] Ця обставина підтверджується випискою з погосподарських книг Вербецької сільської ради (а.с. 16-19). Зазначений будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Ця обставина підтверджується довідкою Вербецької сільської ради (а.с. 21); копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 вересня 1989 року, виданого Ярмолинецькою районною Радою народних депутатів (а.с. 10). Так, п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначає, що а) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Після 15 квітня 1991 року майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилось, тому співвласниками двору в рівних частках є особи, які були членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року. Доказів того, що спірний житловий будинок було на 15.04.1991р. переведено до іншої соціальної групи сторони суду не надали, не встановлені такі і судом. Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991р. були: голова двору - [PERSON],[INFO]; [PERSON], [INFO] Отже, згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року частка позивача як члена колгоспного двору складає ? частини від майна колгоспного двору, тобто ? частини домоволодіння за адресою[ADDRESS][INFO] року помер чоловік позивачки, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина - на ? частини домоволодіння [ADDRESS] Ярмолинецького району, як частку члена колгоспного двору в майні двору, а також на 4 земельних ділянки: площею 0, 2500 га що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку - а.с 86); площею 0, 0872 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 85); площею 1, 4044 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 84); площею 0, 1595 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с. 83). Спадкоємцями першої черги померлого [PERSON] відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України є [PERSON] (дружина), яка на день відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, тобто, вона прийняла спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та [PERSON] (донька), яка згідно ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України подала до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 45-53). Інші спадкоємці першої черги до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. В судовому засіданні відповідач пояснила, що вона від імені своєї матері (позивача) подала до приватного нотаріуса заяву про відмову [PERSON] від прийняття. Ця обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню. В судовому засіданні позивач категорично ствердила, що не подавала заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного Кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1267 Цивільного Кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, [PERSON] та [PERSON] спадкують кожен по ? частини домоволодіння як частки майна колгоспного двору спадкодавця, яка складає 1/2 частини. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Так, спадкодавець був власником земельних ділянок: земельної ділянки площею 0, 1595 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 171205, виданого Вербецькою сільською радою 8 грудня 2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010976500287; земельної ділянки площею 1, 4044 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Вербецької сільської ради Ярмолинецького району, Хмельницької області, яка належала [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 113876, виданого Ярмолинецькою РДА 12 березня 2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0109765000195; земельної ділянки площею 0, 0872 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Вербецької сільської ради Ярмолинецького району, Хмельницької області, яка належала [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 113877, виданого Ярмолинецькою РДА 12 березня 2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010976500197; земельної ділянки площею 0, 2500 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, і розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 171206, виданого Вербецькою сільською радою 8 грудня 2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010976500286 (а.с. 83-86). Таким чином, в силу ч. 1 ст. 1267 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] спадкують кожен по ? частині вказаних земельних ділянок. Частина 1 статті 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Так, не підлягає задоволенню позовна вимога позивача про визнання за [PERSON] (відповідачем) права власності в порядку спадкування на ? частину домоволодіння та на ? частини земельних ділянок, адже згідно припису ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідач таких позовних вимог не пред'являла. Згідно довідки характеристики КП «Ярмолинецьке БТІ» від 21.08.2014р. вартість домоволодіння в [ADDRESS], становить 70 996 грн. (а.с. 29). Відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить: земельної ділянки площею 0, 0872 га - 1 076 грн.; площею 0, 1595 га - 478 грн. 05 коп.; площею 0, 2500 га - 24 287 грн. 42 коп.; площею 1, 4044 га - 34 197 грн. (а.с. 87-90). Таким чином, слід визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на ? частини домоволодіння вартістю 70 996 грн., яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яке належало [PERSON], який помер [INFO] року; право власності на ? частини домоволодіння вартістю 70 996 грн., яке розташоване за адресою: [ADDRESS], як на майно колгоспного двору; право власності в порядку спадкування на ? частини земельної ділянки площею 0, 1595 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], який помер [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 171205, виданого Вербецькою сільською радою 8 грудня 2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010976500287; право власності в порядку спадкування на ? частини земельної ділянки площею 1, 4044 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Вербецької сільської ради Ярмолинецького району, Хмельницької області, яка належала [PERSON], який помер [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 113876, виданого Ярмолинецькою РДА 12 березня 2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0109765000195; право власності в порядку спадкування на ? частини земельної ділянки площею 0, 0872 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Вербецької сільської ради Ярмолинецького району, Хмельницької області, яка належала [PERSON], який помер [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 113877, виданого Ярмолинецькою РДА 12 березня 2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010976500197; право власності в порядку спадкування на ? частини земельної ділянки площею 0, 2500 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, і розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], який помер [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 171206, виданого Вербецькою сільською радою 8 грудня 2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010976500286. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково в сумі 83 266 грн. 24 коп. (вартість ? частин домоволодіння та ? частин земельних ділянок) Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 832 грн. 66 коп. (1% від 83 266, 24 грн. = 832, 66 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved