overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду від 19.03.2012р. з відповідача стягнуто грошові кошти у розмірі 94500,00грн. в порядку застосування наслідків нікчемної угоди. Відповідач по теперішній час дане рішення не виконав. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з нього 3% річних - 5977,40грн., інфляційні витрати - 34333,6грн. У судове засідання позивач не з'явився, його представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.03.2012р. по справі №1527/2-686/11 стягнуто з [PERSON] на користь позивача грошову суму в розмірі 94500,00грн. в порядку застосування наслідків нікчемної угоди. Дане рішення до теперішнього часу не виконане. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Таким чином, враховуючи те, що відповідач порушив виконання грошового зобов'язання, визначеного рішенням суду у гривні, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача, в межах позовних вимог, 3% річних - 8592,96грн., інфляційні витрати - 33447,8грн. за час прострочення з 01.10.2015р. по 30.09.2018р., разом 42040,76грн. Висновки суду по даній цивільній справі повністю узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного суду(постанова від 16.05.2018р. по справі №686/21962/15-ц). Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,8грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду від 19.05.2015р. з відповідача стягнуто заборгованість за договором підряду у розмірі 574860,00грн. Відповідач по теперішній час дане рішення не виконав. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з нього 3% річних 31798,42грн., інфляційні витрати 114972,00грн., всього 146770,42гривень. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір підряду від 10.10.2008р., згідно якого позивач зобовязався виконати будівельні роботи, а відповідач зобовязувався сплати за ці роботи кошти в розмірі 26000,00 доларів США, що підтверджується розпискою написаною власноруч відповідачем. У звязку з невиконання відповідачем умов даного договору, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.05.2015р. по справі №523/15723/13-ц стягнуто з останнього на користь позивача зазначену суму боргу в гривневому еквіваленті в розмірі 574860,00грн. Дане рішення набрало законної сили та до теперішнього часу не виконане. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Таким чином, враховуючи те, що відповідач порушив виконання грошового зобовязання, визначеного рішенням суду у гривні, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача, в межах позовних вимог, інфляційних втрат у розмірі 114972,00грн. та трьох процентів річних у розмірі 31798,42грн. за час прострочення з 01.11.2016р. по квітень 2018р., всього 146770,42грн. Розрахунок позивача щодо розміру інфляційних витрат та трьох процентів річних перевірений судом, відповідає нормам ЦК України та ЦПК України. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач порушує права позивача як кредитора на сплату суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних, суд вважає, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1467,70грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 08 серпня 2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1403. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сторони втратили почуття взаємної поваги та кохання, розірвали свої стосунки та не бажають їх поновлення. Тому позивач просив суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача - адвокат К.О. Чуєва подала заяву про можливість розгляду справи у її відсутність та відсутність позивача. Заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання подала заяву з проханням перенести розгляд справи на іншу дату бо бажає бути зі своїм представником в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання відповідача не підлягає задоволенню з тих підстав, що справа тривалий час перебуває на розгляді та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2020 року сторонам вже надавався строк для примирення, який позитивного результату в стосунках подружжя не дав. Враховуючи вищезазначене, вивчив матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони уклали шлюб, зареєстрований 08 серпня 2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1403. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Згідно ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання додаткового строку для примирення суд вважає недоцільним. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що 20.11.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого має сина [PERSON],[INFO] В 2014 році шлюбні відносини вони припинили. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість.У зв'язку з чим звернулася до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн.,щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини. Позивачка в попередньому судовому засіданні змінила свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 20 листопада 2012 р. сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач на даний час не приділяє належної уваги вихованню сина, ухиляється від його утримання. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дитини суд, вважає, що позов підлягає задоволенню підлягають та слід стягувати з відповідача на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 350 (триста п'ятдесят), щомісячно по досягненню дитини повноліття, а також судовий збір в доход держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 198-201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого має сина [PERSON],[INFO]. Більше року вони разом не проживають, шлюб існує формально, відповідач матеріальної допомоги не надає, тому вона і звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Сторони в попереднє судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі; позивач свої вимоги підтримує (а.с.15), відповідач із позовом згоден (а.с.16), а тому суд вважає за можливе постановити рішення під час попереднього судового засідання, без участі сторін, на підставі наявних доказів у справі, постановивши рішення про задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, що сторони 17 вересня 2005 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.6), який, згідно довідки Тростянецької міської ради Сумської області за №345 від 24.01.2014 року, проживає разом із матір'ю- [PERSON] (а.с.7). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, в зв'язку з визнанням відповідачем пред'явленого позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи, матеріальне становище позивача, на утриманні якої та разом з нею проживає дитина, матеріальне становище відповідача, який утриманців та інших виплат по виконавчим листам не має, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в частці від заробітку щомісячно на утримання дитини до її повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстрований її брат по матері - [PERSON],який є громадянином Російської Федерації. Вона зареєструвала відповідача у власній квартирі як родича, оскільки він забажав переїхати проживати в Україну та не стала укладати договір найму житла. Згодом відповідач став проживати в іншому місці. За місцем реєстрації не з'являється, особистих речей за даною адресою не має, що свідчить про відсутність бажання проживати в цій квартирі. На теперішній час позивач має бажання продати квартиру, але реєстрація відповідача в ній перешкоджає їй це зробити, тому вона і звернулася до суду з даним позовом, в якому посила: визнати [PERSON],[INFO], таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]; зобов'язати Тростянецький РС УДМС України в Сумській області зняти з реєстрації [PERSON] за даною адресою. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав тане заперечував проти його задоволення. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.24), причину неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутність, на підставі матеріалів, які є в справі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.7-8). Як пояснила позивач, [PERSON] є громадянином Російської Федерації, зареєструвала вона його у власній квартирі як родича, оскільки він забажав переїхати проживати в Україну та не стала укладати договір найму житла. Дані пояснення підтверджуються копією паспорта [PERSON] як громадянина Російської Федерації (а.с.18) та копією будинкової книги, згідно якої по вищезазначеній адресі з 30.01.2004 року прописаний [PERSON] (а.с.9-10). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] з 2004 року став проживати в іншому місці, що підтвердив в судовому засіданні, за місцем реєстрації не з'являвся, особитих його речей за цією адресою не має. Таким чином, в зв'язку з визнанням відповідачем пред'явленого позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини , яка відкрилась зі смертю [PERSON] ,яка померла 09 квітня 2015 року. Свій позов, обґрунтовує тим , що 26.04.2012 року [PERSON] склала заповіт,згідно з яким та заповіла належну їй на праві особистої приватної власності квартиру [ADDRESS].( надалі Квартира ). 09.10.2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області для оформлення заяви про отримання свідоцтва про спадщину. Однак нотаріус їй відмовила в прийомі через те ,що наданий нею паспорт мав на першій сторінці пляму від обкладинки ( при цьому фото, П.І.Б. і інші дані не були пошкоджені ). Нотаріусом було зауважено про необхідність заміни паспорту,оскільки за таким паспортом вона не прийме від неї заяву з посиланням на дотримання відповідної Інструкції. Після заміни паспорту, який їй було видано 13.11.2015 року Головним управлінням Державної міграційної служби ,вона 16.11.2015 року знову звернулася до приватного нотаріуса ,яка призначила їй день та час прийому -18.11.2015 року. 18.11.2015 року вона повторно звернулася до Приватного нотаріуса для оформлення заяви про отримання свідоцтва на спадщину, але їй було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії та повідомлено про те , що вона пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини. Тому вона просить суд вважати причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними,та визначити їй додатковий строк для подання заяви для отримання спадщини ,що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла 09 квітня 2015 року, для прийняття спадщини ( Квартири ) за заповітом , тривалістю в 2 місяці з дня набрання чинності судового рішення. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позов Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, суд, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз зібраних у справі письмових доказів , пояснення сторін, надає суду підстав вважати, що причина пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважною. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 17 лютого 2007 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають сина [PERSON] ,[INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з травня 2016 року. Причиною припинення відносин стало те , що між ними не має взаєморозуміння,вони несумісні за характерами,мають різні інтереси. Вони проживають окремо. Спору про поділ спільного майна подружжя між ними не має .Подальше спільне життя й збереження родини вона вважає неможливими, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав . Заслухавши сторони , перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 року, від якого мають сина [PERSON] ,[INFO] Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з травня 2016 року. Сторони проживають окремо в різних містах. Відповідач на утримання сина надає матеріальну допомогу добровільно .Син проживає разом із позивачкою. .Майнового спору між ними не має. Їхня родина розпалася остаточно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 02 жовтня 2010 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за №352. Питання про розірвання шлюбу виникло у зв'язку із тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння зникли почуття любові та взаєморозуміння. З 13 червня 2014 року сторони шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивача надійшла заява в якій позов позивач підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити, розглядати справу за її відсутністю, у разі повторної неявки відповідача у судове засідання, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 02 жовтня 2010 Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за №352 (свідоцтво серія [NUMBER]). Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя. З 13 червня 2014 року сторони шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами по справі підлягає розірванню. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved