Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що 27.08.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 48. Від спільного спільного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Зазначила, що з лютого місяця 2013 року сімейні відносини між нею та відповідачем припинилися та з того часу вони не проживають однією сім'єю. Вказала, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина, незважаючи на її неодноразові звернення не надає. Крім того, зазначила, що не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 - річного віку. Відповідач виїхав за кордон та не реагує на її прохання про надання матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача на її користь за минулі останні три місяці аліменти та стягувати в подальшому до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином трьох років. В судове засідання позивач не з'явилася. Подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, думку щодо заявленого позову у будь-якій формі не висловив, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Житлово-експлуатаційної контори № 12 від 21.01.2014 року № 202 (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12 грудня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис про народження № 2325, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проживає окремо, дитина знаходяться на повному утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що допомоги на утримання інших дітей він не надає, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково в частині стягнення аліментів у розмір 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином трьох років. Крім того, згідно ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів у зазначеному розмірі слід здійснювати починаючи від дня пред'явлення позову, тобто з 21.01.2014 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно з ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів за минулі останні три місяці задоволенню не підлягає, так як в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та відповідного обґрунтування, оскільки позивачем не надано доказів щодо вжиття заходів для одержання з відповідача аліментів і не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: partial