Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому зазначає, що 01 листопада 1998 році вона придбала у [PERSON] гараж, який розташований у будівельному кварталі [ADDRESS] і з того часу постійно ним користується та володіє. Оформити правочин належним чином вони не встигли, оскільки продавець захворів і [INFO] помер. Колишній власник гаражу здійснив будівництво у 1970 році після отрмання земельної ділянки на підставі рішення №233 від 29 вересня 1969 року та рішення б/н від 10 листопада 1970 року. З 01 листопада 1998 року вона постійно, безперервно користується даним гаражем, утримує його. У грудні 2012 року здійснила інвентарізацію гаражу та отримала технічний паспорт на об,єкт нерухомого майна, але зареєструвати право власності не може, оскільки документи на виділену земельну ділянку та дозвіл на здійснення будівельних робіт видані на ім,я колишнього власника, а документ на підтвердження купівлі- продажу відсутній. Позивач просить визнати за нею право власності на гараж, розташований у будівельному кварталі [ADDRESS]. У відкритому судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, надала суду аналогічні пояснення по суті заяланого позову. У відкрите судове засідання представник відповідача подала заяву, у якій позов визнала. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши всі обставини справи, вважає позов обґрунтованим з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що 01 листопада 1998 року позивач придбала у [PERSON] гараж, який знаходиться у будівельному кварталі [ADDRESS], що підтверджується розпискою купівлі-продажу від 01.11.1998 року (розписка-а.с.7). [INFO] [PERSON] помер(копія свідоцтва про смерть- а.с.8) не встигнув оформити правочин належним чином. [PERSON] здійснив будівництво гаражу після отрмання земельної ділянки на підставі рішення №233 від 29 вересня 1969 року та рішення б/н від 10 листопада 1970 року (копія рішення-а.с.9). 12 грудня 2012 року на підставі інвентарізації гаражу позивач отримала технічний паспорт на об,єкт нерухомого майна (копія технічного паспорту-а.с.10-14). Відповідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно-01 січня 2001 року, тому, якщо строк давності володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується строк після 01 січня 2001 року. Отже, тривалість позивачем володіння гаражем з 01 січня 2001 року і до цього часу є безперервним, відкритим та постійним і складає більше десяти років. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на гараж підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved