Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи втратившою право на користування житловим будинком № 30 по вул.. Запорізька в м. Кропивницькому. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником житлового будинку № 30 по вул. Запорізька в м. Кропивницькому, який належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, який посвідчено державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори, [PERSON] та Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 21440020 від 10.09.2009 року. Відповідно до довідки № 210 від 20 листопада 2016 року у зазначеному будинку зареєстровані власник [PERSON] та брат [PERSON] з 28.01.2001 року . Останній не проживає за вказаною адресою з моменту його реєстрації,, що створює і незручності в праві користуватися та розпоряджатися належним майном, тому просить визнати його таким, що втратив право користування та стягнути сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. До судового засідання позивачем надано клопотання про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог (а. с. 30 ). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами та телефонограмою (а. с. 21,27,29), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Позивач згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] є власником житлового будинку № 30 по вул. Запорізька в м. Кропивницькому, який належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, який посвідчено державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори, [PERSON] та Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 21440020 від 10.09.2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 7-10) . Відповідно до довідки № 210 від 20 листопада 2016 року у зазначеному будинку зареєстровані власник [PERSON] та брат [PERSON], останній зареєстрований з 28.01.2001 року та не проживає по даний час (а. с.6). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.405 ЦК України, а саме ч. 2 член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст. 8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому економ порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, дата підписання 10.12.1948 р., дата набрання чинності 10.12.1948 р. Прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки реєстрація відповідача у вказаному житловому будинку створює позивачу перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю , відповідач без поважних причин понад рік в розумінні ст. 405 ЦК України, не проживає у вказаному житлі, що підтверджується актом від 20.11.2016 року (а. с. 11), позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідач на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору .

Outcome: approved