Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Бюро швидкого кредитування», обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08 грудня 2014 року останній звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 24160 грн. Так, у липні 2014 року вона отримала від відповідача лист з пропозицією повернути борг до 29. 12. 2014 року, сплату якого здійснила раніше 30 серпня 2014 року у сумі 3500 грн. Своїми діями, тобто подання позовної заяви до суду, відповідач спонукав її до витрачання нею коштів та часу для врегулювання даного питання, поставив під сумнів її честь як клієнта та принизив її ділову репутацію як підприємця, хоча письмово ніяких претензій у досудовому порядку не предявляв. Тому, вважає, що ТОВ «Бюро швидкого кредитування» заподіяло їй моральну шкоду, яку вона оцінює у сумі 30000 грн. У судовому засіданні позивач надала суду пояснення таким чином, як це зазначено вище, підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився по невідомим суду обставинам, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Таким чином, суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами 07 березня 2014 року укладено Договір позики №1/2014/014/152, згідно якого ТОВ «Бюро швидкого кредитування» передав у власність [PERSON] грошові кошти (суму позики) у розмірі 2000 грн. (а. с. 5), остання отримала їх, що підтверджено видатковим касовим ордером від 07. 03. 2014 року (а. с. 6), та зобовязалася повернути не пізніше 28 березня 2014 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, під час розгляду справи первісний цивільний позов ТОВ «Бюро швидкого кредитування» до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду та повернуто первісному позивачу у звязку із не усуненням недоліків. Позивач [PERSON] на спростування наявності заборгованості за вищезазначеним договором позики надала суду квитанцію до прибуткового касового ордера №1210 від 30 серпня 2014 року, якою підтверджено прийняття ТОВ «Бюро швидкого кредитування» від [PERSON] сплати по кредиту, згідно договору №1/2014/014/152 від 07. 03. 2014 року у сумі 3500 грн. 00 коп. (а. с. 31). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд дійшов до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди із ТОВ «Бюро швидкого кредитування» необхідно відмовити, оскільки договором позики від 07. 03. 2014 року №1/2014/014/152, не передбачено умову про стягнення моральної шкоди з позикодавця. Законом України «Про захист прав споживачів» також не передбачена можливість морального відшкодування у випадку порушення зобовязань за кредитним договором однією із сторін, окрім, коли порушення прав споживача призвело до спричинення шкоди здоровю, і між діями має бути встановлений причинний звязок. Згідно вимог\~\~ст. 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано збитків, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Однак, суд зазначає, що факт завдання моральної шкоди позивачу [PERSON] не доведено, так як і не доведено наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню на користь [PERSON] й судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви. \~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed