Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном та про визнання права власності на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], промерлої [INFO] у віці 61 року, позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли: земельна частка (пай) розміром 10,90 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Чернігівської РДА Запорізької області № 214 від 01 серпня 1996 року, що зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на на право на земельну частку (пай) за № 108 від 13.01.1997 р. Позивач фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивач звернулася до Чернігівської районної державної нотаріальної контори. Проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право спадщину за законом з мотивів пропуску строків прийняття спадщини. Просила суд встановити факт вступу в управління та володіння спадковим майном та визнати за нею право власності на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Чернігівської РДА Запорізької області № 214 від 01 серпня 1996 року, що зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на на право на земельну частку (пай) за № 108 від 13.01.1997 р. на ім'я [PERSON]. В судове засідання позивач та її представник не зявились, надали суду клопотання в якому підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, та просили позов задовольнити, та розглянути справу в їх відсутність. Представник відповідача Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просив позов розглядати без участі представника, не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] у віці 61 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2002 року. У свідоцтві про народження позивача серії [NUMBER] від 07.09.2013 року, матір'ю зазначена [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 10,90 умовних кадастрових гектарів. На випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] складала заповіт, в такому разі спадкування здійснюється за заповітом. Згідно договору оренди земельної ділянки укладеного спадкодавцем [PERSON] та псп «Богдан Хмельницький» позивачка відповідно заповіту отримувала від псп «Богдан Хмельницький» орендну плату. Єдиними спадкоємцями за заповтом після смерті [PERSON]залишилася [PERSON], її батько [PERSON] 1935 року народження заявою до Чернігівської нотаріальної контори відмовився від належної йому частки паю, її сестра [PERSON] надала заяву, що пропустила строк на прийняття спадщини після смерті матері і звертатись до суду з заявою на продовження строку на прийняття спадщини не буде Згідно повідомлення Токмацької районної державної нотаріальної контори (вихідний № 65/02-31 від 18.04.2016 року спадкова справа після [PERSON], померлої [INFO] не заведена. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] після смерті [PERSON] відкрито володіла та користувалася спадковим майном, зберігає оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (сертифікат на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Чернігівської РДА Запорізької області № 214 від 01 серпня 1996 року, що зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на на право на земельну частку (пай) за № 108 від 13.01.1997 р. на ім'я [PERSON]. Враховуючи відкриття спадщини у 2001 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму ВСУ УРСР №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. У відповідності до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що спадкоємець [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема земельною часткою (паєм), що залишилася після смерті матері [PERSON] Постановою Токмацької районної державної нотаріальної контори № 65/02-31 від 18.04.2016 року державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що спадкова справа не відкривалась, спадкоємець разом із спадкодавцем не проживав, заяву про прийняття спадщини у встановлений строк не подавав. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при відмові нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом успадкування, тому вказаний сертифікат засвідчуює не право власності, а право на земельну частку (пай), яке, за діючим законодавством, може бути успадкування. Таким чином, відповідно до вищевикладених обставин, позов [PERSON] про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном та визнання право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. Вимоги про встановлення факту вступу позивачки в управління та володіння спадковим майном можуть бути задоволені, оскільки дані обставини увійшли в предмет доведення, що дає підстави для висновку про задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, оскільки у позивачки не існує спору про право. На підставі викладеного,

Outcome: approved