Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути із [PERSON] неустойку за виникнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 12 жовтня 2006 року до 01 липня 2017 року в розмірі 13\~571,10 грн, а також змінити відповідачу спосіб присудження аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000,00 грн щомісяця, починаючи з дня звернення до суду [PERSON] до досягнення дитиною повноліття, просить суд поновити строк позовної давності та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.10.2006 у справі № 2-3623/2015 вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] Анни-Марії [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів здійснюється відділом ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції в межах виконавчого провадження ВП № 52765674. При примусовому виконанні виконавчого листа в даній справі внаслідок того, що відповідач тривалий час ухилявся від сплати аліментів, старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС [PERSON] 01.03.2017 було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON], якою накладено арешт все його рухоме та нерухоме майно. Позивач зазначає, що станом на 01.07.2017 у відповідача перед нею заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 24\~710,86 грн та за період з 12.10.2006 по 01.07.2017 зі сплати неустойки у розмірі 13\~571,10 грн. Позивач зазначає, що враховуючи матеріальне забезпечення відповідача будинком і земельною ділянкою в сільській місцевості, що надає йому можливість займатися натуральним господарством і мати сталий дохід та те, що відповідач тривалий час не працював, не має сталого заробітку, необхідно змінити спосіб присудження аліментів на утримання дитини з 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму у ромірі 1\~000,00 (одна тисяча гривень) гривень щомісяця. Сторони в судове засідання не зявилися, подавши заяви про слухання справи у їх відсутності, позивач та відповідач позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, із [PERSON] на користь [PERSON] рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.10.2006 у справі № 2-3623/2015 вирішено стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] Анни-Марії [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виданою старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області [PERSON], у відповідача станом на 01.07.2017 розмір заборгованості зі сплати аліментів перед позивачем становить 24\~710, 86 грн. За приписами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У правовому висновку ВСУ від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16 зазначено, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016, 01.07.2015, 25.11.2015 та 16.12.201. Отже, суд, перевіривши правильність розрахунків в матеріалах справи, дійшов до висновку, що на суму заборгованості зі сплати аліментів позивачем правильно нараховано розмір неустойки, що підлягає стягненню із [PERSON], а саме : заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць), та загальна сума неустойки (пені) станом на 01.07.2107 становить 13\~571, 10 грн. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (ст. 183 цього Кодексу), батька або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статтей 183, 184 СК України. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1. ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне змінити визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів та розмір на стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, визначивши розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000 грн щомісяця, починаючи з моменту набранням законної сили рішенням суду до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідачем не було подано заяви про застосування строку позовної давності (ч. 3 ст. 267 ЦК України), то наслідків її пропущення для позивача не настає (ч. 4 ст. 267 ЦК України), а тому відсутні підстави для поновлення строків позовної давності. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір з відповідача в дохід спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: partial