Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зняття арешту з усього майна належного [PERSON] накладених постановами державних виконавців відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції у виконавчих провадженнях №28855574, №42550224 та №47893171 по виконанню виконавчого листа №2-13719/10 від 05.01.2011 р. Рівненського міського суду про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 556785,55 грн. сплачений судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120 грн. Також просить суд вирішити питання про стягнення на свою користь судових витрат по справі. В обґрунтуванні позову зазначає, що у зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань на підставі договору кредиту, 25.11.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області було винесено заочне рішення у справі №2-13719/10 за позовом ПАТ «Універсал банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги були задоволено в повністю. 05 січня 2011 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про перегляд заочного рішення у справі № 2-13719/10 від 25 листопада 2010 року. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2011 року у справі № 2п-66/11 заочне рішення міського суду від 25 листопада 2010 року у справі № 2-13719/10 було скасовано. Виконавчий лист № 2-13719/10 від 05.01.2011 року Рівненського міського суду неодноразово повертався відділом ДВС стягувачу, а починаючи з 2018 року на виконанні у відділі ДВС відсутні будь-які виконавчі провадження по відношенню [PERSON] 08 липня 2020 року після отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] , стало відомо про існування арештів на усьому моєму майні та наявності заборони на його відчуження накладених на підставі постанов державних виконавців Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції. Виконавчі документи по виконавчому провадженню № 28855574, виконавчому провадженню № 42550224 та виконавчому провадженню № 47893171 були повернуті стягувачеві - ПАТ «Універсал банк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Не погоджуючись з позовними вимогами [PERSON] представник Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подав до суду відзив на позов від 23.09.2020 р. Свої заперечення мотивує тим, що підстави для зняття арешту з майна у даному випадку відсутні. Державний виконавець не уповноважений безпідставно вчиняти виконавчі дії, у тому числі пов`язані із зняттям арешту з майна, в рамках завершених виконавчих проваджень. Враховуючи те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в рамках зазначених вище виконавчих проваджень не погашено, то підстав для зняття арешту згідно норм Закону України «Про виконавче провадження» немає. Ухвалою суду від 25.08.2020 року відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав та мотивів, які в ньому наведені. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав та мотивів, які наведені у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Рівненським міським судом Рівненської області від 25.11.2010 р. винесено заочне рішення у справі № 2-13719/10 за позовом ПАТ «Універсал банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача 556785,55 грн. та судовий збір у розмірі 1700 грн., та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі вищезазначеного рішення Рівненським міським судом Рівненської області 05 січня 2011 року було видано виконавчий лист № 2-13719/10 . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2011 року у справі № 2п-66/11 заочне рішення міського суду від 25 листопада 2010 року у справі № 2-13719/10 було скасовано. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що на майно [PERSON] , накладено арештів, наявні заборони на його відчуження накладені на підставі постанов державних виконавців Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції. З письмової відповіді №122236 від 16 липня 2020 року, наданої Рівненським міським відділом ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що станом на 15.07.2020 року у Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчі провадження щодо [PERSON] - не перебувають. Однак згідно відомостей АСВП (спецрозділ) за боржником [PERSON] наявні невиконані виконавчі провадження, а саме: Виконавче провадження №47893171 по виконанню виконавчого листа № 2-13719/10 від 05.01.2011 Рівненського міського суду про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованості в сумі 556 785,55 грн., судовий збір 1 700 грн. та витрати 120 грн. 28 червня 2015 року державним виконавцем в порядку ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999, чинній на момент винесення постанови) накладено арешт на все майно боржника. Виконавче провадження № 42550224 по виконанню виконавчого листа № 2-13719/10 від 05.01.2011 Рівненського міського суду про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованості в сумі 558 605.55 грн. 18 березня 2014 року державним виконавцем в порядку ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999, чинній на момент винесення постанови) накладено арешт на все майно боржника. Виконавче провадження № 28855574 по виконанню виконавчого листа № 2-13719/10 від 05.01.2011 Рівненського міського суду про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 556 785,55 грн., сплачений судовий збір в сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120 грн. 22 вересня 2011 року державним виконавцем в порядку ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999, чинній на момент винесення постанови) накладено арешт на все майно боржника. Виконавчі документи по вищезазначеним виконавчим провадженням, а саме по виконавчому провадженню № 28855574, виконавчому провадженню № 42550224 та виконавчому провадженню № 47893171 були повернуті стягувачеві, а саме ПАТ «Універсал банк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу) передбачено, що виконавчий документ, па підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, на момент повернення виконавчого документу. На момент винесення постанов у виконавчих провадженнях № 28855574, № 42550224 та № 47893171 про повернення виконавчого документу стягувачу та фактичного завершення виконавчого провадження із цих підстав не було вжито заходів по зняттю арешту з майна боржника [PERSON] . Враховуючи, що виконавче провадження закінчено на підставі п.2 ч.1 ст.47, п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», тривалий час питання про зняття арешту не вирішено в повному обсязі, що призводить до порушення прав позивача, як власника майна, у зв`язку із чим необхідність у забезпеченні виконання виконавчого документу шляхом накладення арешту на майно на даний час відсутня. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved