Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання від 09.08.2016 року, укладеною між нею та відповідачем, оскільки остання неналежним чином виконує умови договору, а в добровільному порядку розірвати договір відмовилася. Представник позивача у судовому засіданні підтримала вимоги позову. Відповідач у судовому засіданні визнала позов в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов до наступного. 09 серпня 2016 року між [PERSON] («відчужувач») та [PERSON] («набувач») був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3-59, за яким відчужував передала у власність набувачеві, а набувач прийняв від відчужувача у власність квартиру [ADDRESS], взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених даним договором (п. 1 договору). Пунктом 5 цього договору визначено, що набувач зобовязаний надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування). За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення визначається у розмірі 1000 гривень 00 копійок на місяць. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом. Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувачу, включає в себе: забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); надання будь-якої іншої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо. До обовязків набувача також входить виконання додаткових доручень відчужувача, необхідних для забезпечення останнього належним доглядом. Набувач зобовязується забезпечити право відчужувача на безкоштовне проживання у квартирі, яка передана за даним договором, довічно. Право проживання відчужувачу надається у всій квартирі, яка є предметом даного договору. За згодою сторін та в інтересах відчужувача набувач зобовязується забезпечити відчужувача правом проживання в іншому місці, придатному для проживання з умовами, не гіршими ніж умови проживання у відчужуваній квартирі. Набувач зобовязаний у разі смерті відчужувача поховати його за свій рахунок. Позивач посилається на те, що після укладення договору відповідач неналежним чином виконувала умови договору: прибирала в квартирі рідко, їжу привозила один раз на добу, лікаря викликала не одразу, не купувала лікарські засоби. З початку червня 2017 року перестала приходити та виконувати свої обовязки за договором. На підтвердження вказаного надала акт від 26.09.2017 року, складений сусідами про те, що [PERSON] погано здійснювала догляд за [PERSON], рідко приносила їй продукти харчування, не прала, не прибирала, а з травня 2017 року по даний час не відвідує [PERSON] та не здійснює за нею догляд (а.с. 6). Відповідач зазначила, що довгий час надавала допомогу згідно з умовами договору, однак в останній час з позивачкою оселився її онук, з яким у неї виникли конфлікти. Не заперечувала факту, що на протязі певного часу вона не здійснює догляд за позивачкою. Позов визнає в повному обсязі, просить договір розірвати. Статтею 744 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 749 Цивільного кодексу України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За приписами статті 610 цього Кодексу, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Частиною 1 ст. 756 цього Кодексу передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем своїх обовязків за договором довічного утримання, визнання позову відповідачем, наявні підстави для розірвання цього договору, і як наслідок підлягає припиненню право власності відповідача на квартиру та визнанню право власності на квартиру за позивачем, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 610-611, 744, 749, 755-756 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved