Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 1,50 га, мас. [ADDRESS] цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт виданий на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Ренійського району Одеської області від 22 грудня 2003 року № 412/А-2003, [NUMBER]. За життя [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після померлого за законом є позивач по справі - [PERSON] (дружина померлого), неповнолітній син померлого - [PERSON] та відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON] (діти померлого), [PERSON] (батько померлого). Інших спадкоємців немає. Позивач проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 29 березня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивачів - адвоката [PERSON], відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують, проти заочного вирішення справи не заперечують. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року явку відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було визнано обов'язковою та викликано їх у судове засідання для надання суду особистих пояснень. Однак на судові засідання, що відбулися 11 грудня 2018 року, 04 лютого 2019 року відповідачі не з'явилися, про дату, час та місце їх проведення сповіщалися належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідачів є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 1,50 га, мас. [ADDRESS] цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт виданий на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Ренійського району Одеської області від 22 грудня 2003 року № 412/А-2003, [NUMBER]. За життя [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після померлого за законом є позивач по справі - [PERSON] (дружина померлого), неповнолітній син померлого - [PERSON], та відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON] (діти померлого), [PERSON] (батько померлого). Інших спадкоємців немає. Позивач проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 29 березня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності померлого [PERSON] та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved