Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про те, що на праві приватної власності на підставі договору дарування від 23 січня 2004 року їй належить 7/9 частин житлового будинку по [ADDRESS] та земельна ділянка для обслуговування будинку 0,780 га та для ведення господарства 0,0724 га. Відповідач по справі є співвласником цього будинку та на підставі договору дарування від 11 липня 2007 року, якому належить 2/9 частин будинку та земельна ділянка площею 0,0220 га для обслуговування будинку та 0,0241 га для ведення господарства. При приватизації земельної ділянки, яку подарувала [PERSON] частину будинку та земельну ділянку для обслуговування частини будинку відповідачу по справі, була надана недостовірна інформація щодо приватної власності житлового будинку, в наслідок чого частина житлового будинку, а саме кімната, яка вказана на план-схемі 1-6, площею 17, 4 кв.м межує із земельною ділянкою, яка належить відповідачу. При цьому, як стверджує відповідач, межа проходить безпосередньо по стіні будинку. З метою утеплити будинок влітку 2009 року, вона вирішила обкласти його цеглою. При обкладенні частини будинку, а саме кімнати 1-6, яка вказана на план-схемі, співвласник будинку та відповідач по справі став перешкоджати виконувати будь-які ремонтні роботи мотивуючи, що межа проходить по стіні будинку і він в категоричній формі забороняє їй виконувати будь-які ремонтні роботи. Вирішити це питання мирним шляхом неможливо, оскільки спочатку він погодився за умови виконання таких же робіт і з його сторони за їх кошти, а через декілька днів передумав. При цьому зруйнував виконані роботи - частину покладеної стіни з його сторони, але з їх матеріалів, та в категоричній формі став перешкоджати виконувати будь-які роботи. Врегулювати ці відносини мирним шляхом неможливо, оскільки він перешкоджає фізично виконувати будь-які роботи. Вказані стосунки перейшли у сварки на які, неодноразово приїздили навіть працівники міліції. Однак на неодноразові вимоги пред'явити державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку - відмовлявся в категоричній формі. Згідно ст. 377 ЦК України при переході права власності на житловий будинок, переходить і право користування земельною ділянкою. Про те, що земельна ділянка, межа якої проходить повз стінку кімнати довжиною 5,75 м, яка вказана на план-схемі 1-6 належить відповідачу по справі вони дізналися лише після того, як по їх заяві проводили перевірку працівники міліції. Таким чином, при приватизації земельної ділянки [PERSON], а в подальшому і договору дарування від 11 липня 2007 року співвласнику та відповідачу по справі частини будинку та земельної ділянки, було грубо порушено п. 3.25 ДБН 360-92, затвердженого наказом держкоммістобудування 17 квітня 1992 року № 44, у відповідності до якого «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок». Надання у власність земельної ділянки у вказаному місці співвласнику та відповідачу по справі - порушують її права, які необхідні для обслуговування та поточного ремонту будинку. Так як вирішити це питання неможливо, укладення договору про сервітут також неможливе і воно не вирішує спір, а тому виникла необхідність у відновленні порушеного права та зверненні до суду. Просить прийняти рішення, яким скасувати договір дарування від 11 липня 2007 року, згідно якого перейшла до відповідача [PERSON], земельна ділянка в приватну власність, для обслуговування частини житлового будинку по [ADDRESS]. Скасувати державний акт на право приватної власності земельної ділянки по [ADDRESS], яка належить [PERSON] і яка виділена йому для обслуговування будинку. Встановити користування земельною ділянкою, а саме від межі вулиці Павлова шириною 1,88 м вздовж стіни кімнати будинку, яка позначена на план-схемі 1-6 довжиною 8,300 м до стіни, яка розділяє власність будинку, яку надати у спільну власність. Витребувати у відповідача державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS], яка надана для обслуговування будинку [ADDRESS]. З метою забезпечення доказів під час підготовки справи до слухання, просить призначити судово-технічну експертизу з метою встановлення меж земельної ділянки, які надані для обслуговування будинку співвласникам по [ADDRESS]. Стягнути з відповідача всі судові витрати. В ході розгляду справи позивач звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог та просить суд пункт перший прохальної частини позову читати в наступній редакції: визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0220 га для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS], укладений 11 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] Пункт третій прохальної частини позову читати в наступній редакції: обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] а саме від межі вулиці Павлова шириною 1,88 м вздовж стіни кімнати будинку, яка позначена на план-схемі 1-6 довжиною 8,3 метри до стіни, яка розділяє володіння співвласників будинку. Також позивачем в подальшому було збільшено позовні вимоги, а саме просить визнати недійсним рішення Уманської міської ради ІV скликання 53 сесії від 11 листопада 2005 року № 3.3-53/4 про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок в частині передачі в приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 220 кв.м для обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] (пункт 7.269 рішення). Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 869131, виданий 20 лютого 2006 року на ім'я [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010677900235. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 220 кв.м передану для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS], укладений 11 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, згідно наданих квитанцій. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримала позовні вимоги та пояснила, що разом з відповідачем є співвласниками житлового будинку [ADDRESS]. Її частка становить 7/9, а відповідача - 2/9. Земельна ділянка, на якій розташований будинок була приватизована попередніми власниками. Відповідач свою земельну ділянку придбав у [PERSON] і саме нею було вчинено порушення при приватизації. Частина приватизованої [PERSON] земельної ділянки розташована під кімнатою, що належить їй. Оскільки врегулювати це питання мирним шляхом не представилося можливим, вона звернулася за захистом своїх прав з вказаним позовом, який просить задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримав позовні вимоги, позов вважає обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Пояснив, що його довіритель є власником 7/9 частин житлового будинку [ADDRESS], а власником інших 2/9 частин цього ж будинку є відповідач [PERSON] Право власності на свою частину будинку та на земельну ділянку, на якій розташований будинок, останній набув шляхом укладення договору купівлі-продажу з [PERSON], яка і здійснила акт приватизації земельної ділянки. Було проведено судово-будівельну експертизу, висновок якої підтверджує, що 11 кв.м земельної ділянки, виділеної у власність [PERSON], розташовані під кімнатою позивача. Також було виявлено що позивачу мало б бути виділено один метр земельної ділянки від стіни, для її обслуговування. Відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, уклавши договір купівлі-продажу, тому і ставиться питання про визнання недійсним цього договору. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] не отримував, тобто ця угода є незареєстрованою, а тому останній і не набув право власності на земельну ділянку. Оскільки позивач при зверненні до суду понесла певні судові витрати, просить суд стягнути на користь позивача з відповідача вищевказані витрати згідно наданих квитанцій. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає, оскільки вони обидва набули право власності від попередніх власників, на сьогоднішній день не можливо вирішити ці питання. Вважає, що в задоволенні позову також необхідно відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності і не ставиться питання про його поновлення. Не розуміє, чому позивач не зверталася до суду, чи до попередніх власників з приводу розподілу та приватизації, а повністю погодилася на придбання будинку та земельної ділянки. Вважає, що позивач не довела своїх позовних вимог, тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вважає, доводи викладені у позовній заяві, є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Попередні власники домоволодінь та земельної ділянки дійшли між собою згоди, рішення міської ради не оскаржували. У позивача та відповідача при купівлі земельних ділянок не виникало ніяких питань з приводу розподілу та приватизації. Вважає, що позивач не може оскаржувати рішення щодо приватизації земельної ділянки, оскільки вона не є стороною приватизації. На його думку вказані позивачем позовні вимоги не можуть бути розглянуті в одному провадженні, а також позивачем пропущено строк позовної давності, тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Уманської міської ради в Черкаській області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшли письмові пояснення, у яких позовні вимоги не визнають, вважають, що при прийнятті оспорюваного рішення вимоги ЗК України були дотримані в повній мірі, що свідчить про відсутність підстав для визнання рішення незаконним та його скасуванню, всупереч позиції позивача. Нормою ст. 140 ЗК України встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку. Позивачем обраний спосіб захисту абсолютно необґрунтований, оскільки з наявних матеріалів не вбачається мети, з якою суд може застосувати передбачений п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України та п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України. Суд може визнати незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Обов'язковою умовою визнання недійсним акту є не тільки не відповідність його чинному законодавству, але й порушення, у зв'язку з цим, прав та охоронюваних інтересів позивача. На їх думку, позивачем за допомогою належних засобів доказування не доведено невідповідність рішення Уманської міської ради вимогам чинного законодавства та порушення у зв'язку з цим його законних прав, свобод та інтересів. Також вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є відмовою у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та представник управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області в судове засідання не з'являвся, про розгляд справи повідомлені своєчасно, про причини неявки суду не повідомляли. Згідно витягу Уманського виробничого підрозділу Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації за № 2674745, виданого 27 січня 2004 року, [PERSON] є власником 7/9 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування № 331 від 23 січня 2004 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 128992 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0724 га у межах згідно з планом, розташованої по [ADDRESS]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 638672, [PERSON] на підставі рішення Уманської міської ради від 11 листопада 2005 року № 3.3-53/4 є власником земельної ділянки площею 0,0241 га, розташованої по [ADDRESS]. Згідно витягу Уманського виробничого відділку КП «ЧООБТІ» за № 17276550 від 04 січня 2008 року [PERSON], на підставі договору дарування 1-2957 від 11 липня 2007 року, є власником 2/9 частин житлового будинку [ADDRESS]. Згідно договору дарування, укладеного 11 липня 2007 року, посвідченого Копиловим В.І. державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2959, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар земельну ділянку розміром 220 кв.м, надану для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 241 кв.м, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно висновку експерта № 35/буд, складеного 27 грудня 2011 року, розмір земельної ділянки, розташованої, яку необхідно передати у спільну часткову власність співвласникам будинку по [ADDRESS] для обслуговування частини стіни житлового будинку співвласником [PERSON] та забезпечення проходу співвласнику [PERSON] становить 8 кв.м. Під час проведення експертизи та дослідження державних актів на земельну ділянку експертом виявлена невідповідність між державними актами та виявлено, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 869131 від 20.02.2006 року, виданому на ім'я [PERSON] включена частина земельної ділянки під частиною кімнати житлового будинку, що належить [PERSON] Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Також згідно ч. 3 цієї ж статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч. 3 цієї статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] по 7/9 та 2/9 частин відповідно кожен. Вказане будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, яка приватизована попередніми власниками. Одним із попередніх власників є [PERSON], яка приватизовану земельну ділянку подарувала відповідачу [PERSON], уклавши договір дарування. Експертом ТОВ Контакт-Сервіс 27 грудня 2011 року було складено висновок № 35, згідно якого під час проведеного обстеження та дослідження державних актів на земельну ділянку експертом виявлена невідповідність між державними актами, тобто державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 869131 від 20 лютого 2006 року виданий на ім'я [PERSON] (площа земельної ділянки 0,0220 га (220 кв.м) для обслуговування житлового будинку, вказана земельна ділянка на час проведення експертизи належить [PERSON] відповідно до договору дарування від 11 липня 2007 року) не відповідає державному акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 128997 від 07 червня 2004 року, виданому на ім'я [PERSON] Частина земельної ділянки під частиною кімнати житлового будинку, що належить [PERSON] та вказана в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 128997 від 07 червня 2004 року виданому на ім'я [PERSON], вказана також а державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 869131 від 20 лютого 2006 року виданому на ім'я [PERSON], тобто частина земельної ділянки, що належить [PERSON], передана у власність [PERSON] та в свою чергу у власність [PERSON] За вказаних обставин, суд вважає, що рішення Уманської міської ради ІV скликання 53 сесії від 11 листопада 2005 року № 3.3-53/4, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 869131, виданий 20 лютого 2006 року на ім'я [PERSON], договір дарування земельної ділянки площею 220 кв.м передану для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS], укладений 11 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON], мають бути визнані недійсними. Також на думку суду, відповідач має відшкодувати позивачу витрати, понесені останньою під час звернення до суду.

Outcome: approved