Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Алекскредит», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17 квітня 2020 року, реєстраційний номер № 9523, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості у розмірі 11 850 гривень. Мотивуючи свої вимоги тим, що в травні 2020 року, позивач отримала від приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна та коштів боржника, так з позивача на користь відповідача, за виконавчим написом нотаріуса, стягнута заборгованість у розмірі 11 850 грн., наслідком чого також стало стягнення основної винагороди приватного виконавця у сумі 1 185 грн., мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 300 грн. Підставою для вказаного стягнення став виконавчий напис № 9523 від 17 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. Позивач стверджує, що влітку 2019 року брала в кредит у відповідача грошові кошти у розмірі 500 грн., які вчасно повернула та має в електронній формі підтвердження відповідача про повернення вказаних коштів, більше грошових коштів у розмірі 11 850 грн. кредит у відповідача не брала, жодних документів про отримання коштів у відповідача не підписувала. Відповідно, між позивачем та відповідачем існує спір щодо наявності/відсутності договірних та/або боргових зобов`язань. Вважає, вчинений виконавчий напис є безпідставним, оскільки його вчинено з порушенням вимог щодо безспірності заборгованості та з недодержанням процедури вчинення виконавчого напису. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9523 від 17 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості у розмірі 11 850 гривень, що здійснюється приватним виконавцем Дорошкевич Вірою Леонідівною, у межах виконавчого провадження № 61928897. Стягнути з відповідача, на користь позивача судові витрати. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 07.09.2020 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. В судове засідання з`явився представник позивача, яка позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача ТОВ «ФК ««Алекскредит»» в судові засідання не з`явився, повідомлений своєчасно та належним чином про дату та місце розгляду справи, надав суду відзив на позовну заяву. Вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а не спірність укладання договору кредиту між сторонами. Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судові засідання не з`явився, повідомлений своєчасно та належним чином про дату та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав. Третя особа - приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна в судові засідання не з`явився про день та час судових засідань повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 серпня 2019 року, позивач уклала договір № 2566367 про надання кредиту у сумі 500 грн. з процентною ставкою за Програмою лояльності за один день користування кредитом 0,01 % зі строком повернення кредиту до 02.09.2019 (включно) (п. 1.4, 1.6, 1.9 Договору), який повернутий позивачем в повному обсязі (позивачем надано підтвердження відповідача в електронній формі погашення кредиту у розмірі 501,15 грн., також вказаний факт не оспорюється у відзиві, відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача). Суд погоджується з доводами позивача про неможливість здійснення виконавчого напису від 17.04.2020 на підставі договору про реструктуризацію № 2668513 на загальну суму 10050 грн. зі строком повернення 19.04.2020, оскільки на час вчинення виконавчого напису 17.04.2020 не настало право вимоги. Відповідно, з вище зазначеного вбачається, що між позивачем та відповідачем є спір, щодо наявності заборгованості, розміру суми заборгованості, строку стягнення процентів за кредитом. Фактично, нотаріус вирішив спір сторін, щодо строку та суми стягнення, що не відповідає повноваженням нотаріуса, наданим йому законом. Вищевикладене підтверджує наявність спору в зазначених правовідносинах, та порушення приватним нотаріусом встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON] , зокрема, посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису № 9523 від 17.04.2020 року не переконався у безспірності заборгованості, не перевірив доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи на справді на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відбулося задоволення вимог ТОВ «Алекскредит» без врахування вищезазначених обставин. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на користь позивача, судові витрати у сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved