Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини. Син проживає разом із позивачем. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив суд встановити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 20% від його заробітку. Просив стягувати аліменти з моменту набрання рішенням законної сили, оскільки відповідач в добровільному порядку надає позивачу кошти на утримання спільної дитини. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 05.04.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №366. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання доньки. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Щодо вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, то суд вважає такою, що не підлягає задоволенню саме у такому розмірі, оскільки задоволення призведе до порушення прав відповідача та поставить сторони в неоднакове становище. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» визначено право того з батьків, з яким проживає дитина, отримувати аліменти на одну дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 29.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що аліменти слід стягувати після набрання рішення законної сили, оскільки відповідач виконує свої зобов'язання по сплаті аліментів у добровільному порядку, виходячи із наступного. Як убачається із наданих стороною відповідача квитанцій, відповідач дійсно поповнює картковий рахунок позивача, разом із цим підстав вважати, що ці кошти сплачуються відповідачем саме на утримання спільної дитини у якості аліментів, у суду немає підстав, оскільки надані докази цих обставин не підтверджують. Крім цього, відповідач має постійне місце роботи та працює у ПАТ «Укрсоцбанк». З довідки про доходи, наданої стороною відповідача не убачається факт добровільного відрахування аліментів на користь позивача на утримання спільної дитини. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: partial