Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що у період з 21.09.2017 року по 31.12.2017 року вона працювала покоївкою у готелі «Ювілейний», що є структурним підрозділом ПАТ «Сумське НВО». 31.12.2017 року її було звільнено з ПАТ «Сумське НВО» за п.2 ст.36 КЗпП України. При її звільненні, в порушення вимог законодавства про працю, відповідачем не було проведено з позивачем розрахунку, тобто виплачено всі суми, які належать їй від товариства. Станом на теперішній час, заборгованість по заробітній платі товариства перед позивачем складає більш, як за один місяць та залишається непогашеною. При звільненні з роботи 31.12.2017 року, на її прохання адміністрацією товариства було відмовлено їй у видачі копії наказу про звільнення та довідки про заробітну плату. 30.01.2017 року вона звернулася через канцелярію товариства до керівника ПАТ «Сумське НВО» з письмовою вимогою про видачу їй довідки про роботу та заробітну плату, а також копії наказу про її звільнення. Але, в порушення вимог ст.ст.47, 49 КЗпП України, довідку про заробітну плату та копію наказу про звільнення відповідачем їй видано не було. Вищевказані обставини позбавляють її можливості звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, оскільки відповідач неправомірно відмовляється підтвердити факт наявності заборгованості по заробітній платі перед позивачем та розмір цієї заборгованості. Таким чином, станом на день подання позовної заяви, факт та розмір заборгованості по заробітній платі відповідача перед нею є документально не підтвердженими, тобто наявний спір про право, що є підставою для її звернення до суду в порядку позовного провадження. Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на її користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку на користь [PERSON] підтримав повністю з зазначених в позові підстав. Представник позивача додатково пояснив, що [PERSON] працювала повний робочий тиждень, тому при розрахунку середнього заробітку суд повинен виходити з повного робочого тижня, а не з трьохденного робочого тижня В судове засіданні представник відповідача не з`явився, наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відображена у Довідці заробітна плата належна Позивачу до виплати у день звільнення зазначена після відрахувань податку з доходів фізичних осіб (ПДФО) та військового збору та складає 9267грн. 57коп. Відображена у Довідці середньоденна заробітна плата складала 160грн. 34коп. зазначена без утримання ПДФО та військового збору, отже у разі стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із загальної суми такого стягнення необхідно утримувати ПДФО та військовий збір. При визначенні кількості робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03.2014 року №75 (понеділок, вівторок, середа), яка на 12.04.2018 року (день подання відзиву) з 01.01.2018 року (день наступний за днем звільнення позивача з Товариства) складе 42 робочих днів, а саме: січень 2018 року - 13 робочих днів; лютий 2018 року - 12 робочих днів; березень - 12 робочих днів, квітень - 5 робочих днів. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 6734,28грн. Приймаючись на роботу до Товариства тимчасово на термін з 21.09.2017 року по 31.12.2017 року позивач була ознайомлена з умовами праці, пільгами, компенсаціями, правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором. Позивач погодилася працювати в Товаристві з режимом неповного робочого тижня. Після звільнення працівника залучити його до роботи у дні, не передбачені наказом від 21.03.2014 року, неможливо, оскільки трудові відносини припинені. Розгляд справи просили провести без представника відповідача. Ухвалами суду від 07.02.2018 року, 01.03.2018 року, 21.03.2018 року витребувано у відповідача довідки про суму нарахованої і невиплаченої при звільненні заробітної плати [PERSON], про середньоденну заробітну плату [PERSON] за два місяці, що передували звільненню; копії табелів обліку робочого часу працівників готелю «Ювілейний» за жовтень-грудень 2017 року та січень-лютий 2018 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 21.09.2017 року по 31.12.2017 року працювала покоївкою у готелі «Ювілейний», що є структурним підрозділом ПАТ «Сумське НВО». 31.12.2017 року позивача було звільнено з ПАТ «Сумське НВО» за п.2 ст.36 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.10-12). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» №16-07/331 від 01.03.2018 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 9267грн.57коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 9267грн.57коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 160грн.34коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 01.01.2018 року по 12.04.2018 року становить 42 робочих днів: січень - 13; лютий - 12; березень - 12; квітень - 5, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 6734грн.28коп. (160,34 х 42 = 6734,28грн.). Трудові відносини з позивачем [PERSON] були припинені 31.12.2017 року. Встановлення керівником структурного підрозділу іншого графіку роботи, ніж передбачений наказом №75 від 21.03.2014 року, на січень, лютий, березень, квітень 2018 року, погодження такого графіку з кожним працівником підрозділу, не стосується правовідносин між [PERSON] та Товариством, оскільки трудові відносини з позивачем припинені 31.12.2017 року. Отже, суд не вбачає підстав для проведення розрахунку середнього заробітку позивача, виходячи з п'ятиденного робочого тижня, і враховує для розрахунку режим роботи - три робочі дні: понеділок, вівторок, середа. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 9267грн.57коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6734грн. 28коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704грн.80коп.

Outcome: partial