Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 листопада 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. 02 лютого 2012 року шлюб з відповідачем було розірвано. Протягом тривалого часу відповідач не виділяє грошових коштів на утримання своєї доньки, не виконує свого обовязку з утримання дитини. Його стан здоровя та матеріальне становище дозволяють йому сплачувати аліменти, тому просить суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково, з урахуванням того, що він офіційно не працевлаштований, офіційного стабільного доходу не має, про що надавав суду наказ про його звільнення за колишнім місцем роботи ТОВ «Іст Болт Рус», не заперечував проти стягнення з нього 2000 гривень аліментів на утримання дитини щомісячно. Суд, вислухавши пояснення та доводи на підтримання своїх позицій позивача та відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2003 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2 лютого 2012 року шлюб між ними було розірвано. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №237024 від 10.06.2009 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття. З урахування того, що відповідач офіційно не працевлаштований, стабільного доходу не має, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що на утриманні інших дітей не має, визнання відповідачем частково позову, чим відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, інші обставини, що мають істотне значення, оцінюючи надані сторонами докази на підтвердження та обґрунтування своїх вимог, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно на користь матері дитини. Задовольняючи позовні вимоги частково та приймаючи рішення про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі суд керується ч. 1 ст. 184 СК України, згідно якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial