Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» та просить визнати неправомірними дії відповідача та стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за договором банківського вкладу (депозиту) №50015216 від 23.04.2014 року у розмірі 10\~000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 23.04.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу (депозиту) №50015216 на суму 10\~000,00 гривень з процентною ставкою 24,00 % річних, з поверненням суми вкладу та сплатою відсотків 26.05.2015 року. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по вказаних договорах не виконує, суми вкладів до теперішнього часу позивачу не повернув, вона вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень стосовно предмету позову, або заяви про розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у звязку з неявкою повідомленого відповідача по даній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.04.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №50015216 на суму 10\~000,00 гривень з процентною ставкою 24,00 % річних, з поверненням суми вкладу та сплатою відсотків 26.05.2015 року. Листом від 26.01.2015 року за вх..№29. [PERSON] звернулась до ПАТ «Імексбанк» з вимогою про дострокове повернення грошей по вказаним грошовим вкладам, пов*язане з терміновим лікуванням. На час розгляду справи, відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаними договором банківського вкладу не виконав, суми вкладу позивачу в повному обсязі у розмірі 10\~000,00 гривень не повернув. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Статтею 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Враховуючи вищезазначене, встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу, [PERSON] внесену ним суму вкладу по Договору №50015216 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 23.04.2014 р., суму у розмірі 10\~000,00 грн., тому вказана сума коштів підлягає стягненню на користь позивача. Згідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved