Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 5500 гривень щомісячно на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з його навчанням, мотивуючи тим, що син навчається в університеті державної фіскальної служби України. Відповідач не надає достатньо матеріальної допомоги на утримання сина, не в повній мірі допомагає їй матеріально, хоча знає, що дитини навчається і це вимагає додаткових фінансових витрат. Відповідач на даний час перебуває за кордоном України, в Німеччині, де працює. Його заробіток становить близько 1000 Євро в місяць, тобто по курсу НБУ - 27000 грн., а тому вона вважає, що відповідач має можливість і повинен продовжувати надавати допомогу на утримання сина. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що мотиви та підстави зазначені в позовній заяві є безпідставними та необгрунтованими. Так, в своїй позовній заяві позивач зазначає, що він, відповідач, не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, не в повній мірі допомагає саме їй матеріально, оскільки син навчається. Дане твердження спростовується копією довідки банку, з якої вбачається, що він кожен місяць перераховує сину грошові кошти в сумі 1300 грн. та 1400 грн.. Він не повинен допомагати позивачу, як це вказано в позовній заяві, а допомагає сину і перераховує кошти безпосередньо йому, оскільки сину вже виповнилося 18 років, тому він сам вправі розпоряджатися власними коштами. Посилання позивача на той факт, що він працює за кордоном та отримує заробітну плату в розмірі 27000 грн., нічим не підтверджується документально. Грошова сума, яку бажає отримувати позивач в рахунок сплати аліментів в розмірі 5500 грн., взагалі нічим не обгрунтовується та не підтверджується, а напроти спростовується довідкою про його доходи. Таким чином, враховуючи, що щомісячне навчання сина коштує близько 1500 грн., на що посилається позивач, а також той факт, що ним перераховувались суми в розмірі 1300 грн. та 1400 грн., то виходить, що свою рівну частку зобов`язань як батька він виконує, а щодо витрат на проживання та харчування сина, повинна виконувати позивач. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково. Просить стягнути з відповідача хоча б половину суми, що необхідна на утримання сина, а саме 2500 грн.. Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили, з підстав зазначених у відзиві. Крім того, відповідач пояснив, що платити аліменти у розмірі 5500 грн. він не має можливості. За кордоном він працював, щоб купити квартиру позивачу, що і зробив. За кордон їздив виключно з цією метою. На даний час він безробітний, але має намір працевлаштуватися. Він надавав допомогу сину щомісячно в розмірі 1300 грн. та 1400 грн., поки в нього не заблокували картку і має намір надавати її надалі. Суму, яку він сплачував і є половиною витрат на навчання, а продуктами харчування він також сину допомагає. З вказаних підстав щодо стягнення з нього аліментів заперечує. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача. Він навчається на 1-му курсі факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Університету ДФС України за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти спеціальністю 262 - правоохоронна діяльність, за рахунок коштів юридичних та фізичних осіб на денній формі навчання. Термін закінчення навчання - червень 2023 року. Загальна вартість освітньої послуги на момент укладення договору становить 61840 грн.: за перший рік навчання - 13615 грн., за другий рік навчання - 16075 грн., за третій рік навчання - 16075 грн. та четвертий рік навчання - 16075 грн.. Замовником надання освітньої послуги виступає [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.12.2001, довідкою університету Державної фіскальної служби України №821 від 02.10.2019, та копією договору про надання додаткових освітніх послуг Університетом державної фіскальної служби України від 06.09.2019 (а.с. 4-5, 7-8). Довідка «Дитячо-юнацької спортивної школи» Житомирської області №80 від 04.05.2020, свідчить, що [PERSON] , тобто позивач, працює в Овруцькій дитячо-юнацькій спортивній школі на посаді головного бухгалтера. Її середній заробіток становить 8774 грн.18 коп. (а.с. 38). Копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.2012 підтверджує факт наявності у позивача ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Копії дублікатів квитанцій (а. с. 17-28), в свою чергу, підтверджують перерахування коштів позивачем в рахунок оплати проживання в гуртожитку та навчання сина - [PERSON] в сумах: 520 грн. та 1400 грн. відповідно в 2019 році щомісячно. Копія контракту №94-в про військову підготовку [PERSON] від 14.09.2020 підтверджує доводи позивача в частині необхідності оплати «військової кафедри» в розмірі 22 000 грн. шляхом здійснення щомісячних платежів в розмірі 1100 грн.. Долучені позивачем копії квитанцій за лютий 2021 року підтверджують перерахування нею коштів в рахунок оплати проживання в гуртожитку та навчання сина в сумах: 520 грн. та 1680 грн. відповідно, а також 1100 грн. за військову підготовку. Відповідач в судовому засіданні зауважив, що військова підготовка не є обов`язковою і не обов`язково було укладати контракт. Копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон з відмітками про перетин кордону (а.с.55), в свою чергу, підтверджує пояснення [PERSON] , тобто відповідача, щодо його перебування за кордоном в період з 24.01.2020 по 23.09.2020. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми невиплачених доходів №39822/06-30-55-73-03 від 21.12.2020 вбачається, що інформація з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2020 року про доходи [PERSON] , відсутня (а.с.61). Лист Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості №3767 від 22.12.2020 свідчить, [PERSON] станом на 22.12.2020 на обліку як безробітній не перебуває (а.с.60). Пояснення відповідача в частині добровільного перерахування коштів сину підтверджуються випискою з АТ КБ «ПриватБанк» по окремим витратам по картці/рахунку [NUMBER] і додатковим рахунком договору SAMDNWFC00053343124 від 12.08.2019 за період з 01.01.2020 по 05.11.2020 від 15.12.2020, згідно якої ним щомісячно в період з 01.02.2020 по 01.11.2020 здійснювався переказ грошових коштів на картку [PERSON] в сумі 1300 грн. та 1400 грн. (а.с. 59). За встановлених обставин, враховуючи також, що є загальновідомими обставини, тобто такими, що не потребують доказування, про потребу повнолітніх дітей, які продовжують навчання, в затратах на проживання, проїзд, харчування, придбання приналежностей для навчання, одягу, суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Оцінюючи всі докази, надані на підтвердження обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, в їх сукупності, суд відмічає, що розмір затрат на навчання за договором та військову підготовку становить близько 2700 грн. в місяць, тобто по 1354 грн. з обох батьків. Доказів на підтвердження витрат позивача, пов`язаних саме з навчанням сина (окрім плати за саме навчання, проживання в сумі 520 грн. (по 260 грн.), матеріали справи не містять (щодо понесення витрат на проїзд до навчального закладу, придбання підручників тощо). Як не містять і доказів понесених сторонами витрат на харчування, одяг сина, тощо. Тобто, є не доведеним позивачем факт, що син потребує допомоги саме в розмірі 5500 грн. чи 5000 щомісячно, хоча це є її обовязком відповідно до ст. 81 ЦПК України. За встановлених обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи матеріальний стан відповідача на час розгляду справи, а також зважаючи, що він має намір працевлаштування, суд приходить до висновку про його фінансову можливість (ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року) сплачувати аліменти в розмірі 1840 грн. 00 коп. щомісячно та відповідно до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються з дня подачі заяви в суд - 28.01.2020. Аналізуючи зміст ст.ст.198, 199 СК України, в яких передбачено обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, суд вважає, що встановлений ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути застосований до гл.16 СК України, оскільки це буде суперечити положенням вищезазначених статей, а саме, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей тільки при умові, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (наприклад отримують заробітну плату чи мають (можуть мати) інше джерело доходів). Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 280 грн. 98 коп. в дохід держави (840 грн. 80 коп.Х33,45%).

Outcome: partial