Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що зазначений житловий будинок їй належить на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку віцд 06 вересня 1995 року. У будинку з 28 лютого 2008 року зареєстрований відповідачі по справі, який є колишнім чоловіком її доньки [PERSON], однак у будинку відповідач з 2007 року не проживає, виїхав із будинку з власної ініціативи та поживає в іншому місці, за адресою: [ADDRESS]. Добровільно знятися з реєстраційного обліку в зазначеному будинку відповідач відмовляється, а тому позивач змушена звертатися до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі, крім того, у разі задоволення її позовних вимог, просила стягнути з відповідача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справу або про розгляд справи за його відсутності не надавав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 06 вересня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району та області Богуновою Н.В. за реєстровим №2-3611, позивачу належить жилий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Право власності на зазначений будинок зареєстроване в Харківському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №3009 від 11 вересня 1995 року. Як вбачається з домовою книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] у зазначеному будинку з 28 лютого 2003 року зареєстрований відповідач по справі. Разом з тим, згідно актів депутата Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 14 березня 2015 року та від 03 серпня 2015 року, депутата Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 01 липня 2015 року, відповідач [PERSON] фактично не мешкає у спірному будинку з 2007 року, його особистих речей у зазначеному будинку немає, даний факт засвідчили сусіди, про що маються їх підписи у вищевказаних актах. У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком доньки позивача - [PERSON] Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] тривалий час, а саме з 2007 року, покинув спірне житло добровільно, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України відповідач [PERSON] був зареєстрованим у спірному домоволодінні в якості члена сім'ї. Згідно ст.. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач залишається бути зареєстрованим у спірному будинку, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірному житловому будинку фактично не проживає з 2007 року, тобто станом на момент розгляду справи більше одного року. Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вищевказаною адресою, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачам у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved