Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить встановити факт шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] , встановити право спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно сторін; виділити на користь [PERSON] комп`ютер з ЖК монітором та двоповерхове ліжко; виділити на користь [PERSON] телевізор із ЖК екраном та комплект меблів; визнати за позивачем та відповідачем право власності за кожним на 1/2 частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтування\~заявлених вимог\~посилалася на\~те,\~що з\~10\~травня 2008\~року вона\~проживала разом\~з відповідачем однією сім`єю, без реєстрації шлюбу за адресою її місця проживання: [ADDRESS] . [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . За кошти сімейного бюджету сторони придбали рухоме майно, а саме: телевізор із ЖК екраном та комп`ютер з ЖК монітором (влітку 2008 року), двоповерхове ліжко (10 січня 2011 року), комплект меблів (2015 році). У 2010 році сторони планували покупку нерухомого майна, у зв`язку з чим, 07 жовтня 2010 року позивач на своє ім`я у забудовника ПАТ «Курязький домобудівний комплекс» забронювала двокімнатну квартиру [ADDRESS] . 18 жовтня 2010 року відповідач сплатив з сімейного бюджету 100% вартості вказаної квартири. Право власності на квартиру [ADDRESS] за вищевказаною адресою зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] . За адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] разом з дочкою [PERSON] . Відповідач у період з травня 2008 року до жовтня 2018 року мешкав за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . У листопаді 2013 року позивач разом з дочкою переїхали до смт. Пісочин, де малолітня [PERSON] відвідувала дитячий садок «Теремок» до 2015 року, після навчалася у Пісочинському колегіумі до 2017 року, а потім була переведена до Пісочинської ЗОШ І-ІІІ ступенів «Мобіль», де навчалась до 31 жовтня 2018 року. Від дня покупки квартири до грудня 2018 року позивач сплачувала усі комунальні платежі по спірній квартирі. 01 листопада 2018 року позивач разом з дочкою повернулися до міста Харкова. Відповідач переїхав до квартири [ADDRESS] , перевіз туди свої речі разом із рухомим майном, що спільно придбано сторонами та змінив замок на вхідних дверях квартири, чим грубо порушив право спільної власності позивача на користування рухомим та нерухомим майном та право дитини на відвідування помешкання за місцем своєї реєстрації. При цьому, відповідач майже 10 років хворий на ігроманію; аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини не сплачує, з дочкою зустрічатися не бажає; позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2020 року відкрито провадження по справі. 24 квітня 2020 року представник відповідача [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення вимог позивача заперечував, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вимоги про встановлення факту шлюбних відносин та встановлення права спільної власності в розумінні ст. 16 ЦК України не є матеріально-правовими вимогами та не є по суті позовними вимогами, а відтак задоволенню не підлягають. Звертаючись до суду з позовом в частині вимог про встановлення права спільної власності позивачем не вказано у зв`язку з чим виникла необхідність у пред`явленні такої вимоги, а також на захист яких цивільних прав вона направлена. При цьому, позивач вказує, що у листопаді 2013 року сторони остаточно припинили навіть фактичне проживання разом (не кажучи про доведеність проживання однією сім`єю), а тому саме з цього моменту починається відлік трирічного строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про поділ рухомого майна. Отже, суб`єктивно право позивача на поділ рухомого майна існувало протягом 2014-2016 років та припинилося 31 грудня 2016 року. Таким чином, позовні вимоги про поділ рухомого майна заявлені позивачем поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Щодо вимоги позивача про виділення в натурі частки у спільному нерухомому майні, то такий виділ можливий лише тоді, коли право співвласника уже підтверджено, зокрема рішенням суду. При цьому, виділ частки в натурі у нерухомому майні та поділ спільного майна це зовсім різні способи захисту цивільного права. Докази надані позивачем є недопустимими, оскільки не містять у собі жодної інформації щодо предмета доказування проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , які не перебували у шлюбі у період з травня 2008 року до 06 липня 2011 року включно. Враховуючи викладене, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовими договорами між ними. Отже, для визнання майна спільною власністю потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу у той період, коли було придбано спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Жодних інших належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, побуту та придбання спірного нерухомого майна за їх спільні сумісні кошти або спільною працею матеріали справи не містять. При цьому, наявність у сторін спільної дитини [PERSON] , [INFO] , не може свідчити про наявність у сторін спільного бюджету, ведення спільного господарства, спільних витрат на придбання іншого майна в інтересах сім`ї, а свідчить лише про те, що сторони мали відносини як чоловік та жінка, проте не свідчить про утворення родини та спільність побуту. Так, після знайомства стосунки між [PERSON] та [PERSON] , мали вигляд стосунків особи чоловічої та жіночої статі й не більше цього, зустрічі відбувались у позивача\~за адресою: [ADDRESS] . Сторони не мали жодних взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю: спільне господарство не велось, спільний бюджет був відсутній. У період часу з травня 2008 року до 06 липня 2011 року відповідач мав стосунки й з іншими жінками. Крім того, з 05 квітня 2000 року до 21 вересня 2011 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Також у період з травня 2008 року до 06 липня 2011 року відповідач досить часто проживав у будинку своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Позивач у спірній квартирі ніколи не була зареєстрована та не мала права користування нею. При цьому, позивач має у власності дві квартири, житловий будинок та земельну ділянку, а тому її житлові права у разі відмови у позові, жодним чином не будуть порушені. 24 квітня 2020 року представник відповідача [PERSON] подав суду заяву про виклик свідків. 10 червня 2020 року позивач подала суду відповідь на відзив, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що вона разом зі спільною з відповідачем дитиною звернулася до суду з метою відновлення втраченого у кінці 2018 року права на користування рухомим та нерухомим майном, придбаним під час спільного проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] , а також їх спільної малолітньої дитини [PERSON] ; має на меті встановити право спільної сумісної власності на вищевказане нерухоме майно. Також вказала наступне: строки спільного проживання подружжя [PERSON] \~та [PERSON] \~рахувати від\~початку фактичного\~проживання разом\~-\~травень 2008\~року до\~фактичного переїзду\~відповідача \~жовтень 2018\~року,\~тобто більше\~ніж 10\~років;\~строки фактичного\~проживання [PERSON] \~та доньки\~ [PERSON] \~у спірній\~квартирі за\~адресою: [ADDRESS] , рахувати від переїзду до придбаного житла листопад 2013 року до переїзду до міста Харкова жовтень 2018 року, тобто 5 років; строки позовної давності рахувати від фактів порушення прав, а саме на нерухоме майно листопад 2018 року (перевезення придбаних під час спільного проживання речей з м. Харкова до смт. Пісочин), на нерухоме майно грудень 2018 року (зміна замку на вхідних дверях до спірної квартири). Отже, на думку позивача, строк позовної давності спливає наприкінці 2021 року. У період з травня 2008 року до жовтня 2018 року подружжя [PERSON] вели навіть 2 спільних домогосподарства за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . За вказаний період сім`я [PERSON] та [PERSON] , а також їх спільної дитини [PERSON] , мала взаємні права та обов`язки, спільні витрати, придбання майна в інтересах сім`ї, а також навіть 2 спільних бюджети. Усі придбання рухомого та нерухомого майна зроблені під час спільного проживання родини до листопада 2013 року. Основне джерело наповнення двох бюджетів сторін батьківська підтримка. На думку позивача, право спільної з відповідачем дитини [PERSON] на користування житлом за місцем реєстрації грубо порушено, тому участь останньої у розгляді справи у якості третьої особи є необхідним. 17 червня 2020 року представник відповідача [PERSON] подав суду клопотання про витребування доказів по справі. Ухвалою Харківського\~районного суду\~Харківської області\~від 17\~червня 2020\~року задоволено заяву [PERSON] про витребування доказів та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради надати відомості. 26 червня 2020 року позивач подала суду письмові пояснення, в яких вказала наступне. [PERSON] , як тимчасово непрацююча дійсно зверталася до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, вперше у листопаді 2008 року за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] ; вперше позивач отримала матеріальну допомогу від держави у грудні 2008 року приблизно 750,00 гривень до народження своєї дитини; після народження доньки у березні 2009 року, позивач отримала матеріальну допомогу від держави у розмірі приблизно 12000,00 гривень, тобто в середньому по 160,00 гривень на місяць до 10 січня 2012 року. У вересні 2011 року позивач вдруге звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради за призначенням державної допомоги сім`ям із дітьми (по доходам) та у період з 01 вересня 2011 року до 31 грудня 2016 року отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї, дохід склав приблизно 67365 гривень. У лютому 2015 року позивач звернулася до Харківського міського центру зайнятості, як тимчасово непрацююча, з метою постанови на облік та отримування допомоги по безробіттю; у період з 25 лютого 2015 року до 15 березня 2016 року позивач отримувала допомогу по безробіттю, дохід склав приблизно 6000 гривень. Таким чином, за період з травня 2008 року до жовтня 2018 року дохід позивача склав орієнтовно 86000 гривень, усі гроші отримані [PERSON] та витрачені за призначенням. У вересні 2011 року позивач подавала до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради довідку про склад сім`ї. Позивач з 19\~травня 1998\~року одна зареєстрована за\~адресою: [ADDRESS] , але фактично у період з травня 2008 року до листопада 2013 року, тобто більше ніж 5 років за цією адресою позивач проживала разом з відповідачем та їх спільною дитиною [PERSON] . Крім того, спірне нерухоме майно було придбано під час спільного проживання сім`ї позивача та відповідача, а також їх дитини [PERSON] одним платежем у сумі 236707,70 гривень від 18 жовтня 2010 року. На момент покупки нерухомості дохід позивача дійсно складав 160,00 гривень на місяць, але на той момент були живі її батьки, які завжди підтримували її родину. Також, відповідно до запису у трудовій книжці відповідача: трудовий стаж [PERSON] складає 2 календарних місяця: з 03 лютого 1993 року до 29 березня 1993 року, звільнений за власним бажанням, більше ніколи не працював, не сплачував податки на користь держави. 01 липня 2020 року позивач подала суду клопотання про виклик свідків. 02 листопада 2020 року позивач подала суду заяву про виклик свідків. 06 листопада 2020 року позивач подала суду заяву про витребування доказів. 19 січня 2021 року позивач подала суду клопотання про витребування доказів та допит свідків. Позивач в судовому засіданні, підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові та поясненнях. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні заявлених вимог відмовити з підстав викладених у відзиві, крім того зазначив, що кошти на придбання квартири у 2010 році він заробив, ще до знайомства з позивачем. Стосунки з позивачем мали вільний характер, виключно як статевий зв`язок між чоловіком та жінкою, про що після їх знайомства була домовленість з позивачем. Після придбання квартири вони з позивачем продовжували спілкуватись, оскільки вже мали спільну дитину, народження якої взагалі не планувалось, але дочка народилась і він визнав своє батьківство. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя. Допитаний як свідок відповідач [PERSON] у судовому засіданні вказав, що спільного бюджету з позивачем не мав, стосунки мали «вільний» характер, жодних обов`язків він перед позивачем не мав і поєднує їх лише спільна дитина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її брат - відповідач по справі з позивачем спільно не проживав і не вів спільного господарства, позивача знає як матір їх спільної з відповідачем дочки, у квартирі на [PERSON] вона була один раз коли народилась племінниця. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає відповідача з 90-х років, вони спільно тренувались, деякий час працювали разом, спілкуються до теперішнього часу і про те, що [PERSON] проживає сім`єю з жінкою, він ніколи не казав. Позивача бачив три рази: перший раз вона приїздила на об`єкт де вони з [PERSON] виконували роботу, другий раз у зоопарку випадково зустрілись, і у 2018 році у квартирі на [ADDRESS] , де [PERSON] винаймав приміщення. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , що видано 21 січня 2009 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, запис № 18 від 21 січня 2009 року. [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , що видане 06 липня 2011 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради належить двокімнатна квартира [ADDRESS] , про що свідчать дані витягу про державну реєстрацію прав № 30522808, виданого 06 липня 2011 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , виготовлений КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 17 грудня 2010 року на ім`я [PERSON] . За даними\~довідки №\~183,\~наданої 22\~січня 2020\~року виконавчим\~комітетом Пісочинської\~селищної ради\~Харківського району\~Харківської області,\~за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В якості доказів суду надано: договір бронювання квартири, укладений 07 жовтня 2010 року між Акціонерним товариством закритого типу «Курязький домобудівний комплекс», в особі комерційного директора Брусенцова В.В. (Сторона-1) та [PERSON] (Сторона-2), відповідно до умов якого сторона -1 зобов`язалася забронювати за стороною-2 квартиру за адресою: [ADDRESS] , та підготувати необхідний пакет документів для укладення між сторонами складного договору міни майнових прав на квартиру; в день укладення вказаного договору сторона-2 вносить стороні-1 суму в розмірі 1000,00 гривень; копія платіжного доручення № 01 від 18 жовтня 2010 року на перерахування [PERSON] \~ на рахунок ТОВ «Укрсоц-капітал» грошової суми в розмірі 236417,00 гривень, призначення платежу; оплата за цінні папери згідно договору № 966/10-Б-409/30-Т від 18 жовтня 2010 року; копія квитанції № 07 від 18 жовтня 2010 року про перерахування [PERSON] грошової суми в розмірі 236707,70 гривень; копія рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського районуу Харківської облдасті № 434 від 14 червня 2011 року про оформлення права приватної власності на квартиру [ADDRESS] , де вказано: оформити право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за вказаною адресою в цілому на ім`я [PERSON] , видати свідоцтво про право приватної власності на квартиру, на підставі якого провести реєстрацію в КП «ХРБТІ»; довідка № 01-29/24, надана 29 січня 2020 року Пісочинським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської селищної ради, де вказано, що [PERSON] , [INFO] , відвідувала групу «Веселка» Пісочинського ЗДО (ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської селищної ради з п`ятиденним режимом роботи з 02 вересня 2013 року до 10 серпня 2015 року; довідка № 02-20/23, надана 27 січня 2020 року Комунальним закладом «Пісочинський ліцей Пісочинської селищної ради», де вказано, що [PERSON] , [INFO] , навчалася в Пісочинському колегіумі Харківської районної ради Харківської області; зарахована до 1 класу колегіуму 31 серпня 2015 року, відрахована з 3-го класу 12 липня 2017 року у зв`язку з переходом до Пісочинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «Мобіль» Харківської районної ради Харківської області; довідка № 01-41/40 від 27 січня 2020 року, надана Комунальним закладом «Пісочинський ліцей Мобіль» Пісочинської селищної ради, де вказано, що [PERSON] , дійсно навчалась у період з 12 липня 2017 року до 31 жовтня 2018 року у КЗ «Пісочинський ліцей Мобіль» Пісочинської селищної ради; акт депутата Пісочинської селищної ради Осики Г.В. від 27 січня 2020 року обстеження житлових умов квартири [ADDRESS] , за даними якого, [PERSON] , [INFO] проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично за місцем реєстрації не мешкає з 31 жовтня 2018 року, за вказаною адресою також мешкала без реєстрації мати дитини - [PERSON] , за вказаною адресою проживає батько дитини [PERSON] . Також суду надано: копія картки платника податків на ім`я [PERSON] , акт прийому-передачі квартир від 23 травня 2011 року; акт прийому передачі цінних паперів до договору № 1896/966/10-Б-409/30-Т від 18 жовтня 2010 року; акт прийому передачі Договору іпотеки № 1256 від 15 жовтня 2010 року; декларація № 0000-РРРК-415М про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу [PERSON] , [INFO] ; копій квитанцій № 2623 від 16 листопада 2018 року та № 2880 від 14 грудня 2018 року про сплату [PERSON] квартплати в розмірі 186,00 гривень та 190,00 гривень відповідно; лист Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 48 від 11 січня 2019 року; копія судового наказу Дзержинського районного суду міста Харкова № 638/18699/19 від 26 грудня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожитквого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття; розрахунок заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] за період з 02 грудня 2019 року до 01 січня 2020 року в розмірі 5152,41 гривень, сформований Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління юстиції у Харківській області, фотокопії, письмові показання свідків [PERSON] від 30 січня 2020 року, [PERSON] від 28 січня 2020 року; копія договору купівлі-продажу цінних паперів № 966/10-Б-409/30-Т від 18 жовтня 2010 року; копія договору № 28-980/12-Т про відкриття та розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку (вкладу на вимогу) фізичної особи від 18 жовтня 2010 року; копія тарифів банківських операцій та послуг для фізичних осіб Харківської філії АТ «Брокбізнесбанк»; акт від 25 жовтня 2010 року прийому передачі цінних паперів до договору купівлі-продажу цінних паперів № 966/10-Б-409/30-Т від 18 жовтня 2010 року; акт від 25 жовтня 2010 року прийому-передачі цінних паперів Договору іпотеки № 1256 від 15 жовтня 2010 року; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196212187 від 14 січня 2020 року; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 207089281 від 17 квітня 2020 року; копія листів трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] [INFO] , дата заповнення 03 лютого 1993 року; копії повідомлень про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на ім`я [PERSON] , лист Управління соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради № 5464/02 від 10 грудня 2020 року, за даними якого у березня 2019 року Управлінням призначалася допомога [PERSON] при народженні дитини в розмірі 4800 гривень на доньку [PERSON] , [INFO] та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 12 березня 2009 року до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Таким чином, для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Суд, аналізуючи надані позивачем докази, враховуючи пояснення сторін, приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . 06 липня 2011 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за позивачем на підставі свідоцтва про право власності, що видане Виконкомом Пісочинської селищної ради, зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Договір бронювання вищевказаної квартири 07 жовтня 2010 року підписаний з АОЗТ «КДСК» [PERSON] , в подальшому документи на квартиру з АОЗТ «КДСК» підписував [PERSON] . Враховуючи, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження придбання у 2008 році телевізору із ЖК екраном, комп`ютеру з ЖК монітором, у 2011 році двоповерхового ліжка, у 2015 році комплекту меблів, також не надано безспірних доказів на підтвердження, того що в період придбання відповідачем квартири [ADDRESS] , вони з відповідачем вели спільне господарство, мали спільний бюджет та витрати, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача про встановлення факту шлюбних відносин з відповідачем та встановлення права спільної власності на рухоме та нерухоме майно, при цьому виходить з тих обставин, що сам по собі факт підписання позивачем договору бронювання спірної квартири, жодним чином не вказує, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю без шлюбу і мали спільний бюджет, тим більше, що в подальшому усі документи, в тому числі про сплату коштів, підписані відповідачем. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні вимог про встановлення факту шлюбних відносин з відповідачем та встановлення права спільної власності на рухоме та нерухоме майно за їх недоведеністю, суд, відмовляє в задоволенні вимог про виділ в натурі частки рухомого та нерухомого майна, тим більше, що позивач не надала доказів, що взагалі можливо виділити в натурі Ѕ частку двокімнатної квартири на сьомому поверсі багатоквартирного будинку. При розгляді справи, судом також враховано, що позивач не спростовувала посилання відповідача щодо домовленості про вільний, без обов`язків, характер їх з позивачем стосунків, а лише вказала, що вона зі свого боку до відносин ставилась відповідально. Доводи позивача щодо їх стосунків з відповідачем в період з 2013 року по 2018 рік, її проживання в смт Пісочин, проживання відповідача в належній позивачу квартирі суд до уваги не приймає, як такі, що не мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не стосуються періоду придбання відповідачем спірної квартири. На підставі викладеного суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні заявлених вимог та понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України, відносить за її рахунок.

Outcome: dismissed