Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача /третя особа - Ренійська районна державна нотаріальна контора Одеської області/ про визнання правочинів недійсними, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 червня 2017 року між нею та представником відповідача за довіреністю [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу належних позивачу будинку та земельної ділянки, на якій вказаний будинок розташовано. Договори були посвідчені державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори та зареєстровані в реєстрі за № 776 та №777. Однак вказані правочини були вчинені позивачем під впливом тяжкої для неї обставини та на вкрай невигідних умовах. Оскільки на момент вчинення правочину [PERSON] перебувала у дуже важкому фізичному стані, що було пов'язано з необхідністю найскорішого встановлення їй кардіостимулятора. Крім того, позивач одинока людина, яка не має іншого житла крім будинок [ADDRESS], а за станом здоров'я потребувала постійної сторонньої допомоги. Таку допомогу, під час проходження [PERSON] лікування у Ренійський центральний районний лікарні, погодилась надавати їй [PERSON] в обмін на переоформлення належного позивачу майна. Перебуваючи в тяжких життєвих обставинах, позивач погодилась на пропозицію відповідача та не отримуючи жодної плати за продаж будинку та земельної ділянки, вчинила зазначені вище правочини. Таким чином, [PERSON] вважає, що правочин було вчинено на вкрай невигідних для неї умовах, а тому спірні догори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки мають бути визнані недійсними. Позивач та її представник , [PERSON], у судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача у судове засідання з'явилася, проти задоволення позову заперечувала. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належними чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності. Розглянувши матеріали справи та заслухавши думку сторін, їх представників та свідка, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 15 червня 2017 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] було укладено: договір купівлі-продажу належного позивачу будинку [ADDRESS] та договір купівлі-продажу належній позивачу земельної ділянки, на якій вказаний будинок розташовано. Договори були посвідчені державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори та зареєстровані в реєстрі за № 776 та №777. На момент вчинення правочину [PERSON] перебувала у важкому фізичному стані, у позивача була Ішемічна хвороба серця, яка об'єднує в себе стенокардію, інфаркт міокарда та кардіосклероз, що в свою чергу пов'язано з необхідністю найскорішого встановлення кардіостимулятора. Крім того, позивач одинока людина, яка не має іншого житла крім будинок [ADDRESS], а за станом здоров'я потребувала постійної сторонньої допомоги. Таку допомогу, під час проходження [PERSON] лікування у Ренійський центральний районний лікарні, погодилась надавати її [PERSON] в обмін на переоформлення належного позивачу майна. 15 червня 2017 року між сторонами було укладено договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Все нотаріальні затрати були понесені відповідачем, про що свідчать квитанції, наявні в матеріалах справи. Крім того, рідна бабка відповідача - [PERSON] сама та за власні кошті виготовила документи на спірний будинок та земельну ділянку. Після укладення правочину [PERSON] передала [PERSON] ключи та оригінали правовстановлюючих документів на вказане майно, а [PERSON] передала [PERSON] обумовлені договорами гроші. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Серед загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, ч. ч. 4-5 ст. 203 ЦК України закріплено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та він має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Договір купівлі-продажу - це двостороння угода - з одного боку майно, а з іншого гроші. В спірних договорах купівлі продажу чітко зазначені суми, які відповідач повинна буда сплатити за майно, а нотаріальне посвідчення договорів та переоформлення права власності свідчать про те, що вказані суми грошей були сплачені в повному обсязі. Що стосується ствердження позивача стосовно того, що по вказаним правочинам розрахунки повинні були проведені у безготівковою формі, то відповідальність за визначення форми проведення розрахунків під час укладення договорів купівлі-продажу покладена на нотаріуса, а не на сторони договорів. Таким чином, доводи позивача стосовно того, що вона не отримала від відповідача грошей за продаж належного її майна є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу Відповідно до положень статті 203 Цивільного Кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Так з матеріалів справи вибачається, що стороні по справі дійсно бажали настання наслідків укладення договорів купівлі-продажу на спірне майно, правочин було вчинене добровільно, без будь-якого стороннього впливу. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Згідно із ч. 1 ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. З досліджених судом матеріалів вибачається, що сторони познайомились під час проходження [PERSON] лікування у Ренійській центральній районній лікарні, де рідна бабка відповідача - [PERSON] працює санітаркою. Між сторонами була досягнута угода про продаж позивачем належного їй майна, крім того відповідач та [PERSON] погодились доглядати за [PERSON], сплачувати комунальний послуги, купувати ліки та посприяти отриманню останньої кардіостимулятора. Крім того [PERSON] дозволила позивачу залишитися проживати в спірному будинку, без обмеження терміну проживання в ньому. Однак, з часом ставлення позивача до відповідача та [PERSON] з невідомих причин погіршилося. Всі спроби відповідача та її бабці оказати будь-яку допомогу [PERSON] остання відкланяла. Через деякий час [PERSON] повернула позивачу ключи від спірного будинку. Наприкінці червня відповідач оплатила проїзд та супровід медсестрою позивача до Регіонального центру кардіохірурги Одеської обласної клінічної лікарні. 27 червня 2017 року [PERSON] поступила до Регіонального центру кардіохірурги Одеської обласної клінічної лікарні, де 27 червня 2017 року її була зроблена операція імплантації ЕКС, СН 11А 11ФК (NYHA) (зі збереженою систолічною функцією ЛШ, ФВ - 65%). 06 липня 2017 року [PERSON] виписали з лікарні в задовільному стані без побічних ефектів після терапії. Позивач повернулась до будинку [ADDRESS], де й сьогодні проживає. З вищенаведеного слідує, що відповідач виконана усі існуючі між нею та позивачем домовленості. Данні обставини підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка зазначила що пропозиція по укладенню договору купівлі-продажу надійшла саме від позивача, всі витрати по підготовки документів на майно та нотаріальні витрати були оплачені спільно [PERSON] та [PERSON], вказані в договорі грошові кошті за спірне майно були повністю передані позивачу готівкою у момент укладення правочинів. А позивачем не доведено, що спірні правочини були укладені на вкрай невигідних для неї умовах та без отримання грошових коштів. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, підстави для визнання правочинів недійсними, відсутні, а тому суд визнає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed