Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого народилась дитина. В грудні 2019 року шлюб між сторонами було розірвано, діти сторін проживають разом із позивачем, які знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками та не надає кошти на утримання дітей, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу. Крім того, позивач просить стягнути аліменти за минули період з часу припинення спільного проживання з 2019 року, тобто з дня винесення рішення про розірвання шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2020, який був розірваний рішенням суду від 02.01.2019 /а.с. 7-10/. За період подружнього життя у сторін народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] /а.с. 11-12/. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, суд вважає що в частині стягнення аліментів за минулий період задоволенню не підлягають, оскільки остання не надала доказів, що позивачем вживалися заходи для стягнення аліментів з відповідача, проте останній ухилявся від їх сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial