Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] , покликаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON], 25.07.2006 р. був зареєстрований шлюб у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено запис у книзі реєстрації за №2023. Спільне життя з відповідачем не склалося та протягом останнього року їхнього подружнього життя сторони живуть як чужі люди: не має взаєморозуміння, поваги, постійні конфліктні ситуації, сварки, свідком яких стають малолітні діти, що суттєво впливає на їх психологічний стан та розвиток. Спільного господарства не ведуть, відсутнє почуття любові, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Більше як півроку сторони не живуть разом. Відповідач вигнав позивача разом з малолітніми дітьми з квартири, викинув всі речі та забрав ключі, де прописана позивач та проживали діти. Через хронічне та систематичне зловживання алкоголем,відповідач неодноразово вчиняв бійки, зачинав сварки та суперечності на очах в малолітніх дітей, неодноразово підіймав руку на позивача. Малолітні діти весь час проживають з позивачкою, допомоги від батька діти не отримують, тому позивачка просить суд стягувати аліменти на дітей, оскільки за відповідачем зареєстрована на праві приватної власності квартира, що знаходиться за адресою:м. Львів, [ADDRESS], Відповідач є адвокатом, який займається приватною адвокатською діяльністю згідно свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю з 2008 року та є керівником та одним із засновників ТзОВ «Правник», ЄДРПОУ 36739241. У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні вищенаведеним, крім цього пояснила, що під час спільного проживання місячний дохід відповідача становив 10 000 грн.. Після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]». Просить позов задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, а також те, що позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 09.06.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON]був зареєстрований 25.07.2006 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №2023. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.06.2016 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] та згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.06.2016 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO]. Їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 2ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи пояснення позивача, а саме: спільного господарства не ведуть, відсутнє почуття любові, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Більше як півроку сторони не живуть разом , суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін та дітей, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичної особи щодо ТзОВ «Правник», відповідач [PERSON] є керівником та одним із засновників ТзОВ «Правник», ЄДРПОУ 36739241 розмір його внеску до статутного фонду становить 44800 грн. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що діти проживають з позивачем, за адресою [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Діти займаються спортом та додатково вивчають іноземні мови, а відповідач не бере участі у забезпеченні дітей. У власності відповідача перебуває квартира, що за адресою: [ADDRESS], окрім того, відповідач займається приватною адвокатською діяльністю та є керівником та одним із засновників ТзОВ «Правник», ЄДРПОУ 36739241, згідно пояснень позивача відповідач має мінливий дохід, розмір якого становить 10000 грн. в місяць. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2017 року у розмірі 1689 гривень. Відповідно до статті 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, наявність чи відсутність у відповідача інших дітей та утриманців, стан здоров'я дітей. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Оскільки згідно пояснень позивача, відповідач має мінливий дохід, розмір якого становить 10000 грн. в місяць та є керівником та одним із засновників ТзОВ «Правник», ЄДРПОР 33739241, з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. на кожного з дітей щомісячно, починаючи з 22.07.2016 року до досягнення дітьми повнолітнього віку. У стягненні аліментів за період з 01.03.2016 року по 22.07.2016 року відмовити на підставі ч. 2 ст. 191 СК України, оскільки позивачем не доведено вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача за вищезазначений період.

Outcome: approved