Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку за законом після смерті батька [PERSON], який помер 18.02.2015 року. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що після смерті батька вона як спадкоємиця, своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті батька входить земельна ділянка загальною площею 2,90 га., за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області та яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420739. В звязку з розбіжністю в площі земельної ділянки, вказаної у правовстановлюючих документах, позивач не має можливості отримати право власності на це спадкове майно в нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала в суд заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, просить позов задоволити (а.с.30). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника відповідача, позовні вимоги підтримує (а.с.32). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду став захист невизнаних особистих майнових прав, пов'язаних із володінням, користуванням та розпорядженням об'єктом нерухомого майна земельною ділянкою, яка входить до складу спадщини після смерті батька. Як вбачається з позовної заяви та підтверджується наданими доказами позивач [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу [PERSON]) являється дочкою [PERSON] (а.с.7-9). Батько позивачки [PERSON] помер 18.02.2015 року (а.с.11). До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] входить земельна ділянка загальною площею 2,90 га., за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420739. (а.с.16). Позивач після смерті батька звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого приватним нотаріусом було заведено спадкову справу та надано запит до відділу Держземагенства у Радомишльському районі щодо уточнення причини невідповідності площі земельної ділянки (а.с.14). Згідно наданої відділом Держземагенства у Радомишльському районі інформації, зазначені помилки можуть бути виправлені лише за згодою власника земельної ділянки ( а.с.15). З приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку приватним нотаріусом було рекомендовано вирішити зазначене питання в судовому порядку, в зв»язку з існуванням суперечливих відомостей про площу земельної ділянки в правовстановлюючих документах (а.с.31). В матеріалах справи наявні копії заяв про відмову від прийняття спадщини померлого [PERSON], які подані дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно\~ст. 81 ЗК України\~однією із підстав набуття права власності громадянами України на земельні ділянки є прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на оспорювану земельну ділянку, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved