Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло серії САВ №949920, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення №321 від 25.02.2010 року позивачам на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/5 частки кожному належить квартира [ADDRESS] (колишня вул. Примакова) у м. Вінниці. Право спільної часткової власності позивачів на вищезазначену квартиру згідно зазначеного правовстановлюючого документу 17.03.2010 року зареєстроване в КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» в реєстрову книгу №863 за реєстровим №1668/82259. Позивачі власники квартири зареєстровані та проживають у останній. Відповідачі по справі є знайомими сімї позивачів, які опинились у скрутній життєвій ситуації. На прохання відповідачів позивачі надали згоду останнім на реєстрацію місця їх проживання в належній їм квартирі. Відповідач [PERSON] зареєструвала своє місце проживання у вказаній квартирі 02.06.2010 року, а відповідач [PERSON] 22.02.2012 року. Однак, в квартиру жодна з відповідачів ніколи не вселялась, речей своїх в квартирі ніколи не зберігали. В квартирі з моменту реєстрації місця проживання відповідачі не зявлялись та припинили будь-яке спілкування із позивачами. Наскільки стало відомо позивачам від спільних знайомих відповідачі виїхали за межі України та прийняли громадянство іншої держави. Згодом відповідач [PERSON], яку позивачам вдалось відшукати, надіслала позивачу [PERSON] довіреність для вирішення питання про зняття її з реєстрації місця проживання. З даної довіреності вбачається, що відповідач [PERSON] є громадянкою [PERSON] Федерації та зареєстрована в [INFO]. З даною довіреністю позивач [PERSON] спробувала зняти з реєстрації місця проживання в квартирі позивачів відповідача, однак їй відмовили та повідомили, що це можливо зробити лише за наявності її паспорту громадянина України, яким вона вже не являється. Щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON], то вказане питання взагалі не можливо вирішити, оскільки позивачам невідоме місце її перебування. Тобто, вирішити питання із зняттям з реєстрації місця проживання відповідачів в позасудовому порядку не виявилось можливим, що призвело до звернення позивачів до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], яка також являється представником позивача [PERSON] за довіреністю, позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти ухвалення заочного рішення суду. Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с.50, 64, 71). Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що сторони не заперечують, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло серії САВ №949920, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення №321 від 25.02.2010 року позивачам на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/5 частки кожному належить квартира [ADDRESS] (колишня вул. Примакова) у м. Вінниці. Право спільної часткової власності позивачів на вищезазначену квартиру згідно зазначеного правовстановлюючого документу 17.03.2010 року зареєстроване в КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» в реєстрову книгу №863 за реєстровим №1668/82259 (а.с.19, 20). Згідно довідки квартального комітету «Поділля» від 15.12.2017 року №940 у вищезазначеній квартирі зареєстроване місце проживання наступних осіб: [PERSON] власник, [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] донька, [PERSON] онук, [PERSON] онучка, [PERSON], [PERSON] (а.с.22), що також знайшло своє відображення у будинковій книзі для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO] (а.с.24-26). Однак, згідно довідки квартального комітету «Поділля» від 15.12.2017 року №836 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не проживають за вказаною адресою з 2012 року згідно свідчень сусідів (а.с.23). Також, в судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що відповідачі не являються членами сімї позивачів, не повязані з позивачами спільним побутом, сторони також не мають взаємних прав та обовязків по відношенню один до одного. Окрім того, відповідачі договору найму в порядку, визначеному ст.61 ЖК УРСР, не укладали, будь-яких витрат по утриманню квартири та оплаті комунальних послуг не несуть, є знайомими сімї позивачів. В квартиру жодна з відповідачів ніколи не вселялась, речей їхніх в квартирі не має. Згідно довіреності серії 77 АВ №3446272 від 17.09.2017 року, посвідчена нотаріусом м. Москви [PERSON], яка наявна в матеріалах справи, [PERSON], [INFO], уродженка с. Кривошеї Хмільницького району Вінницької області, являється громадянкою [PERSON] Федерації, зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.21). В той час, як встановити місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] не вбачається можливим, однак суд не виключає той факт, що остання також виїхала за межі України та прийняла громадянство іншої держави. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст.71 ЖК УРСР та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Поважні причини відсутності відповідачів, які перелічені в ст.71 ЖК України, відсутні, оскільки останніми не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за позивачами, як на тому наполягали останні. На підставі викладеного,

Outcome: approved