Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке виникло на підставі договору обміну квартир від 25.08.1998 року, зареєстрованого під номером 761 Універсальною товарною біржою «Інкопмарк-Контракт» та зареєстрованого 25.08.1998 року Кіровоградським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації за номером 6465/21. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору обміну квартир від 25.08.1998 року, зареєстрованого за номером 761, укладеного та посвідченого Універсальною товарною біржою «Інкопмарк-Контракт», квартира за адресою: [ADDRESS] перейшла у спільну сумісну власність до [PERSON] та її сина, [PERSON]. В червні 2015 року позивач мала намір оформити договір дарування своєї частки сину, проте нотаріусом відмовлено в оформленні даного договору, оскільки право власності на квартиру набувається тільки на підставі нотаріального посвідчення. Позивач вважає, що так як спірний договір 25.08.1998 року був зареєстрований в Кіровоградському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації, відтак право власності на вищевказану квартиру належить їй та її сину. Позивач та її представник в судовому засіданні 21.10.2015 року та 09.11.2015 року позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання, призначене на 08.12.2015 року та 20.01.2016 року позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 28) та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45). Адвокат позивача подала до суду заяву (вх. № 1732 від 20.01.2016 року) про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують (а.с. 46). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 17, 25, 35, 44). Подав до суду письмові заперечення (вх. № 33878 від 19.10.2015 року; вх. № 37870 від 18.11.2015 року), в яких зазначено, що позивач помилково зазначив приватного нотаріуса Писаковську Ольгу Іванівну відповідачем у даній справі, оскільки сторонами по справі мають бути сторони правовідносин договору купівлі-продажу. Відповідач як нотаріус ніяких нотаріальних дій не вчиняла за участю [PERSON]. Нотаріус вважає, що в зв'язку з відсутністю юридичної заінтересованості у результатах вирішення справи судом, позовні вимоги не підлягають задоволенню (а.с. 18, 31). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Підстави виникнення цивільних прав і обов'язків встановлені статтею 11 Цивільного кодексу України, згідно з якою цивільні права та обов'язки, виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Між брокером брокерської контори ТОВ «Агентство нерухомості - ІНКОПМАРК» [PERSON], що діяв за згодою та за дорученням від [PERSON], діючої від свого імені та від імені [PERSON] та брокером брокерської контори ТОВ «Рекламне агентство-ІНКОПМАРК» [PERSON], що діяв за згодою та за дорученням від [PERSON], [PERSON] і [PERSON], діючого від свого імені та як законний представник від імені свої неповнолітньої дочки [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних депутатів № 563 від 12.08.1998 року 25.08.1998 року уклади на Універсальній товарній біржі «І Інкопмарк-Контракт» договір обміну квартир (а.с. 4-5). За пунктом 1 вищевказаного договору [PERSON], яіка діяла від себе та свого сина, [PERSON], шляхом обміну придбала у [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір обміну квартир від 25.08.1998 року на підставі статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року зареєстрований Універсальною товарною біржею «Інкопмарк-Контракт», реєстраційний номер 761. Вищевказане також підтверджується довідкою про належність нерухомого майна № 64219 від 30.09.2011 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 6). Статтею 242 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до статті 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Виходячи з положень до частини 2 статті 47 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно частини 3 статті 334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача майна з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. За змістом положень статей 3, 4 та 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні інтереси у спосіб, визначений законам України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тобто, до суду має право звернутися з позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері цивільно-правових відносин. Право на звернення до суду з позовом є можливістю фізичних та юридичних осіб ініціювати судове провадження в справі з метою судового захисту їх прав, свобод чи інтересів. Проте, право на звернення до суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплене у статті 4 Цивільного процесуального кодексу України. Для здійснення судового захисту, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у цивільно-правових відносинах. Заявою (вх. № 40251 від 07.12.2015 року, 36-38) позовні вимоги пред'явлені до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які викладені наступним чином: визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке виникло на підставі договору обміну квартир від 25.08.1998 року, зареєстрованого під номером 761 Універсальною товарною біржою «Інкопмарк-Контракт» та зареєстрованого 25.08.1998 року Кіровоградським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації за номером 6465/21; визнати договір обміну квартири від 25.08.1998 року, згідно якого квартира, яка розташована за вищевказаною адресою та посвідчений Універсальною товарною біржою «Інкопмарк-Контракт» 25.08.1998 року, дійсним. Однак, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2015 року у прийнятті заяви позивача, [PERSON], про зміну предмету та підстав позову відмовлено (а.с. 39-40). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач реалізував своє право на звернення до суду з позовом. Однак, ні у позовній заяві, ні в судовому засіданні позивачем та її представником не вказано, яке ж право, свобода чи інтерес позивача порушено відповідачем, приватним нотаріусом Писаковською Ольгою Іванівною у сфері цивільно-правових відносин. Крім того, відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільно-правовий захист - це система активних заходів, які застосовуються суб'єктом цивільного права, компетентними державними чи іншими органами, спрямованими на усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов'язку по відновленню порушеного права на порушника. Під способом захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 Цивільного кодексу України. Зі змісту вказаної норми закону власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, передбаченим законом або договором, а тому наведене унеможливлює вирішення справи у спосіб, обраний позивачем. За таких обставин, суд вважає за необхідне, в задоволенні позовних вимог відмовити. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed