Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалася на те, що 03.03.2010р. її майбутній чоловік [PERSON] під боргову розписку позичив у неї гроші в сумі 7000 доларів США, цього ж дня він їх отримав. Боргова розписка містить кінцеву дату повернення боргу - березень 2013 року та була написана та підписана [PERSON] в її присутності, її матері [PERSON] та [PERSON] У 2011р. вона з [PERSON] розлучилась, та 07.07.2012р. зареєструвала шлюб з [PERSON], взявши прізвище чоловіка. Вказана сума позичалась відповідачу для придбання легкового автомобіля. З березня 2013 року вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогами про повернення заборгованості, проте він грубо їх ігнорує та не повертає борг. Тому просить стягнути з відповідача борг за борговою розпискою у сумі 7000 доларів США, що є еквівалентом 56000грн., три проценти річних із простроченої суми, яка становить 127 доларів США, що є еквівалентом 1020грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 19.11.2013р. позов не визнав, покликаючись на викладені в письмовому запереченні обставини (а.с.20,21). Пояснив, що ніякого договору позики він з позивачем не укладав, так як такого немає, а боргова розписка написана та підписана не ним. Просив у задоволенні позову відмовити. В судові засідання 17.04.2014р. та 07.05.2014р. відповідач не заявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти вирішення справи за відсутності відповідача, враховуючи пояснення відповідача, надані ним у судових засіданнях 19.11.2013р., 16.12.2013р. та 04.02.2014р., дослідивши матеріали справи, суд розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами 03.03.2010р. укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою (а.с.40), згідно якої [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 7000 доларів США, та зобов'язався повернути вказані кошти до березня 2013р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28.09.2011р. розірвано, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] виданого 28.09.2011р.(а.с.7,8,10). 07.07.2012р. позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] взявши прізвище останнього. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання - ч. 1 ст. 625 ЦК України. Крім цього, згідно ч. 2 цієї статі боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. Ухвалою суду від 04.02.2014р. за клопотанням представника позивача та відповідача в справі призначено судову почеркознавчу експертизу. У висновку № 63 від 24.03.2014р. (а.с.75-79), експерт вказав, що рукописні написи та підпис на борговій розписці від 03.03.2010р. від імені відповідача [PERSON] виконані [PERSON] Рукописні написи та підпис на борговій розписці від 03.03.2010р. виконані однією особою. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів того, що [PERSON] борг повернуто вчасно відповідачем суду не подано. В той же час посилання відповідача на те, що розписки на ім'я позивача він не писав і не підписував спростовані висновком експерта № 63 від 24.03.214р. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача суми боргу є обґрунтованими, тому позов слід задоволити. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved