Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.09.2008 р. між нею та відповідачем ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено договір про надання кредиту № 4166-002/08Р, за умовами якого відповідач надав їй кредит у сумі 45000 доларів США на строк користування 25 років, зі сплатою 12,49 % річних. Кредитні кошти призначалися і були надані їй на споживчі цілі для придбання нерухомості. Вказаний кредитний договір був забезпечений договором іпотеки № 4166-002/08/Р від 25.09.2008 р., згідно умов якого в іпотеку було передано 2-х кімнатну квартиру загальною площею 27,6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та договором поруки № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р., який укладений між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та третьою особою [PERSON], за умовами якого останній поручився перед відповідачем за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань по зазначеному кредитному договору. 16.03.2011 р. між нею та відповідачем ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено Договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р., згідно якого були викладені в іншій редакції деякі пункти первинного договору. Договір про надання кредиту № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. є договором споживчого кредиту. З оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, немає умов, які п. п. 3.2, 3.4 Розділу 3 Правил, визнані обовязковими, також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. Відсутня повна орієнтовна вартість кредиту, розрахунки поверхові та не зрозумілі для споживача. Детальний розпис загальної вартості кредиту також відсутній. Отже в порушення п. 2 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідач не надав їй, як споживачу фінансових послуг у галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Із кредитного договору, додатку, договору про внесення змін та доповнень слідує, що включені до них положення, відповідно до ст. ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживача» є несправедливими, оскільки містять несправедливі для неї як споживача умови. Просить суд визнати недійсним кредитний договір № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р., з додатком та договором про внесення змін від 16.03.2011 р., укладений між нею та відповідачем ПАТ КБ «Правекс-Банк»; визнати недійсним договір іпотеки № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. про передачу в іпотеку 2-х кімнатної квартири загальною площею 27,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р., укладеним між нею та відповідачем ПАТ КБ «Правек-Банк»; визнати договір поруки № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р., укладений між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р., укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк»; зарахувати суму у розмірі 20314 дол. США, сплачену нею до відповідача ПАТ КБ «Правекс-Банк» в рахунок погашення відсотків за користування кредитом по кредитному договору № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р., укладеним між нею та ПАТ КБ «Правекс-Банк» в суму сплаченого тіла кредиту, визнавши загальну суму сплаченого тіла кредиту у розмірі 33790 доларів США. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Правекс-Банк» - [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не зявився. Будь-яких клопотань про відкладення у цей день розгляду справи від нього не надійшло. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.09.2008 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір № 4166-002/08Р, за умовами якого позивач отримала кредит у сумі 45000 доларів США для споживчих цілей, строком на 25 років зі сплатою 12,49 % річних /а.с.9-14/. 25.09.2008 р. в забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. було укладено договір іпотеки № 4166-002/08Р, згідно якого в іпотеку було передано 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 27,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.22-25/. 25.09.2008 р. в забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. було укладено договір поруки № 4166-002/08Р, укладений між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та третьою особою [PERSON], за умовами якого останній поручився перед ПАТ КБ «Правекс-Банк» за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань по кредитному договору № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Розділом 4 Кредитного договору передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитом, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, виходячи з розміру процентної ставки, встановленої п. 1.2 Кредитного договору. Позивач ознайомлена з умовами кредитування, орієнтовними витратами при оформленні, користуванні і повному погашенні кредиту на придбання обєкта нерухомості (Додаток № 1 та Додаток № 2 до Кредитного договору) та сукупною вартістю кредиту; з орієнтовним графіком щомісячних платежів по кредиту, а також, з тарифами, комісіями, іншими платежами, які підлягають сплаті позичальником за кредитним договором. Крім того, відповідно до п. 10.8 Кредитного договору позивач підтвердила факт письмового повідомлення її Банком про умови надання кредиту, а також про всі збори, відсотки, тарифи комісії та всі елементи вартості кредиту по даному договору згідно п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином позивач, перед укладенням кредитного договору була достеменно ознайомлена із загальними умовами кредитування і погодилась на них, наслідком чого стало підписання нею Кредитного договору № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в разі ненадання інформації, яка зазначена у частині 2 даної норми (на яку у своїй заяві посилається позивач) банк несе відповідальність, яка встановлена ст. ст. 15 та 23 цього Закону. Тобто споживач має право на відшкодування завданих даними діями збитків, однак передбачених законом правових підстав для визнання недійсним у даному випадку кредитного договору немає. Отже на час укладення кредитного договору, позивач була ознайомлена з умовами кредитування, інформацією, зазначеною в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Відповідно до п. 14 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 1052, 1054 1055). Таким чином суд, вирішуючи спір про визнання недійсним договору встановлює наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання договору недійсним і настання відповідних правових наслідків, а саме: відповідність змісту договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору, правоздатність сторін за договором, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Посилання позивача на те, що вищевказаний кредитний договір укладений з порушенням вимог діючого законодавства є безпідставними, оскільки під час укладення кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов цього договору точно в договорі визначили свої наміри. Особистий підпис позивача свідчить про те, що вона погодилась на всі умови, які зазначені у кредитному договорі. Позивач [PERSON] звертає увагу суду на невідповідність Кредитного договору № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. з додатками вимогам чинного законодавства України в частині порушення її прав як споживача кредитних послуг до та в момент підписання сторонами оспорюваного кредитного договору. Суд зазначає, що застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» можливе щодо спорів, які виникають з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедуру виконання договору, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Отже на момент укладення Кредитного договору № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. волевиявлення позивача [PERSON] було вільним і відповідало її внутрішній волі, укладені Кредитний договір № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р., Договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, Договір іпотеки № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. були спрямовані на реальне настання правових наслідків. Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Оскільки Кредитний договір № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. не може бути визнаний недійсним, тому відсутні підстави для визнання недійсними Договору іпотеки № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р., Договору поруки № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. та Договору про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 4166-002/08Р від 25.09.2008 р. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобовязаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Позивач [PERSON] від кредитних коштів не відмовилась та продовжує користуватися ними і до цього часу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач дізналася про її порушені права під час підписання Кредитного договору 25.09.2008 р., а про визнання недійсним Кредитного договору звернулася 14.03.2016 р., тобто загальний строк позовної давності сплинув 25.09.2011 р. Положеннями частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України та відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.01.2013 р. № 10-70/0/4-13 встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed