Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України», Міністерства охорони здоров'я, Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила суд: зобов'язати КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» видати наказ про звільнення лікаря-хірурга по наданню екстреної медичної допомоги відділення хірургії №1 (хірургічної гастроентерології і ендоскопічної хірургії та трансплантації) [PERSON] з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, у якому зазначити дату звільнення; зобов'язати КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» внести до трудової книжки [PERSON] запис про її звільнення з роботи з 22.01.2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України та видати [PERSON] її трудову книжку; розірвати Угоду про підготовку фахівців із вищою освітою, що укладено між керівником ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» та [PERSON] на виконання вимог Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я від 25.12.1997 року 367, - з 22.01.2014 року; звільнити її від сплати судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. Представники відповідача ДЗ «Дніпропетровська медична академія» Міністерства охорони здоров'я в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав у ньому викладених. Представник відповідача КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Представник відповідача Міністерства охорони здоров'я України у судове засідання не з'явився, по час та місце розгляду справи у судовому засіданні повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є випускницею 2008 року ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України», яка навчалась за державним замовленням (на бюджетній основі), та у 2011 році закінчила інтернатуру (спеціалізацію) зі спеціальності «Хірургія», що підтверджується копією диплому спеціаліста від 26.06.2008 року (а.с.10) Після зарахування на навчання у відповідності до вимог пункту 4 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 та пункту 5 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25.12.1997 року №367 [PERSON] із керівником ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» було укладено Угоду про підготовку фахівців із вищою освітою за формою, що наведена у Додатку 1 Порядку працевлаштування МОЗ від 25.12.1997 року №367. За умовами вищезазначеної угоди про підготовку фахівців із вищою освітою, як випливає із змісту додатку 1 Порядку працевлаштування МОЗ від 25.12.1997 року №367 [PERSON] зобов'язалась прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, що не сторонами справи. На виконання вимог Порядку працевлаштування МОЗ від 25.12.1997 року №367 та умов вищезазначеної угоди після проходження інтернатури наказом Головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.08.2011 року №605-о [PERSON] було призначено на посаду лікаря-хірурга КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова». З дня прийняття [PERSON] на роботу по 21.01.2014 року включно остання працювала (виконувала трудові обов'язки) у вказаному лікувальному закладі на посаді лікаря-хірурга по наданню екстреної медичної допомоги відділення хірургії №1 (хірургічної гастроентерології і ендоскопічної хірургії та трансплантації), що підтверджується наказом Головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.08.2011 року №605-о. (а.с.4) та визнано сторонами справи. 21.01.2014 року [PERSON] на ім'я головного лікаря КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» було подано заяву про звільнення її з роботи з 22.01.2014 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку із переїздом на нове місце проживання. На підтвердження факту переїзду в іншу місцевість [PERSON] до цієї заяви долучила Листок вибуття від 21.01.2014 року, що визнано сторонами справи. [PERSON] 22.01.2014 року було подано до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України», Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а також направлено поштою до Міністерства охорони здоров'я України ідентичні за змістом заяви про розірвання угоди про підготовку фахівців із вищою освітою з 22.01.2014 року з підстав наявності у позивача дитини у віці до трьох років. До вказаних заяв [PERSON] були долучені посвідчені нотаріусом копії свідоцтва про народження сина - [PERSON], [INFO], а також копії її заяви КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» від 21.01.2014 року про звільнення з роботи з 22.01.2014 року, що підтверджується копією заяви про звільнення з роботи (а.с.15). Відповідно до вимог ст.ст. 38, 47 КЗпП України, у разі переїзду на нове місце проживання власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник, а також видати працівникові в день його звільнення належно оформлену трудову книжку. [PERSON] 22.01.2014 року звернулась до відділу кадрів КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» за розрахунком та отриманням своєї трудової книжки. Але її звільнення не було здійснено ні при її зверненні, ні до часу винесення рішення у даній справі. З урахування наданих 22.01.2014 року КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» роз'яснень про необхідність звернення до Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації для вирішення питання про звільнення [PERSON] з роботи остання 22.01.2014 року звернулась до уповноважених осіб Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Представник відповідача посилається на те, що у період з 23.01.2014 року по день подання позову [PERSON] на роботу до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» не виходила, з питання свого звільнення з роботи письмово до Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Міністерства охорони здоров'я України не зверталась. На день пред'явлення позову до суду [PERSON] продовжує вважатись такою що перебуває з КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» у трудових відносинах, але без нарахування їй заробітної плати. У зв'язку із чим протягом вказаного періоду КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» не повертає [PERSON] її трудову книжку. Відповідно до вимог статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливості заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Аналізуючи зміст вищевказаної статті Конституції України у взаємозв'язку з вимогами ст.38 КЗпП України, суд приходить до висновку про наявність порушення права позивача відповідачем - КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» на вільний вибір місця роботи, оскільки вона повинна була бути звільнена з роботи 22.01.2014 року за власним бажанням в зв'язку з переїздом на нове місце проживання з проведенням повного розрахунку та видачею трудової книжки. Суд критично, у сукупності з іншими обставинами і доказами у справі, оцінює посилання представників відповідача на відсутність компетенції КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» на звільнення позивача з роботи на підставі внутрішніх документів МОЗ України, оскільки вони є підзаконними нормативними актами, і не можуть встановлювати будь які обмеження права на працю особи, яке передбачено Конституцією України та ст.38 КЗпП України. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача в частині зобов'язання КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» видати наказ про звільнення лікаря-хірурга по наданню екстреної медичної допомоги відділенням хірургії №1 (хірургічної гастроентерології і ендоскопічної хірургії та трансплантації) [PERSON] з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, у якому визначити дату звільнення - з 22.01.2014 року та зобов'язання внести до трудової книжки [PERSON] запис про її звільнення з роботи з 22.01.2014 року на підставі статті 38 КЗпП України та видати [PERSON] її трудову книжку, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача щодо розірвання Угоди про підготовку фахівців із вищою освітою, що укладено між керівником Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» та [PERSON] на виконання вимог Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25.12.1997 року №367 - з 22.01.2014 року, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» було укладено Угоду про підготовку фахівців з вищою освітою, термін дії якої сплив 30 травня 2010 року. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки у справі не встановлені підстав, передбачених законом для розірвання договору, а сам спірний договір згідно із його умовами припинив свою дію 30.05.2010 року, суд приходить до висновку про те, що підстави для задоволення даної частини позовних вимог відсутні, тому у задволенні даної частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial