Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання заповітів нікчемними та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом вселення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона з 1989 року перебувала у шлюбі з [PERSON] 15 лютого 2002 року її чоловіком було складено заповіт, згідно з яким він заповів їй все належне йому майно. 20.06.2013 року шлюб між ними було розірвано, проте вона залишилася проживати [INFO], по вул.Колгоспна, в с.Обознівка, Кіровоградського району та області, разом з колишнім чоловіком. В даному будинку вона була зареєстрована з 1997 року. 08.12.2016 року її колишній чоловік помер. Після його смерті, вона потрапила у лікарню, а повернувшись, не змогла зайти в будинок, оскільки на вхідних дверях будинку був змінений замок. В подальшому вона дізналася, що її колишній чоловік заповів будинок відповідачу по справі [PERSON], а земельну ділянку - [PERSON] Вважає, що заповіти, які були складені на користь відповідачів, є нікчемними, оскільки були посвідчені неповноважною посадовою особою - секретарем Обознівської сільської ради, а не нотаріусом. Крім того, просить усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом вселення, оскільки на даний час не має можливості проживати у даному будинку та засівати земельну ділянку й використовувати її за призначенням. Представник позивача за договором [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що на час складання оспорюваних заповітів, посадові особи [PERSON] сільської ради не мали право посвідчувати дані заповіті, оскільки на той час діяли державний та приватні нотаріуси, які обслуговували територію Кіровоградського районного нотаріального округу, в тому числі, щодо посвідчення заповітів. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, що діяла на час складання заповітів, нотаріальні дії вчинялися посадовими особами виконкомів сільських рад, на яких такий обов»язок покладений рішенням виконавчого комітету відповідної сільської ради, яке в судове засідання не надано. Вважає, що оскаржувані заповіти, посвідчені з порушенням вимог щодо їх форми та порядку посвідчення та просить визнати їх нікчемними. Крім того, просив усунути перешкоди в користуванні позивачем будинком № 81 по вул. Колгоспна в с. Обознівка, в якому вона проживала на підставі реєстрації, а через дії відповідачів [PERSON] та [PERSON] позбавлена права проживати в будинку. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона є онукою [PERSON] Жодних перешкод у користуванні позивачу спірним будинком вона не чинила. Після розлучення позивачки з [PERSON] вони хоч і проживали разом деякий час, проте спільного господарства не вели. До смерті спадкодавця, [PERSON] добровільно виїхала з будинку. Коли [PERSON] помер, він протягом пяти діб пролежав в незачиненому будинку. Коли вона потрапила на територію домоволодіння, то знайшла ключі від вхідної двері, замкнула його та пояснила [PERSON], що ключі від будинку знаходяться в незамкненій літній кухні. Жодних речей позивачки вона не продавала, замків на будинку не змінювала і на даний час вона не заперечує проти проживання [PERSON] у зазначеному будинку. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] пояснила, що при складанні заповітів [PERSON] дотримано вимог щодо їх складання, які позивач не заперечує, а саме: факт волевиявлення заповідача, дати, часу та місця складання заповітів та особи, що його посвідчила. Оскаржено вимога щодо його посвідчення, проте законами України сільським радам надано право посвідчувати заповіти. Прямої заборони щодо посвідчення заповітів секретарями сільських рад законодавство не містить. Вважає, що допущені посадовими особами органу місцевого самоврядування процесуальні недоліки під час нотаріальних дій, не можуть тягнути за собою порушення прав та інтересів окремого громадянина, який здійснив своє волевиявлення з наданням всіх необхідних документів, як того вимагав від нього закон. Припущення позивача щодо відсутності рішення щодо уповноваження секретаря Обознівської сільської ради на посвідчення заповітів є безпідставним, оскільки доказів на відсутність такого рішення позивачем не надано, просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] пояснила, що вона є племінницею [PERSON] Вважає, що дії секретаря Обознівської сільської ради під час посвідчення заповітів на її користь та на користь [PERSON] повністю відповідають вимогам законодавства. Заперечує перешкоджання у користуванні житлом [PERSON], оскільки проживання у будинку після смерті [PERSON] було сумнівне через виламані вхідні двері та наявний трупний запах. Зауважила, що майном [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] вона не розпоряджалась. Представник відповідача виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кіровоградського району та області [PERSON] в судовому засідання позов не визнав та вважає, що підстави для його задоволення відсутні. Посвідчення заповітів секретарем Обознівської сільської ради вчинені відповідно до вимог законодавства, діючого на час їх складання, Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 25.09.1994 року. Обовязкове здійснення нотаріусами своєї діяльності на території [PERSON] сільської ради законом не вимагалось, у вийняткових випадках вони могли бути запрошені для здійснення окремих нотаріальних дій, що не могли вчиняти секретарі сільської ради. В письмових поясненнях зазначив, що за наслідками вивчення документації сільської ради за 2000-2010 роки, яка зберігається в сільській раді, встановлено відсутність рішення виконкому сільської ради про покладення обов»язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради. Звернення до архівної установи Кіровоградської РДА також не дало можливості отримати відповідне рішення через відсутність точних даних про його номер та дату прийняття. Проте сільська рада вважає, що таке рішення обов»яково приймалось на сесії депутатів і відповідно виконавчим комітетом сільської ради, оскільки нотаріальні дії на території [PERSON] сільської ради вчиняються посадовими особами сільської ради постійно, починаючи ще з 60 років минулого століття. Вважає, що позов позивача в цій частині є необгрунтованим та безпідставним, так як позивач не довів, що таке рішення не приймалось органами місцевого самоврядування, тому просив в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що 08.12.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-0Л № 236890 (а.с.46). За час свого життя 15.02.2002 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Обознівської сільської ради [PERSON], згідно з яким заповів все своє майно позивачу по справі [PERSON] (а.с.13). 10.12.2009 року [PERSON] склав іншій заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 80, згідно з яким заповів належну йому земельну ділянку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -КР № 004500 - відповідачу по справі [PERSON] ( а.с.8). 13.05.2010 року [PERSON] склав ще один заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 36, згідно з яким заповів належний йому житловий будинок, розташований в с. Обознівка, по вул. Колгоспній № 81- відповідачу по справі [PERSON]А.( а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними в ст.ст. 1251-1252 ЦК України. Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. У відповідності зі ст. 37 Закону «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують заповіти; 2) посвідчують довіреність; 3) засвідчують вірність копій документів і виписок із них; 4) засвідчують справжність підпису на документах. Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать і делеговані повноваження вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану… Згідно зі ст. 51 даного Закону, до складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входить також за посадою секретар відповідної ради. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складання заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Як встановлено судом, при оформлені оскаржуваних заповітів були дотримані вимоги щодо форми заповітів, а саме: заповіти складені у письмовій формі із зазначенням місця та часу їх складання, особисто підписані заповідачем [PERSON], що не заперечувалося сторонами у справі. Зміст посвідчувального напису в оскаржуваних заповітах свідчить про те, що посвідчувальний напис відповідає затвердженій формі, відповідає вимогам, передбаченим Інструкції, чинній на час вчинення нотаріальної дії. Дані заповіти, відповідно до вимог ст.1251 ЦК України були посвідчені секретарем Обознівської сільської ради, яка мала на це повноваження. Матеріалами справи підтверджено, що заповідач проживав на території [PERSON] сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, нотаріальна дія посвідчення заповіту вчинено в межах території, на яку розповсюджуються повноваження виконавчого комітету органу сільської ради, а тому посилання позивача на те, що дані заповіті повинні бути посвідчені приватним або державним нотаріусом є необгрунтованими та не є підставою для визнання заповітів нікчемними. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 р. у справі «Федоренко проти України» (справа щодо права на вільне володіння майном) вказується, що оскільки представник управління вважав, що він мав повноваження підписувати договір, то напевно, й заявник притримувався такої думки. [PERSON] також звернувшись до секретаря Обознівської сільської ради [PERSON], яка раніше у 2002 році посвідчувала йому заповіт на ім»я позивача, вважав, що він звернувся для посвідчення заповіту до повноважної посадової особи і його воля щодо розпорядження його майном на випадок смерті буде оформлена у встановленій законом формі. [PERSON] у вказаних заповітах на ім»я відповідачів передав свою волю щодо належного йому на день смерті майна. З пояснень представника [PERSON] сільської ради вбачається, що на даний час відсутня можливість знайти відповідне рішення про покладення обов»язків на посадових осіб на вчинення нотаріальних дій, проте таке рішення обов»язково приймалось на сесії депутатів і відповідно виконавчим комітетом сільської ради, оскільки нотаріальні дії на території [PERSON] сільської ради вчиняються посадовими особами сільської ради постійно, починаючи ще з 60-х років минулого століття. Суд вважає, що відсутність відповідного рішення виконавчого комітету про покладення вчинення нотаріальних дій на секретаря Обознівської сільської ради в документації сільської ради та неможливість отримати дане рішення в архіві Кіровоградської РДА через відсутність точних даних про його номер та дату прийняття, не свідчить про те, що таке рішення взагалі не приймалось та є такою, що не впливає на зміст волевиявлення заповідача. Матеріалами справи встановлено, що позивач з 07.07.1997 року зареєстрована в [INFO] та області, що підтверджується копією її паспорта ( а.с.10). З відповіді [PERSON] сільської ради, отриманої представником позивача - адвокатом [PERSON] від 30.12.2016 року № 566/2-19 вбачається, що згідно погосподарського обліку за 2016-2020 р.р. № об»єкта 010450-1 за адресою: с. Обознівка Кіровоградського району та області, вул.Колгоспа № 81 зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] Інформація щодо підстави виникнення права власності на вищезазначене домоволодіння в сільській раді відсутня (а.с.33). Суд не може вказувати сторонам, які докази їм необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ч.3 ст.10, ч.1 ст.11, ст.60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін. Під час розгляду даної справи позивачем та його представником не доведені обставини щодо створення перешкод позивачу у користуванні житловим будинком відповідачами [PERSON] та [PERSON], на які вони посилаються, як підставу зазначеної вимоги, та судом не здобуто об»єктивних доказів переконливого характеру, які б свідчили про створення відповідачами будь- яких перешкод у користуванні будинком. З пояснень відповідачів вбачається, що вони в даному будинку не проживають, будинком не користуються, замки не змінювали, перешкод позивачу не чинять. Посилання позивача на звернення до органів поліції з приводу викрадення в неї з подвір»я майна, як на доказ на підтвердження позовних вимог в цій частині, судом не береться до уваги, оскільки не свідчить про створення їй перешкод в користуванні будинком. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 1247, 1251, 1252, 1257 ЦК України, ст.ст.1, 37 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 30, 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та,

Outcome: dismissed