Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в яких зазначила, що перебуває з останнім в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 1992 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей : сина [PERSON], [INFO]; малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Останні три роки взаємовідносини між сторонами не складаються, оскільки вони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, тому з початку серпня 2014 року припинили сумісне проживання та не підтримують сімейних стосунків. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, що спонукало [PERSON] звернутися до суду з відповідними позовами. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю. Позовну вимогу про розірвання шлюбу обґрунтувала тим , що під час сумісного проживання відповідач систематично зловживав спиртними напоями і перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчиняв сварки, застосовував відносно неї психологічне та фізичне насильство . Вказані обставини призвели до того, що сторони повністю втратили взаємопорозуміння, а в кінцевому результаті в серпні 2014 року припинили сумісне проживання . [PERSON] стверджувала, що по день розгляду спору вона не підтримує з відповідачем сімейних відносин і не бажає їх відновлювати. Строк на примирення просила не надавати, мотивуючи тим, що раніше неодноразово припиняла та поновлювала сумісне проживання з відповідачем. Проте такі дії позитивних результатів не дали . Додала, що вона в стані вагітності не перебуває та не має на утриманні дитини віком до одного року. Зазначила, що їхні спільні з відповідачем діти будуть і надалі проживати разом з нею. При обґрунтуванні позовних вимог про стягнення аліментів позивач звернула увагу суду на ті обставини, що джерелами її доходів є допомога по безробіттю, середньомісячний розмір якої становить 1200 гривень, а також тимчасові заробітки, середньомісячний розмір яких становить 1500 гривень . Додала, що відповідач не має постійного місця роботи. Джерелами його доходів є допомога по безробіттю та тимчасові заробітки. Стверджувала, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, сплатою аліментів на користь інших осіб не обтяжений . Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином , поважних причин своєї неявки, заперечень до позовів та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав . Зважаючи на ті обставини , що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наданих позивачем доказів . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 09.10.1992 року у Кіровському відділі РАЦС міста Кіровоград Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 1021 ( свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 09.10.1992 року Кіровським відділом РАЦС м. Кіровоград Кіровоградської області ). Від сумісного проживання мають малолітніх доньок [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], від 01.12.2003 року, видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області ) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], від 13.08.2009 року, видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області ). З пояснень позивача з'ясовано, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали ті обставини, що під час сумісного проживання відповідач систематично зловживав спиртними напоями і перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчиняв сварки, застосовував відносно позивача психологічне та фізичне насильство . Вказані обставини призвели до того, що сторони повністю втратили взаємопорозуміння, а в кінцевому результаті в серпні 2014 року припинили сумісне проживання . Із вказаного вище часу сторони не підтримують будь-яких взаємовідносин і позивач не бажає їх відновлювати, на примирення не погоджується. Вказані обставини дають підставу суду зробити висновок про формальних характер шлюбу . Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача тому позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом приймаються до уваги наступні обставини справи : З довідки від 03.10.2014 року, виданої Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області з'ясовано, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні. З пояснень позивача встановлено, що джерелами її доходів є допомога по безробіттю, середньомісячний розмір якої становить 1200 гривень, а також тимчасові заробітки, середньомісячний розмір яких становить 1500 гривень . Відповідач не має постійного місця роботи. Джерелами його доходів є допомога по безробіттю та тимчасові заробітки. [PERSON] має задовільний стан здоров'я, сплатою аліментів на користь інших осіб не обтяжений . Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходяться спільні з відповідачем діти, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач зобов'язаний їх сплачувати, тому позов про стягнення аліментів слід задовольнити повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112, ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року

Outcome: approved