Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що 13.01.2013 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина за законом, а саме на 1\\5 частину квартири [ADDRESS] а м. Вінниці, яка належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло серії САЕ №137163 від 26.05.2011 року, виданого згідно з рішенням №1226 від 26.05.2001 року. Проте реєстрація права приватної власності на квартиру спадкодавцем за життя не була проведена. Позивач є спадкоємицею за законом, на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом зі спадкодавцем, син [PERSON] [PERSON] помер 26.02.2011 року, а з матірю [PERSON] спадкодавець розлучився ще у 1975 році. відмовився від спадщини. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріальної контори щодо оформлення права на спадкове майно, проте нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ на імя померлого не зареєстрований відповідно до чинного законодавства. В зв'язку з цим позивач звернулася до суду із даним позовом та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1\\5 частину квартири [ADDRESS] а м. Вінниці. В судовому засіданні позивач позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача Вінницької міської ради, в судовому засіданні при ухваленні рішення у справі поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть від 16.01.2013 року серії 1-АМ № 247203, [PERSON] помер 13.01.2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис № 167 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1994 року, серії САЕ №137163 від 26.05.2011 року, виданого згідно з рішенням №1226 від 26.05.2001 року, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS],загальна площа якої 53.5 кв.м, житлова - 34.4 кв.м, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно до свідоцтва про смерть від 26.05.2011 року серії 1-АМ № 197275, [PERSON] помер 26.02.2011 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис № 596 (а.с. 7). Позивач є донькою спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії ІАВ №013665 від 22.04.1969 року (а.с. 6). Згідно із довідкою, виданою ЖЕК №5 № 3092 від 02.07.2015 року, [PERSON] був зареєстрований у вказаній квартирі [ADDRESS] а в м. Вінниці з 1970 року до 13.01.2013 року, також у вказаній квартирі зареєстровані чотири особи: донька спадкодавця квартиронаймач [PERSON], чоловік позивача [PERSON], донька позивача [PERSON], син позивача [PERSON] (а.с. 11-13). З постанови державного нотаріуса Першої вінницької нотаріальної контори [PERSON] №2407/02-31 від 01.07.2015 року вбачається, що позивачу [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартиру [ADDRESS] а в м. Вінниці після смерті її батька [PERSON], оскільки відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на зазначену частку квартири (а.с. 10). Відповідно до відповіді Першої вінницької нотаріальної контори на ухвалу суду від 29.09.2015 року, за даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 13.01.2013 року не заводилась (а.с. 25). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved