Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з тих\~підстав,\~що [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якої відкрилася\~спадщина на\~належне їй\~майно \~земельні ділянки\~площами 3,7034\~га та\~0,2231\~га,\~які належали\~останній на\~підставі Державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~земельні ділянки.\~За життя\~ [PERSON] \~уклала заповіт\~на користь\~позивача.\~Спадщину позивач\~прийняла шляхом\~звернення до\~Сумської райдержнотконтори\~з відповідною\~заявою,\~однак оформити\~свої спадкові\~права вона\~позбавлена можливості,\~оскільки у\~Державних актах\~і у\~Свідоцтві про\~смерть існують\~розбіжності у\~написанні прізвища\~померлої,\~а також\~в самому\~заповіті,\~у посвідчу\~вальному написі\~місце та\~час його\~складання відсутні. Посилаючись на ці обставини, позивач просила визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування після померлої [PERSON] .. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в письмовій заяві позов підтримала повністю, просила слухати справу без їх участі. Представник\~відповідача Хотінської\~селищної ради Сумського району\~Сумської області в судове засідання не з`явився, від них надійшла заява, в якій вони просили справу слухати у їх відсутність, при винесенні рішення покладались на розсуд суду. Представник 3-ї особи Сумської райдержнотконтори для розгляду справи до суду не з`явився, просив справу слухати без його участі, заперечень до позову не надав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно. 30 вересня 2002 року Кіндратівською сільською радою Сумського району Сумської області на ім`я [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 673919, на земельну ділянку площею 3,7034 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5924783400:10:003:0126, розташовану на території Кіндратівської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.9). Крім того, 08 січня 2003 року Кіндратівською сільською радою Сумського району Сумської області на ім`я [PERSON] , яка проживає за вищезазначеною адресою був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 673719, на земельну ділянку площею 0,2231 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5924783400:12:002:0447, розташовану на території Кіндратівської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.8). 24 листопада 2017 року [PERSON] уклала заповіт, згідно якого вищезазначені земельні ділянки заповідала [PERSON] (а.с.10). Позивач є єдиною спадкоємицею, спадщину прийняла шляхом звернення до Сумської райдержнотконтори. Спадкова справа після померлої [PERSON] заведена Сумською райдержнотконторою 06 листопада 2020 року за заявою позивача [PERSON] (а.с.32-48). Згідно копії довідки виконкому Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 111 від 24.12.2020 року, [PERSON] до дня смерті і на день смерті проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені померлої [PERSON] у виконкомі Хотінської селищної ради посвідчувався 24.11.2016 року за реєстровим № 2-54. Раніше посвідчений заповіт від 23.11.2007 року за реєстровим № 193 у виконкомі Кіндратівської сільської ради був відмінений (а.с.13). Позивач [PERSON] є спадкоємицею за заповітом. З метою оформлення спадщини після [PERSON] позивач звернулася до Сумської районної державної нотаріальної контори, але їй було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 211/02-31 від 26.02.2021 року, в якій зазначено, що існує розбіжність написання прізвища померлої [PERSON] в правовстановлюючих документах на земельні ділянки та в свідоцтві про смерть і заповіті. Так, Державні акти на право приватної власності на землю, в яких власником земельних ділянок зазначена « [PERSON] », а згідно свідоцтва про смерть спадкодавиця - « [PERSON] ». Також в даній постанові від було зазначено, що в наданому заповіті в посвідчувальному написі місце та час його складання відсутні (а.с.10). Так, з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 59276670 від 18.05.2016 року та № 70568811 від 17.10.2016 року вбачається, що власницею земельних ділянок площами 3.7034 га та 0.2231 га являється [PERSON] (а.с.6,7). Згідно Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0.2231 га та площею 3.7034\~га,\~які розташовані\~на території\~Кіндратівської сільської\~ради Сумського\~району Сумської\~області,\~їх вартість\~становить 2091.49 грн. і 91093.68 грн. відповідно (а.с.15,16). Таким чином, належність зазначених вище земельних ділянок [PERSON] підтверджується інформацією, що містять інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що свідчить про наявність формальної технічної помилки прізвища померлої (невірно зазначена одна літера) в правовстановлюючих документах на земельні ділянки. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] мала право на земельні ділянки і на законних підставах володіла спірними земельними ділянками. Щодо відповідності форми заповіту вимогам, встановленим статтею 1247 ЦК України,суд зазначає наступне. При винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. було зазначено, що в посвідчувальному написі заповіту відсутні місце та час його складання. Проте, вказані вище зауваження не свідчать про невідповідність форми заповіту вимогам встановленим законом. Вимоги до форми заповіту встановлені статтею 1247 ЦК України. Так, відповідно до положень вказаної статті, законодавство України встановлює наступні вимоги до форми заповіту: - заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення (ч. 1 ст. 1247 ЦК України); - заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (ч. 2 ст. 1247 ЦК України); - заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу (ч. З ст. 1247 ЦК України); - заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 1247 ЦК України). Як убачається зі змісту заповіту [PERSON] від 24.11.2017 року, його складено у письмовій формі, із зазначенням часу («двадцять четвертого листопада дві тисячі сімнадцятого року») на початку заповіту та вкінці, а також вказано місце його складення («село Кіндратівна Сумського району Сумської області»), встановлено особу спадкодавця на підставі паспорта громадянина України, що відповідає вимогам статті 43 Закону України «Про нотаріат». Крім того, у заповіті в посвідчувальному написі зазначено, що заповіт було складено у приміщенні Хотінської селищної ради с. Кіндратівна Сумського району Сумської області о 9 годині 10 хвилин. Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. На підставі ст. 1251 ЦК України, заповіт було посвідчено секретарем Хотінської селищної ради с. Кіндратівка Сумського району Сумської області Хижняк Н.О. зі слів [PERSON] , дієздатність якої перевірено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, підписано посадовою особою, яка наділена відповідними повноваженнями, та засвідчено гербовою печаткою. Вимоги про внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру виконано та було сплачено державне мито. Таким чином, форма заповіту [PERSON] відповідає вимогам статті 1247 ЦК України. Згідно абз. 2 пп. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України та має відповідати наступним вимогам: 1) волевиявлення заповідача має бути вільним і відповідати його волі; 2) заповіт має бути складений особою, яка володіє необхідним обсягом цивільної дієздатності для складання заповіту; 3) заповіт має бути складено з додержанням вимог щодо його форми. Враховуючи те, що заповіт [PERSON] відповідає усім назначеним вище вимогам, з метою оформлення [PERSON] права власності на спадкове майно, існує необхідність у захисті її прав шляхом визнання права власності на вказані земельні ділянки в судовому порядку. Важливим також є те, що згідно правового висновку Верховного Суду, зазначеного у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 525/607/17 (провадження № 61-1339св17) відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту лише у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту. особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. Отже, враховуючи правовий висновок Верхового Суду, можна стверджувати, що наявність помилок, вказаних державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори у постанові від 26.02.2021 року № 211/02-31, вчинених при складанні заповіту, не спростовує презумпцію правомірності правочину, оскільки спадкодавець не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складення заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч ним підписаний, має письмову форму, посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку. Також, відсутні обставини та факти з якими закон пов`язує визнання заповіту нікчемним та які б свідчили про те, що заповіт суперечив внутрішній волі [PERSON] . Таким чином, враховуючи те, що заповіт [PERSON] містить усі реквізити, які дають можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, існують усі підстави стверджувати про те, що заповіт [PERSON] складено та посвідчено з додержанням вимог законодавства. Згідно статті 4 надалі - ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт, відповідно до ст. 1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1, ч. З ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи встановлену належність померлій [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 5924783400:10:003:0126 площею 3,7034 га та земельної ділянки кадастровий номер 5924783400:12:002:0447 площею 0,2231 га, надані їй для ведення особистого селянського господарства, а також враховуючи відповідність форми заповіту [PERSON] вимогам, встановленим статтею 1247 ЦК України, наявність у заповіті усіх реквізитів, які дають можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, - невизнані права [PERSON] на вказані земельні ділянки підлягають захисту судом шляхом визнання за нею права власності у порядку спадкування за заповітом на вказані земельні ділянки, що розташовані на території Кіндратівської сільської ради Сумського району Сумської області. \~ \~ \~ \~ Оскільки земельні ділянки площами 3,7034 га та 0,2231 га за життя належали [PERSON] , спадкоємицею після якої є позивач [PERSON] , за наведених обставин позивач має право успадкувати земельні ділянки, Державні акти на які видані на ім`я [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: approved