Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що іі мати [PERSON] з 1983 року була одружена з [PERSON]. В період шлюбу ними було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який був зареєстрований на [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцями за законом були його син [PERSON] та його дружина (її мати) [PERSON]. При цьому [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачі у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. А [PERSON] таку заяву не подавала, однак проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою. [INFO] померла [PERSON]. Під час оформлення спадщини після її смерті їй стало відомо, що [PERSON] прийняв у спадщину ? частину всього спірного житлового будинку. Вважає, що спадковим майном [PERSON] була ? частина спірного житлового будинку, оскільки він був спільною власністю подружжя, а тому його син [PERSON] повинен був успадкувати ? частину майна батька, яка складалась з ? частини спірного житлового будинку. Оскільки в свідоцтві про право на спадщину за законом від 03 серпня 2010 року невірно зазначене спадкове майно - житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], тобто невірно визначено розмір спадкового майна, то на теперішній час порушуються її права на отримання спадщини після смерті її матері. А саме, вона фактично успадкує меншу частину спадку (1/2 частину будинку), а не ту частину, що їй дійсно належить за законом (3/4 частини будинку). Просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.08.2010 р. серії ВМХ № 581458, що видано на ім'я [PERSON]. Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - ? частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що зареєстроване Генічеським БТІ за [PERSON], і яке проведено на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2010 р. серії ВМХ № 581458. Визнати за [PERSON], як за спадкоємницею майна, що залишилося після смерті матері [PERSON], право власності на ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. При обґрунтуванні своїх позовним вимог посилалися на письмові докази, що знаходяться в матеріалах цивільної справи та досліджені судом. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала. Вважає, що спадковим майном [PERSON] був весь житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. А тому нотаріусом правильно видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.08.2010 р. серії ВМХ № 581458. просить в задоволенні позову відмовити. Треті особи своїх представників в судове засідання не направляли. Надали суду заяви, просять справу розглядати без їх участі , на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що не заперечується сторонами, та підтверджується довідкою нотаріуса (а.с. 7). [PERSON] з 1983 року була одружена з [PERSON], про що свідчить штамп у паспорті [PERSON] (а.с. 9 зі звороту). В період шлюбу [PERSON] за договором купівлі-продажу від 19.11.1986 р. було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.. 33 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] як спільне майно подружжя - по ? частині кожному. А твердження представника відповідача, що оскільки будинок був зареєстрований за [PERSON], то він був єдиним власником майна - не ґрунтуються на законі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 36), та після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були його син [PERSON] та його дружина [PERSON]. А частиною 1 статті 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. При цьому, відповідно до будинкової книги, у спірному будинку на час смерті [PERSON] були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-15). Крім того, факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується штампом у паспорті [PERSON] (а.с. 9 зі звороту). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Відомостей про те, що [PERSON] відмовилась від спадщини - суду не надано. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], до якої входило ? частини житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Доказів, які б спростовували висновки суду про те, що [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала зі спадкодавцем - суду не надано. Тобто [PERSON] прийняла у спадщину ? частину спірного житлового будинку. Як визначено частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12). 02.02.2010 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 35). Та 03 серпня 2010 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВМХ № 581458 (а.с. 4), де невірно зазначене спадкове майно - житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Тоді як з врахуванням вищевикладеного, спадкове майно складалося з ? частини житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Стаття 1301 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, у разі коли буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мало права на спадкування, а також за інших підстав, установлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначається, що іншими підставами, зокрема, може бути порушення прав інших осіб у зв'язку з видачею свідоцтва про права на спадщину. Суд прийшов до висновку, що свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 серпня 2010 року, яке видано на ім'я відповідача порушуються права позивачки на отримання належної частини спадщини, що залишилася після смерті її матері, і тому таке свідоцтво повинно бути визнано недійсним. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], яка подала до нотаріуса відповідну заяву та 04.06.2010 р. у Генічеській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 255/10 (а.с. 7). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала ? частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS], а ? частину цього будинку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], то спадковим майном після смерті [PERSON] є ? частини спірного будинку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України, судові витрати, що понесені позивачкою при розгляді цієї справи, повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved