Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2014 року вирішено стягувати з відповідача 1/3 частку з усіх доходів щомісячно на утримання сина та доньки [PERSON] , однак у зв`язку із тим, що син на даний час потребує більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку із станом його здоров`я, оскільки він є інвалідом, аліменти на доньку відповідач не сплачує у зв`язку із досягненням нею повноліття. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, однак відповідач не надав відзив на позовну заяву, а вілтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дитиною сторін. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2014 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно до повноліття дітей. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Враховуючи матеріальне становище позивача та платника аліментів, який є працездатною особою, спроможний платити аліменти на утримання сина, який є інвалідом, а також з метою забезпечення сину рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що є його обов`язком, як батька, суд вважає, що позов слід задовольнити та змінити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] на 1/4 частку від його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved