Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за кожну дитину щомісяця. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 квітня 2004 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року шлюб між нею і відповідачем було розірвано. Зазначає, що матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Враховуючи вищенаведене, просила суд позов задовольнити. 25.05.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. 27.05.2018 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. 24.07.2018 недоліки позовної заяви позивачем було усунуто, так, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 3 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за кожну дитину щомісяця. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження (без виклику сторін). Ухвалою суду від 05.09.2018 призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, а саме: через публікацію на офіційному сайті Солом'янського районного суду м. Києва, так-як з 27 листопада 2014 року державним підприємством «Укрпошта» зупинені приймання та доставка поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з 30.04.2004 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у сторін є троє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 29.08.2006, серія [NUMBER] актовий запис № 1817, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 29.08.2006, серія [NUMBER], актовий запис № 1393 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 26.05.2012, серія [NUMBER] актовий запис № 1023. Встановлено, що діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Звертаючись до суду, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 3 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за кожну дитину щомісяця. З точки зору закону та викладеного вище правового обґрунтування обов'язок утримання неповнолітніх дітей лежить на кожному з батьків. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивачки та вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2018 і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, а після того - за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, та після досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, - за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На думку суду, вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей сторін. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial