Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 3\~000\~грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня предявлення цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем, який на даний час розірвано, у них народився син [PERSON], який перебуває на повному її утриманні та потребує матеріального забезпечення. При цьому відповідач допомогу на утримання їх спільної дитини майже не надає, до листопада 2017 року нерегулярно надав кошти на утримання сина, які не перевищували 500 грн., а вона була змушена телефонувати до нього та випрошувати їх. На даний час позивач не працює, крім спільного з відповідачем сина, також виховує дитину від іншого шлюбу, тож позбавлена можливості забезпечити належний рівень утримання сина [PERSON]. Ухвалою від 27.02.2018 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та розяснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Ухвалою від 27.03.2018 року задоволено клопотання відповідача про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги визнає частково не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання спільного з позивачем сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 1\~000\~грн. Вказане мотивував тим, що останнім часом його щомісячний дохід становить близько 3\~000 грн., а тому заявлений позивачем розмір аліментів, є для нього непосильним. Позивач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час проведення розгляду справи, у судове засідання не зявилась. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також, що не заперечує проти часткового задоволення її позовних вимог, відповідно до визнаної позивачем твердої грошової суми аліментів. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення розгляду справи, у судове засідання не зявився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити частково, встановивши тверду грошову суму аліментів 1\~000\~грн. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки жоден із учасників справи у судове засідання не зявився. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Станом на день подачі позову спільному сину сторін, виповнилося повних 12 років. Днем подання вказаної позовної заяви до суду є день її відправлення на адресу суду поштою, тобто 12.02.2018 року, що підтверджується інформацією про поштове відправлення №\~0209305697016. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколу № 7 до неї, Конвенцією ООН про права дитини, а також Декларацією прав дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, повязаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.\~7,\~8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Принцип № 4 Декларації прав дитини зазначає, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно з ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2018 року на даний час становить 1\~860 грн. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. Враховуючи встановлені обставини, та те, що відповідач частково визнав позовні вимоги, не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, а позивача не заперечувала проти задоволення позову в межах визнаних позивачем вимог, суд вважає доцільним присудити аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1\~000 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 12.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 07.08.2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вказане відповідає вимогам національного законодавства, не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін та їх спільних дітей. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 40 коп., від сплати якого звільнена позивач, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial