Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання договору №012-00135581-Ф/13-DEP про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та розрахункове обслуговування 26 вересня 2013 року, розірвання договору про відкриття поточного депозитного рахунку вкладника №262052733601 відкритого в ПАТ «Міський комерційний банк», стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 10724,33 євро. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами були укладені договори №2630/72/133217 «Ваш мультивалютний» (з виплатою відсотків щомісячно) від 26 вересня 2013 року, №2630/72/118244 «Ваш накопичувальний» від 17.05.2013 року, № 2630/72/172748 Сонячний Етюд (з виплатою відсотків щомісячно) від 10 квітня 2014 року, №2630/72/118242 «Ваш накопичувальний» від 17.05.2013 року. Позивач свої зобов'язання за договорами виконала належним чином, в той час як відповідач грошові кошти позивачу не повернув. 21.11.2014 року у ПАТ «Міський комерційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, станом на день введення якої сума коштів, яку банк повинен був повернути позивачу становила: за договором №2630/72/133217 «Ваш мультивалютний» (з виплатою відсотків щомісячно) від 26 вересня 2013 року: 15000 євро сума вкладу, 500 євро проценти, а загалом 15500 євро, що з врахуванням курсу НБУ становило 294399,50 грн., за договором №2630/72/118244 «Ваш накопичувальний» від 17.05.2013 року: 500 доларів США сума вкладу, 40 доларів США проценти, а загалом 540 доларів США, що з врахуванням курсу НБУ становило 8151,84 грн., за договором № 2630/72/172748 Сонячний Етюд (з виплатою відсотків щомісячно) від 10 квітня 2014 року: 5000 доларів США сума вкладу, 143 долари США проценти, а загалом 5143 доларів США, що з врахуванням курсу НБУ становило 77638,72 грн. за договором №2630/72/118242 «Ваш накопичувальний» від 17.05.2013 року: 19000 грн. сума вкладу, 3888,78 грн. проценти, а загалом 22888,78 грн. Загальна сума грошових коштів станом на 21.11.2014 року за всіма вкладами становила: 294 399,5 грн. + 8 151, 84 грн. + 77 638, 72 грн. + 22 888, 78 грн. = 403 078, 84 грн. 20 лютого 2015 року [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було виплачено відшкодування грошових коштів за вкладами, у розмірі: 27 711,75 грн. + 22 899,32 грн. + 85 863, 81 грн. + 63 525, 12 грн. = 200 000 грн. Невідшкодованими залишилися грошові кошти у сумі - 203 078,84 грн., що згідно офіційним курсом євро до гривні станом на 21.11.2014 року становить 10724,33 євро. Оскільки відповідач не здійснив виплату вкладу та нарахованих процентів, позивач просить розірвати договір №012-00135581-Ф/13-DEP про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та розрахункове обслуговування 26 вересня 2013 року та договір про відкриття поточного депозитного рахунку вкладника №262052733601 відкритого в ПАТ «Міський комерційний банк», а також стягнути з відповідача невідшкодовані грошові кошти в сумі 10724,33 євро. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, скерував на адресу суду письмові заперечення та розгляд справи просить проводити за його відсутності. При цьому, просить в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що постановою Правління Національного Банку України №187 від 19.03.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк» та прийнято рішення про ліквідацію останнього. 25.02.2015 року позивачем отримано суму гарантовану державою у розмірі 200000 грн., а станом на 24.06.2015р. згідно з виписками по рахунках у позивача розміщені кошти на рахунку №2620/45/198464 в розмірі 11654,04 євро. Уповноважена особа [PERSON] на ліквідацію визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією [PERSON]. А отже формування реєстру буде завершено 24.06.2015 року, після чого відбуватиметься погашення заборгованості перед вкладниками. Вважає, що вимога позивача про стягнення коштів суперечить ст.ст.45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з позовної заяви (а.с.11) на рахунку позивача на даний час знаходяться невиплачені їй грошві кошти в сумі 10724,33 євро, а як вбачається з заперечень відповідача (а.с.144-145) станом на 24.06.2015р. у позивача розміщені кошти на особовому рахунку 262052733601 у розмірі 11654,04 євро, що підтверджується випискою по угоді (а.с.154). Відповідно до ч.1 ст.1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно з ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Таким чином, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, допускається у випадках передбачених законом. Так, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п.п.2, 7, 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» недоступність вкладів - неможливість отримання вкладником під час виведення неплатоспроможного банку з ринку вкладу, включаючи відсотки за ним, протягом семи робочих днів з дня закінчення строку дії договору (або з дня запровадження тимчасової адміністрації, якщо договір закінчився до цієї дати) або з дня вимоги (за вкладами на вимогу, за поточними чи картковими рахунками), здійсненої протягом дії тимчасової адміністрації; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується [PERSON] стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Судом встановлено, що постановою Правління Національного Банку України №732 від 20.11.2014 року ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою Правління Національного Банку України №187 від 19.03.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк» та прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк». Звертаючись до суду із позовними вимогами про розірвання договору №012-00135581-Ф/13-DEP про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та розрахункове обслуговування 26 вересня 2013 року, розірвання договору про відкриття поточного депозитного рахунку вкладника №262052733601 відкритого в ПАТ «Міський комерційний банк», [PERSON] посилається на невиконання відповідачем вимоги щодо виплати позивачу вкладу та нарахованих процентів, разом з тим всупереч вимогам ст.60 ЦПК України належних доказів звернення до відповідача із вказаними вимогами суду не представила. Наявні в матеріалах справи копії заяв позивача про повернення їй грошових коштів (а.с.50, 51) не містять відміток про отримання відповідачем вказаних заяв, а тому без наявності інших доказів не можуть слугувати підставою для розірвання договорів. Відповідно до вимог ст.ст.36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » з часу прийняття рішення про введення в ПАТ «Міський комерційний банк» тимчасової адміністрації вимоги позивача, який є вкладником банку, про стягнення коштів не можуть бути задоволенні, а з початком ліквідаційної процедури ПАТ «Міський комерційний банк» не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі й щодо [PERSON] При цьому, ні запровадження тимчасової адміністрації, ні початок процедури ліквідації банку не звільняє останнього від виконання своїх зобов'язань у договірних відносинах з позивачем, та не може порушувати вимоги ст.41 Конституції України, згідно з якою право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також ч.1 ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Разом з тим, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження не позбавляють позивача права власності на належні їй кошти, а лише закріплюють спеціальний порядок регулювання відносин між сторонами, з тим, щоб зокрема, не порушити порядок задоволення вимог інших кредиторів банку. Так, відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи [PERSON] кредитори мають право заявити уповноваженій особі [PERSON] про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої [PERSON] суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до п.3 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа [PERSON] складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів [PERSON], а відповідно до п.4 складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Відповідно до ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа [PERSON] припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої [PERSON] суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа [PERSON] здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи [PERSON], та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами [PERSON]. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією [PERSON]. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа [PERSON] сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті [PERSON], неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці. Уповноважена особа [PERSON] не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією [PERSON] вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Відповідно до п.4 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою [PERSON] на задоволення вимог вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену [PERSON], у четверту чергу. Сторонами визнано, що позивачу [PERSON] виплачено грошові кошти в сумі 200000 грн., таким чином предметом спору є грошові кошти, що перевищують суму, виплачену позивачу [PERSON] та порядок виплати таких визначено вищевказаними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Разом з тим, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивачем не подано доказів звернення позивача із заявою про повернення залишку суми неповернутих коштів, акцепту чи відхилення вимог позивача ліквідатором банку. Долучена представником позивача відповідь №13.4/7612 на звернення останньої до відповідача (а.с.158), вказаних обставин також не підтверджує, а самого звернення позивачем суду не представлено. За таких обставин, оскільки частиною 4 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено вирішення у судовому порядку будь-яких спорів саме щодо акцептування вимог кредиторів, відсутність такої кредиторської вимоги з боку позивача, заявленої ліквідатору у визначених законом порядку та строки, унеможливлює захист прав позивача в судовому порядку та є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed