Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачапро стягнення нарахованої, але не сплаченої заробітної плати, посилаючись на таке. В період з 04.03.2013 року по 19.06.2019 рік вона працювала в Казенному підприємстві «Південукргеологія» на посаді технік з обліку. Під час роботи, їй нараховувалась заробітна плата, але виплачувалась не в повному обсязі. Позивач звільнилась з КП «Південукргеологія» 20.06.2019 року за власним бажанням. Відповідно до довідки Казенного підприємства «Південукргеологія» №01/12-627 від 13 жовтня 2020 року заборгованість по заробітній платі перед нею станом на 12 жовтня 2020 року складає 8278 грн. 88 коп. У зв`язку з зазначеним, позивач просить стягнути з Казенного підприємства «Південукргеологія» Державної служби Геології та надр України на її користь нараховану, але не сплачену заробітну плату в сумі 8279 грн. 88 коп. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у визначений судом строк надав відзив на позовну заяву. Так, у відзиві відповідачем визнано, що за період роботи позивача на підприємстві з березня 2013 року по липень 2019 року загальна заборгованість по заробітній пласті склала 8278 грн. 88 коп., що підтверджується довідкою № 01/12-627 від 13.10.2020 року. Дана заборгованість виникла через тяжке фінансове становища підприємства, оскільки ще в 2018 році здійснювалося несвоєчасне фінансування з бюджету, зменшилися обсяги фінансування геологорозвідувальних робіт за державним замовленням, знизився попит на ринку геологічних послуг, з 15.08.2018 року арештовані рахунки підприємства. Внаслідок чого, працівники підприємства отримують заробітку плату у порядку черговості через виконавчу службу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що в період з 04.03.2013 року по 19.06.2019 рік позивач [PERSON] працювала в Казенному підприємстві «Південукргеологія» на посаді технік з обліку, що підтверджується копію трудової книжки, виданої 24 квітня 1968 року. Наказом № 65-к від 19.06.2019 року [PERSON] звільнено з роботи 19.06.2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України. Згідно довідки Казенного підприємства «Південукргеологія» №01/12-627 від 13 жовтня 2020 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 12 жовтня 2020 року складає 8278 грн. 88 коп. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, закріплений і в ч. 2 ст. 12 ЦПК України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні встановлено, що під час знаходження позивача [PERSON] у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата, яка станом на 12 жовтня 2020 року складає 8278 грн. 88 коп. (а.с. 8). Підтвердженням факту існування заборгованості Казенного підприємства «Південукргеологія» перед [PERSON] та її розмір на день звільнення є довідка Казенного підприємства «Південукргеологія» за №01/12-627 від 13 жовтня 2020 року. Враховуючи наявність заборгованості Казенного підприємства «Південукргеологія» перед [PERSON] , яка станом на 12 жовтня 2020 року становить 8278 грн. 88 коп., суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але невиплаченої заробітної плати ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved