Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання матері дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, так як доглядає дитину, джерел доходу не має. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з чим просить стягнути аліменти з відповідача на її користь в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2018 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила та просила стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач, позовні вимоги визнав частково, а саме погодився сплачувати кошти але в меншому розмірі чим просить позивач, він офіційно не працює, інших утриманців немає, проживає з батьками. В судових дебатах зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що 15.10.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 320. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір»ю, що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області від 20.12.2017 року № 992. Також, судом встановлено, що Відповідач проживає окремо. Позивач самостійно несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення її життєдіяльності. Позивач [PERSON] не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує лише соціальну допомогу. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, інших утриманців немає, проживає у своїх батьків. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За змістом вказаної норми, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, тобто не має постійного, стабільного заробітку (доходу), з якого було б можливо відраховувати аліменти у частковому співвідношенні, що підтверджується офіційними доказами. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1000 грн., позивач зазначила, що вона власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, проте їй самій важко матеріально утримувати доньку, так як вона ніде не працює оскільки перебуває у відпусці по догляду за дитиною, відповідач має працездатний вік та може надавати таку допомогу. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 Закону україни «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з з 01.01.2018 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років складає 1492 грн. з послідуючим зростанням. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з послідуючим зростанням. Мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні з послідуючим зростанням. Згідно ст. 128 КЗпПУ відрахування із заробітної плати робітника допускається в розмірі 50 відсотків, а при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей 70 відсотків. За таких обставин, суд вважає, що підлягає до задоволення вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн., до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 640,00 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved