Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та про визнання права забудовника на будинок в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.12.1990 рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської Ради народних депутатів №480 батькові її чоловіка [PERSON] - [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . Не завершивши будівництво, 11.01.1997 [PERSON] подарував своєму синові [PERSON] зазначений жилий будинок, відсоток готовності якого становив 73%. За життя чоловік позивача добудував за вказаною вище адресою житловий будинок, однак не встиг прийняти його в експлуатацію та отримати правовстановлюючі документи про належність йому будинку, оскільки помер [INFO] . Після відкриття спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки було встановлено, що спадкодавець за життя побудував вказаний будинок, але не прийняв його в експлуатацію і не отримав документ, який посвідчує право власності. Відповідач [PERSON] , яка є їх донькою, відмовилася від своєї частки у спадщині, а тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину. Таким чином, позивач вимушена звернутися до суду з вимогою про визнання права забудовника на будинок в порядку спадкування за законом. Крім того, у договорі дарування зазначеного вище житлового будинку від 11.01.1997, неправильно зазначене прізвище обдаровуваного (померлого чоловіка позивача) і замість правильного « [PERSON] , він виданий на ім`я [PERSON] . При цьому, згідно зі свідоцтвом про смерть прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця є « [PERSON] . Чому саме у вказаному договорі дарування від 11.01.1997 було зазначено прізвище померлого « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » позивачу не відомо, однак вважає, що різниця у написані його прізвища є наслідком довільного перекладу прізвища з російської мови, якою раніше були складені усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову, з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР на власний розсуд довільно здійснювали переклад, заповнювали та видавали документи українською мовою. Виправити зазначену помилку в позасудовий спосіб не вбачається можливим, оскільки дарувальник та обдаровуваний померли, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності зазначеного правовстановлюючого документа. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Судові витрати просила віднести на свій рахунок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до якої позов визнала повністю, не заперечувала щодо його задоволення. Представник відповідача Знам`янської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої вирішення питання залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.1990 рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської Ради народних депутатів №480 «Про присадибні земельні ділянки та індивідуальне житлове будівництво» [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 600,0 кв.м., наділеній колгоспом « Путь Ильича », по [ADDRESS] . На виконання зазначеного дозволу Управління головного архітектора міста виконавчого комітету Знам`янської міської Ради народних депутатів виготовило будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] в [ADDRESS] , а 26.12.1990 інженер-інспектор державного архітектурно-будівельного контролю Знам`янського міськвиконкому видав дозвіл на індивідуальне будівництво житлового будинку за вказаною вище адресою. 11.01.1997 [PERSON] подарував [PERSON] незакінчений будівництвом жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці мірою 600,0 кв.м. Відсоток готовності подарованого незакінченого будівництвом жилого будинку становив 73%, що підтверджується договором дарування від 11.01.1997, посвідченим державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. 11.01.1997 за р.№33. Відповідно до інформаційної довідки Знам`янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 10.02.2020 №621, станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (який помер [INFO] ) на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. 11.01.1997 за р.№33 в цілому на незакінчений будівництвом житловий будинок (відсоток готовності - 73%). Станом на 10.02.2020 будинок закінчений будівництвом, але не прийнятий в експлуатацію. Загальна площа - 219,10 кв.м. (з вбудованим гаражем), житлова площа - 113,70 кв.м. Нерухоме майно складається з: житлового будинку - А з вбудованим гаражем, господарсько-побутові будівлі та споруди: погріб - Пд, огорожа - N. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м.Знам`янка Кіровоградської області, про що 11.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис №117. Позивач є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від даного шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (відповідач у справі), про що свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки квартального комітету №3 м.Знам`янка Кіровоградської області №93 від 10.10.2020 [PERSON] з 1975 року і до дня смерті [INFO] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] , яка за зазначеною адресою проживала, але зареєстрованою не була. Також за вказананою адресою була зареєстрована їх донька [PERSON] , однак у даному будинку не проживала. Крім дружини та доньки померлого на день його смерті за даною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . 17.05.2016 після смерті [PERSON] державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. заведена спадкова справа №70-2016р., заява про прийняття спадщини 17.05.2016 надійшла від позивача, яка є дружиною спадкодавця. Донькою спадкодавця [PERSON] (відповідач у справі) 22.07.2016 подано заяву про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого. Постановою нотаріуса №414/02-14 від 16.09.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки було встановлено, що померлий за життя побудував вказаний будинок, але не прийняв його в експлуатацію і не отримав документ, який посвідчує право власності. Таким чином, позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви нотаріусу про прийняття спадщини, однак відсутність документів, які могли б підтвердити право власності та належність майна спадкодавцеві, а також відсутність державної реєстрації права власності на вказане майно за спадкодавцем є перешкодою у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, наведеними в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Крім того, в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 роз`яснено: якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Якщо будівництво об`єкта нерухомого майна здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі ст.1216 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №347/2273/17 від 09.06.2020. Таким чином, після смерті чоловіка позивача [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому права та обов`язки, як забудовника житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , готовністю 73%. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно з ч.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови нотаріуса №414/02-14 від 16.09.2020 позивач не може прийняти спадщину у вигляді нерухомого майна у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Згідно зі ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). За змістом ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Тому права й обов`язки спадкодавця як забудовника незавершеного будівництва є майновими і включаються до майна в розумінні ч.1 ст.190 ЦК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначив наступне: «За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини». З огляду на викладене та враховуючи, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, будівництво будинку здійснювалося згідно із законом на підставі дозвільних документів, при цьому позивач, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка та прийняла спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви нотаріусу про прийняття спадщини, у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину з причин відсутності державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права забудовника в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Разом з цим, право власності на об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виникло за померлим [PERSON] на підставі договору дарування від 11.01.1997, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. 11.01.1997 за р.№33. Вирішуючи питання про встановлення факту належності померлому зазначеного договору дарування, суд приходить до наступного висновку. Як вже встановлено судом, на підставі вказаного вище договору дарування 11.01.1997 [PERSON] подарував [PERSON] незакінчений будівництвом жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці мірою 600,0 кв.м. Відсоток готовності подарованого незакінченого будівництвом жилого будинку становив 73%. При цьому, згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця є [PERSON] . Тобто, у вказаних документах, зокрема у правовстановлюючому (договорі) та у свідоцтві про смерть є розбіжності у прізвищі спадкодавця. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: паспортом громадянина України серії [NUMBER] , карткою про присвоєння ідентифікаційного номера від 20.06.2008, пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування №1773409539, посвідченням «ветеран праці» серії [NUMBER] , договором довічного утримання (догляду) від 16.04.2005 та заповітом від 16.04.2005, прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця є [PERSON] . Неспівпадіння прізвища померлого в офіційних документах зумовлене неточним перекладом з російської мови, виправити зазначену помилку в позасудовий спосіб не вбачається можливим, оскільки дарувальник та обдаровуваний померли. З огляду на викладене та враховуючи, що встановлення даного факту породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право та надає позивачу можливість реалізувати своє право на оформлення спадщини, так як підтверджує виникнення права власності в порядку спадкування на вищевказану нерухомість, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, а тому суд вважає встановленим факт належності померлому [PERSON] договору дарування від 11.01.1997.

Outcome: approved