Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що їй належить квартира [ADDRESS] . В середині червня 2016 року мешканці квартири [ADDRESS] почали проводити ремонт. Внаслідок ремонту у квартирі відповідача 12 жовтня 2018 року відбулось залиття її квартири. Також ремонт проводився у нічний час, чим порушувався її нічний спокій, на її зауваження не реагували, нею викликалась поліція неодноразово. Діями відповідача заподіяно їй моральну шкоду. Просить визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача на її користь 100000,00 грн. майнової та моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач зазначила, що просить стягнути з відповідача на її користь 57000,00 грн., однак не змогла пояснити вказаний нею розмір моральної шкоди. Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, позов заперечила у повному обсязі, пояснила, що нею проводились ремонті роботи у квартирі [ADDRESS] у час, дозволений законодавством та нею не було здійснено залиття квартири позивача. Також, позивачем не надано жодних доказів, що нею порушено будь-які її права, вважає позов необґрунтованим, просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] , квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] . У відповідності до акту ЛКП «Скнилівок» від 17 жовтня 2018 року у квартирі [ADDRESS] відбулося залиття з квартири [ADDRESS] внаслідок протікання крана на рушникосушці. Згідно п. 3.3.1. Інструкції з діловодства у Львівській міській раді та її виконавчих органах, установах, організаціях, комунальних підприємствах, затвердженої рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 21 січня 2011 року №35, реєстрація документа - це фіксування факту створення або надходження документу через проставлення на ньому умовного позначення - реєстраційного індексу з подальшим записом у реєстрах (реєстраційних картках) необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням та оперативним використанням наявної у документах інформації. У переліку документів, що не підлягають реєстрації, наведеному у додатку 5 вищевказаної інструкції, акти, складені комунальним підприємством не зазначаються. Враховуючи наведене, суд не бере до уваги вказаний акт, оскільки на даному акті відсутні будь-які відмітки про належну його реєстрацію, а відтак не можливо встановити його походження, чи такий акт винесений уповноваженими на це особами та належність фіксування інформації, викладеної у такому акті. Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Однак, судом не встановлено наявність моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між нанесенням моральної шкоди та діями відповідача і вину останньої в її заподіянні. Крім того, позивачем не доведено фактів заподіяння їй моральних страждань та порушення нормальних життєвих зв`язків через будь-які дії відповідача [PERSON] і за яких обставин чи якими саме діями вони заподіяні, оскільки в судовому засіданні не встановлено протиправність діянь відповідача, якими могла бути завдана позивачу моральна шкода, а відтак у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Суд не бере до уваги покликання позивача на виклики поліції нею, оскільки згідно листа Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області від 16 вересня 2019 року зафіксовано звернення позивача [PERSON] з приводу порушенні тиші сусідами з квартири [ADDRESS] , однак таким не зафіксовано факт здійснення правопорушення відповідачем. Крім того, позивачем всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо здійснення відповідачем ремонтних робіт у нічний час, а також заподіяння діями відповідача їй майнової шкоди. Окрім цього, позивачем не надано суду жодних розрахунків майнової шкоди, заподіяної відповілачем [PERSON] , яким чином розраховувалась позивачем така шкода, не вказано суму майнової та моральної шкоди. Також, суд не бере до уваги надану позивачем виписку з карти стаціонарного хворого від 09 листопада 2018 року, оскільки позивачем не надано жодних доказів, що таке лікування вона проходила саме у зв`язку із діями відповідача [PERSON] . Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що розподіл судових витрат проводити не слід.

Outcome: dismissed