Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 23 жовтня 2006 року помер [PERSON] з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкодавець за життя алишив заповіт, яким заповідав все своє майно своїй дружині позивачу по справі. Після звернення до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно спадкодавця, їй було видано свідоцтво про право на спадщину на частину майна, а саме житловий будинок, земельну ділянку та грошові вклади. Разом з тим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити так, як на даний час, позивачка не має можливості, будь-яким іншим способом визнати за нею право на спадкове майно, окрім, як визнання цього права в порядку спадкування за рішенням суду. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи, повідомлений належним чином, надав письмову заяву де проти позову не заперечує та просить справу слухати у його відсутність. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 23 жовтня 2006 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області від 23.10.2006 року. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якого, уввійшов житловий будинок №26 з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Шевченка в с.Томашівка Фастівського району Київської області, що належав померлому на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданого 28 липня 1987 року Томашівською сільською радою, земельна ділянка площею 0,7802 гектара у межах згідно з планом, що розташована по вул.Шевченка, 26 в с.Томашівка Фастівського району Київської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №110345 виданого Томашівською сільською радою Фастівського району Київської області від 02 серпня 2004 року та земельна ділянка площею 2,4648 га розташована масив-земельні частки (пай), діл.15 Томашівська сільська рада, Фастівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ №078944 виданого Фастівською райдержадміністрацією 18 березня 2004 року, грошові вклади. Спадкодавець залишив заповіт від 23 вересня 2004 року, посвідчений [PERSON], секретарем виконавчого комітету Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області і зареєстрований в реєстрі за №28/14, яким померлий заповідав своє майно [PERSON] Іванівні- позивачу по справі. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач звернулася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Крім позивача до нотаріальної контори звернулися з заявами про прийняття спадщини і діти померлого [PERSON]. Дізнавшись про існування заповіту ними було подано позов до суду про визнання правочину (заповіту) недійсним. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2009 року в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2009 року апеляційну скаргу відхилено, а вказане рішення залишено без змін. Ухвалою судді Верховного Суду України від 22 лютого 2010 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за відсутністю в скарзі доводів, які дають підстави вважати, про те, що судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, а викладені у скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Після даного рішення державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було видано [PERSON] свідоцтво про право на спаадщину за заповітом від 18.06.2009 року на житловий будинок, земельну ділянку та грошові вклади. Разом з тим, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 24648 га розташована масив-земельні частки (пай), діл.15 Томашівська сільська рада, Фастівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в звязку з відсутністю у позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку. Державний акт було втрачено. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обгрунтованою. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з [PERSON] з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки наданого Управлінням Держкомзему у Фастівському районі Київської області №266 від 09.03.2009 року складений на підставіДержавного акту на право власності на земельну ділянку зареєстрованого за №01.04.026.00508 від 18.03.2004 року серія КВ №078944, який виданий згідно розпорядження райдержадміністрації від 25.02.2004 року №107 землевласником є [PERSON] земельна ділянка площею 2,4648 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved