Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області, в якому просить встановити факт родинних відносин між та [PERSON], померлою [INFO], як між донькою та матір'ю, та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог пояснила, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON], Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який належав їй на підставі Свідоцтва про право особистої власності від 26.03.1993 року виданого виконавчим комітетом Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого Чугуївським БТІ 30.03.1993 року. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] була її донька -[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим повторно 17.10.1953 року Бюром запису актів громадянського стану Печенізького району Харківської області. До нотаріальної контори [PERSON] не зверталася, спадщину вона прийняла фактично так як доглядала свою матір до часу смерті, здійснила її поховання, та прийняла все її майно у користування, про що свідчить довідка виконавчого комітету Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області № 235 від 28.02.2001 року. [PERSON] померла [INFO], свідоцтво про смерть [NUMBER], ніякого розпорядження на випадок своєї смерті не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який вона фактично прийняла після смерті своєї матері [PERSON] померлої [INFO], але не оформила у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове за сідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 19). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій проти позовних вимог не заперечує та просить суд слухати справу у його відсутність (а.с. 20). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Леб'язькою сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 36 - [INFO] померла - [PERSON] (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який належав їй на підставі Свідоцтва про право особистої власності від 26.03.1993 року виданого виконавчим комітетом Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого Чугуївським БТІ 30.03.1993 року (а.с. 11). Ніхто після її смерті до нотаріальної контори для оформлення спадщини не звернувся. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] була її донька -[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим повторно 17.10.1953 року Бюром запису актів громадянського стану Печенізького району Харківської області (а.с. 8). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року - для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] фактично прийняла спадщину, так як вступила в управління і володіння спадковим майном - на момент відкриття спадщини проживала разом з матір'ю в спадковому будинку, прийняла до управління та користування її речі, крім того, вона не заявляла про відмову від спадщини, про що свідчить довідка виконавчого комітету Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області № 235 від 28.02.2001 року (а.с. 13). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції - [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10), ніякого розпорядження на випадок своєї смерті не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який [PERSON] фактично прийняла після смерті своєї матері [PERSON] Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно п. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем першої черги як її донька, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 10.03.1962 року бюро ЗАГС Комінтернівського району м. Харкова (а.с.7), інших родичів не має. При оформленні документів з'ясувалося, що прізвища позивача та її померлої матері мають відмінності, її прізвище записано українською мовою у паспорті як «[PERSON]» і у свідоцтві про народження російською мовою як «[PERSON]», а прізвище померлої матері у свідоцтві про смерть записано як «[PERSON]», у зв'язку з чим позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статей 3 та 15 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин. Відповідно до положення ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N5 від 31.03.95, на підставі п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд може встановити факт родинних відносин. Встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, так як це необхідно їй для оформлення та юридичного закріплення права власності на спадкове майно. До теперішнього часу у встановленому законом порядку спадщину ніхто не оформив. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Отже, позивач після смерті [PERSON] має право на спадкування у п'яту чергу, як її онука, що передбачено та відповідає вимогам ст. 1265 ЦК України - у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінивши наявні докази, прийнявши визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Outcome: approved