Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка складалася з 39/100 частин житлового будинку № 6 по вулиці Саєнка у м. Житомирі та визнати за нею в порядку спадкування право власності на 117/400 частин вказаного будинку. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що її батько [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], яка померла 27.09.2010 року та за час спільного проживання добудував частину будинку № 6 по вул. Саєнка, чим збільшив розмір спільного майна. На момент смерті [PERSON] їй на праві власності належало 39/100 частин вказаного будинку. Після смерті [PERSON] батько позивачки [PERSON] фактично прийняв спадщину та вступив у володіння усім майном. 20 березня 2011 р. [PERSON] помер і після його смерті позивачка отримала право на спадкування частини майна, яке належало її батьку. Під час звернення до нотаріуса позивачці стало відомо, що на частину будинку [PERSON] було складено заповіт, яким вона заповіла усе своє майно [PERSON] В звязку з цим у 2011 році вона звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на частину будинку у порядку спадкування після смерті свого батька. Рішенням суду за нею було визнано право власності на 1/4 від 39/100 частин будинку № 6 по вул. Саєнка у м. Житомирі, які належали [PERSON] Позивачка зазначила, що з матеріалів цивільної справи № 2-1017/12 їй стало відомо, що відповідач [PERSON] подав заяву про прийняття спдащини згідно заповіту після смерті своєї матері [PERSON] і його представником одночасно були подані до заяви копія рішення суду держави Ізраїль від 29.11.2010 р. згідно з яким [PERSON] визнано недієздатним і йому призначено опікуна, у звязку з цим вважає, що відповідач, будучи недієздатним, не прийняв спадщину, оскільки заву про прийняття спадщини повинен подавати опікун недієздатної особи. Будучи співвласником будинку та спадкоємцем, яка фактино проживає у будинку, володіє ним та утримує, [PERSON] просить визнати відповідача таким, що не прийняв спадщину та визнати за нею право власності у порядку спадкування на 117/400 частин будинку № 6 по вулиці Саєнка, оскільки права на цю частину до теперішнього часу ніким не оформлені. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав і просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України. Третя особа [PERSON] та його представник в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 27 вересня 2010 року померла [PERSON], яка була власницею 39/100 частин будинку № 6 по вулиці Саєнка у м. Житомирі. Спадкоємцем після її смерті залишився чоловік [PERSON], який вступив у володіння будинком, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки помер 20.03.2011 року. Спадкоємцем [PERSON] є його донька [PERSON], яка у 2011 році звернулась з заявою про прийняття спадщини, проте не змогла її отримати у звязку з наявністю заповіту, складеного [PERSON] на імя сина [PERSON] Будучи спадкоємцем чоловіка [PERSON], [PERSON] у 2011 році звернулась до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування після смерті батька права власності на 1/4 частину будинку № 6 по вул. Саєнка. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16.07.2012 р. за позивачкою було визнано право власності на 1/4 від 39/100 частин будинку № 6 по вул. Саєнка у місті Житомирі, які належади [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином суд не піддає сумніву право позивачки на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], оскільки ці обставини вже встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, а отже не підлягають повторному доказуванню та встаноленню. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] 08 лютого 2011 року подав заяву про прийняття спдащини після смерті своєї матері [PERSON] Заява була подана представником відповідача [PERSON], про що свідчать матеріали спадкової справи, які оглядались судом. Представником відповідача також були подані до заяви завірена копія рішення (указу) суду із сімейних справ міста Беер-Шеви держави Ізраїль від 29.11.2010 р. згідно з яким [PERSON] визнано недієздатним і йому призначено опікуна [PERSON]. 22.08.2011 р. недієздатним [PERSON] була видана довіреність його дружині [PERSON] на ведення спадкової справи. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Заяву про прийняття спадщини від імені недієздатної особи подає опікун. Встановлено, що відповідач [PERSON] не подавав особисто заяви про прийняття спдащини. [PERSON], як опікун відповідача, також не подавала заяви про прийняття спдащини в інтересах [PERSON] Таким чином суд вважає, що відповідачем не дотримано вимог ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦКУ якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З урахуванням недійсності заяви [PERSON] про прийняття спадщини через його недієздатність та відсутності заяви опікуна, відповідач є таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] В контексті ст. ст. 1269, 1272 ЦК України визнання відповідача таким, що не прийняв спадщину в судовому порядку не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦКУ якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] ні відповідач, ні його опікун не вчинили жодних дій з оформлення права на спадщину на частину спірного будинку. Позивачка добросовісно володіє усією частиною будинку, яка належала [PERSON], в т. ч. 117/400 частинами, які до теперішнього часу належать на праві власності померлій спадкодавиці, несе витрати з утримання спадкового майна і фактично користується ним у повному обсязі. [PERSON] є спадкоємцем чоловіка [PERSON], а отже має право на спадкування частини будинку, яка належала її померлій мачусі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповдіно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial