Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 21 травня 1994 року та зареєстрованого виконавчим комітетом Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області, актовий запис номер 5. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, подружніх стосунків не підтримують, проживають останній рік окремо, спільного господарства не ведуть, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Позов надійшов до суду 5 жовтня 2020 року. Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання. В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів викладених в ньому, просила розірвати шлюб. Відповідач в судові засідання 25 листопада 2020 року та 1 грудня 2020 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст.\~223,\~ ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач не заперечила. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. \~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 3 липня 2020 року шлюб між сторонами було зареєстровано 21 травня 1994 року, про що складено відповідний актовий запис за номером 5. Шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області. Стаття 51\~Конституції України визначає, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~\~\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач вважає за неможливе примирення з відповідачем, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача у справі та після розірвання шлюбу не будуть порушенні особисті права сторін у справі. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, поясненнями позивача. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 840,8 гривень судового збору.

Outcome: approved