Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачі 05.11.2013 року звернулись з позовною заявою, в якій просили стягнути з відповідачки на їх користь матеріальну шкоду, завданих залиттям квартири, в сумі 12853,50 грн. та судові витрати у розмірі 229,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилались на те, що вони разом 3-ю особою [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. 21.12.2012 року в квартирі сталося залиття, у зв'язку з чим позивачам було дано значної матеріальної шкоду. Згідно з актом №225 від 25.01.2013 року, затвердженим головним інженером КП «Чоколівське», встановлено, що залиття квартири позивачів виникло з вище розташованої квартири [NUMBER] внаслідок недбалого відношення мешканців квартири до сантехнічного обладнання. З метою визначення матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, позивачами було залучено спеціалістів компанії ТОВ «Агентство Експертної Оцінки», відповідно до висновку про яких вартість проведення відновлювального ремонту квартири [NUMBER] після її залиття 21.12.2012 року була оцінена в 17138 грн. Приймаючи до уваги те, що позивачам належить лише ? частини квартири, просили про відшкодування 75% загальної вартості нанесеної шкоди. Також позивачі стверджували, що випадки залиття їх квартири носять непоодинокий характер. Так, в судове засідання позивачі 16.01.2014 року надали заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просили стягнути з відповідачки на їх користь матеріальну шкоду в розмірі 14 220 грн., витрати на проведення експертиз у розмірі 1600 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн. Посилались, що 24.11.2013 року сталося повторне залиття, про що було складено акт від 06.12.2013 року, затверджений головним інженером КП «Чоколівське», яким було встановлено, що залиття 24.11.2013 року відбулося з вище розташованої квартири № 81, яка належить відповідачці. За висновком ТОВ «Агенство Експертної оцінки», яке проводило оцінку вартості проведення відновлюваного ремонту квартири [NUMBER] після залиття 24.11.2013 року, розташованої за адресою: [ADDRESS], вартість відновлюваного ремонту склала 1367 грн. Вартість проведення кожної експертизи становила по 800 грн. В судому засіданні позивачі вимоги підтримали та вказували, що намагались владнати ситуацію, що склалась,з відповідачкою мирним шляхом та неодноразово звертались до неї з проханням відшкодувати вартість ремонту, однак відповідачка жодним чином не відреагувала на це, чим істотно порушила права та законні інтереси позивачів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, пояснень не надав. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти вимог позивачів заперечували, вважаючи їх безпідставними та недоведеними за відсутні: належно-допустимих доказів в розумінні ст. 58, 59 ЦПК України, причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачки та збитками, які, нібито, заподіяні позивачами, вини відповідачки; у зв'язку з чим просили відмовити в їх задоволенні. Відповідачка наполягала на тому, що близько 8 год. 22.12.2012 року була вже в квартирі позивачів та пропонувала шляхи вирішення даної проблеми, а саме викликати спеціалістів КП «Чоколівське» для встановлення причини залиття, адже своєї вини в залитті квартири не вбачала і не вбачає, оскільки в її квартирі № 81, що знаходиться в м. Києві по вул. Мартиросяна 2/6, сантехнічне обладнання знаходилось в справному стані, правила експлуатації не порушувалися. Однак позивачі відмовилися, посилаючись на те, що ситуацію будуть вирішувати згодом. Також відповідачка та її представник звертали увагу, що акт КП «Чоколівське» від 25.01.2013 року не відповідає законодавчо визначеній формі його складання, порушений порядок його складання, за змістом він є неповним (не зазначено, які правила порушила відповідачка, на підставі чого були зроблений висновок, зазначений в акті), а тому не може вважатись належним доказом у справі. Як видно з тексту акту №225 від 25.01.2013 року, складеного КП «Чоколівське», залиття квартири позивачів сталося внаслідок порушення правил експлуатації та недбалого відношення до сантехнічного обладнання мешканців квартири [NUMBER]. Проте, цей акт складений за відсутності та навіть без повідомлення відповідачки, що є неприпустимим, тому викликає сумніви, на якій підставі були зроблені такі висновки, оскільки комісія, що склала згаданий акт, жодного разу не була в квартирі відповідачки та не здійснювала її огляд, а тим більше дослідження сантехнічного обладнання, порядок його експлуатації, а, отже, такий висновок є лише припущеннями комісії, на яких відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися. З таким ж порушеннями був складений і акт від 06.12.2013 року, тоді як відповідачка повністю заперечувала свою вину у залитті квартирі, стверджуючи, що обладнання в її квартирі справне, експлуатується без порушень правил експлуатації сантехнічного обладнання, що також підтверджується тим, що відповідачка жодного разу не зверталась до КП «Чоколівське» як обслуговуючої організації із заявою про ремонт сантехнічного обладнання. Щодо визначення розміру заподіяної позивачам матеріальної шкоди на підставі висновку про вартість, складеного ТОВ «Агентство експертної оцінки», то вважали, що даний висновок не можна брати до уваги, а тим більше використовувати як доказ, оскільки є лише дослідженням спеціалістів, а не висновком експерта, зі змісту якого, при цьому, не вбачається, із чого саме складається відновлювальний ремонт в квартирі під [NUMBER], які приміщення підлягають ремонту, які матеріали та роботи слід використовувати для відновлювального ремонту, тобто складений з порушенням законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 1166, 1192 ЦК України шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, та в розмірі реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що позивачі та 3-я особа [PERSON] проживають та є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.04.2000 року. Відповідачка на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2002 року є власником квартирі № 81за цією ж адресою, що розташована над квартирою позивачів поверхом вище. 21.12.2012 року в квартирі позивачів сталося залиття, яке згідно з актом №225 від 25.01.2013 року, складеним майстром ремонтної дільниці [PERSON], майстром технічної дільниці [PERSON], слюсарем-сантехніком [PERSON] КП «Чоколівське» та затвердженим головним інженером КП «Чоколівське» [PERSON], виникло з вище розташованої квартири [NUMBER] внаслідок недбалого відношення мешканців квартири до сантехнічного обладнання. 24.11.2013 року сталося повторне залиття, про що було складено акт від 06.12.2013 року майстром ремонтної дільниці [PERSON], майстром технічної дільниці [PERSON], слюсарем-сантехніком [PERSON] КП «Чоколівське», затверджений головним інженером КП «Чоколівське» [PERSON], яким було встановлено, що залиття 24.11.2013 року відбулося з вище розташованої квартири № 81, яка належить відповідачці. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок /квартиру/, зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Ст.177 ЖК України встановлено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання Такий же обов'язок на власників квартир, наймачів та орендарів квартир покладено і п.п.18 та 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, згідно з якими останні зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. Відповідно до п. 6 цих Правил власники житлових будинків зобов'язані, зокрема здійснювати своєчасне проведення їх ремонту; забезпечувати технічне обслуговування конструктивних елементів і технічного обладнання. При наявності несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. У разі аварії і залиття квартир обов'язком організації, яка здійснює технічне обслуговування житлового будинку, в якому сталося залиття, є у терміновому порядку після отримання звернення (заявки), створити комісію, обстежити приміщення та скласти відповідний акт, як того вимагає пункт 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року. Акт про залиття за своєю формою повинен відповідати Додатку 4 до вищезазначених Правил. В ньому повинно бути обов'язково відображено наступне: дата складання акта; прізвища, ім'я, по батькові та посади членів створеної комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника квартири, якому нанесено шкоду; адреса, за якою розташована квартира, в тому числі й поверх; прізвище, ім'я, по батькові власника (або наймача, або орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття, адреса цієї квартири, в тому числі й поверх; характер, наслідки залиття та чітко зазначені його причини; перелік ушкоджень, що виникли внаслідок залиття, обсяги необхідного ремонту; висновок комісії про те, з чиєї вини сталося залиття, а також яких заходів необхідно вжити для усунення його негативних наслідків. Акт має бути підписаний всіма, без виключення, членами комісії та затверджений керівником організації, яка здійснює технічне обслуговування житлового будинку. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. У випадку відмови винної особи від підписання вищенаведеного Акту, то у цьому випадку складається Акт відмови від підпису у присутності інших мешканців даного будинку. Як вбачається зі змісту актів від 25.01.2013 року та 06.12.2013 року, вони не відповідають вказаним нромам закону, оскільки складені формально та з порушенням встановленого порядку у відсутність винної особи і без обстеження членами комісії її квартири, та не визначають дійсну конкретну причину залиття квартири, не вказують на причини пошкодження, як і давність виникнення такого пошкодження, та на те, що залито та обсяги робіт. Дані акти не можуть бути прийняті доказом внаслідок їх неповноти, неточності і невідповідності чинному законодавству його змісту, що має вагоме значення. Разом з тим, окрім вказаних актів, сторона позивача також посилалась на покази свідків. Так, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] пояснили, що 21.12.2012 року виявили залиття їх квартири з квартири № 81, в яку вони одразу піднялись та в якій бачили, що вода лилась з кухні, де прорвало трубу подачі води до пральної машини, до якої, як їм пояснили дві дівчини, що тимчасово орендують це житло, перед цим виконували підключення. 24.11.2013 року ці ж дівчата на претензії позивачів про залиття їх квартири повторно факт затоплення внаслідок переливу води через піддон у ванній кімнаті не оспорювали. Ці обставини зі слів позивачів підтвердили сусідка позивачів [PERSON] та сантехнік [PERSON] КП «Чоколівське», який підписував акти від 25.01.2013 року та 06.12.2013 року про затоплення, в яких причиною аварії було встановлено недбале ставлення мешканців до сантехнічного обладнання. Суд приймає їх показання до уваги, оскільки вони є такими, що розкривають об'єктивно обставини подій. За правилами ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до приписів вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів, які мають значення для справи. Разом з тим, суд приймає до уваги, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди; тобто саме відповідач має доводити відсутність своєї вини у завданні шкоди. Таким чином, на підставі показів вказаних свідків за відсутності з боку відповідачки належного спростування і доводів відсутність її вини, можливо дійти висновку про протиправність дій відповідачки та причинний зв'язок із завданням шкоди, виходячи з того, що відповідачка як власник квартири, який зобов'язаний контролювати за технічним станом свого майна, не впоралась з даним обов'язком та в такому разі саме вона як власник квартири повинна відповідати за спричинення шкоди внаслідок залиття. Між тим, позивачами не був доведений дійсний розмір завданих збитків. Так, з метою визначення матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, позивачі звернулись до спеціалістів компанії ТОВ «Агентство Експертної Оцінки» для проведення відповідної оцінки вартості проведення відновлюваного ремонту їх квартири після залиття 21.12.2012 року та 24.11.2013 року. Разом з тим, у зв'язку з невідповідністю акта вимогам закону, наданий позивачами висновок ТОВ «Агентство Експертної Оцінки» не є належним та допустимим доказом завданої їм шкоди, оскільки він був складений з порушенням законодавства та на підставі актів від 25.01.2013 року та 06.12.2013 року, які не мають юридичної сили через порушення порядку їх складання. Так, для прийняття такого висновку в якості письмового доказу щодо розміру спричиненої шкоди дослідження з оцінки збитків та визначеності вартості ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно провести для ліквідації наслідків залиття приміщень, слід було призначати будівельно-технічну експертизу або замовляти експертне будівельно-технічне дослідження, головною умовою якого є те, що експерт, який проводить експертизу або дослідження, має свідоцтво судового експерта Міністерства Юстиції України на здійснення даного виду дослідження, або у спеціалізованій організації, яка займається складанням кошторисної документації, в обов'язковому порядку наявна відповідна ліцензія, або у спеціаліста, який також має відповідну кваліфікацію, є необхідні дозвільні документи. Проте, ліцензія суб'єкта господарювання ТОВ «Агентство Експертної Оцінки» щодо права здійснювати таку діяльність до матеріалів справи не була долучена. Натомість, були надані копії сертифікату №11849/11від 18.05.2011 року суб'єкта оціночної діяльності, свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 30.07.2007 року за №5731 та довідки №767 від 03.02.2012 року з Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності, з яких вбачається, що ТОВ «Агентство Експертної Оцінки» за сертифікатом №11849/11від 18.05.2011 року має право провадити практичну діяльність з визначення оціночної вартості об'єктів нерухомості та об'єктів незавершеного будівництва для цілей оподаткування. При цьому, оцінювач [PERSON], який безпосередньо складав висновок, має з 19.05.2007 року кваліфікацію за напрямком оцінки майна: «Оцінка об'єктів у матеріальній формі», зокрема оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості); тобто не є спеціалістом з будівельно-технічних питань. Окрім того, суд критично оцінює наданий позивачами висновок про вартість відновлювального ремонту квартири, оскільки у висновку визначено розмір відновлювального ремонту, а не матеріальної шкоди, яка б визначалася з урахуванням ступеню зношеності оздоблювальних покриттів від життєдіяльності мешканців квартири до залиття, адже відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна. Такі обставини, виходячи з диспозитивності судового процесу, свідчать про неналежність наданого позивачами висновку як доказу усупереч вимогам ст. 1192 ЦК України та ст.ст. 58, 212, 213 ЦПК України. У ч.2 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року «Про судове рішення» роз'яснено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду судове рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому виноситься рішення. Стороні позивача судом роз'яснювалися наслідки вчинення та не вчинення певних процесуальних дій, в тому числі і право заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи для встановлення обсягу пошкоджень квартири, які виникли внаслідок залиття квартири, та для визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди, а також встановлення причин залиття квартири, з'ясування, яким чином могли бути спричинені матеріальні збитки. Проте, з боку позивачів клопотання про призначення експертизи заявлено не було. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України висновок експерта є одним із доказів у справі та має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди висновок про вартість відновлювального ремонту приміщень квартири, на який позивачі посилались як на підставу визначення розміру матеріального збитку, не може бути доказом, оскільки не свідчить про незалежну оцінку розміру збитку та складений з порушенням законодавства. А щодо компенсації моральної шкоди позивачі вимог не заявляли.

Outcome: dismissed