Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 17 лютого 2015 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем виявилося невдалим через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припиненні з грудня 2016 року. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] та залишити їй прізвище чоловіка. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№5643 від 12 вересня 2017 року, в якій просить суд справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою з рекомендованим повідомлення. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про отримання судової повістки. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, клопотань про розгляд справи у його відсутність чи перенесення розгляду справи до суду не надійшло. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі судом встановлено, що 17 лютого 2015 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], остання змінила своє дівоче прізвище на прізвище чоловіка [PERSON] Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сторони миритись не бажають, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сторони не проживають однією сім'єю з грудня 2016 року, як на це вказує позивач та не спростовує відповідач. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», не заявила вимоги про зміну їй прізвища, а навпаки просить суд залишити їй прізвище чоловіка, а тому суд має підстави залишити її прізвище «[PERSON]». При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.88 ч.1 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 гривень згідно квитанції №58 від 01 серпня 2017 року.

Outcome: approved