overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 03 вересня 1994 року у виконавчому комітеті Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 55. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сім'я розпалася по причині втрати порозуміння та почуття любові. Сторони шлюбні стосунки не підтримують з червня 2018 року, спільного господарства не ведуть. Сім'я розпалась остаточно та поновлена не може бути, на примирення позивач не згодна. Від шлюбу сторони дітей не мають. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2019 року відкрито провадження по справі. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, проти задоволення вимог позивача не заперечував, просив розірвати шлюб з позивачем, також просив розглянути справу за його відсутності. Будь-яких клопотань сторонами не надано. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 1994 року у виконавчому комітеті Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 55 від 03 вересня 1994 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 377363, що видано повторно 19 грудня 2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]». Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 03 вересня 2011 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, запис № 525. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сім'я розпалася по причині втрати порозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує формально, на примирення позивач не згодна. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, крім того вказала, що на примирення категорично не згодна, їх з відповідачем шлюб зберегти не можливо. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечував, визнав, що спільно з позивачем не проживають. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2011 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, запис № 525, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER], що видано Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 03.09.2011 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, на примирення не згодна, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За викладених обставин суд задовольняє вимоги позивача та на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 03 вересня 2011 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, запис № 789. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сімя розпалася по причині втрати любові, взаємоповаги, порозуміння. Шлюбні стосунки не підтримують і шлюб існує формально, сімя розпалась остаточно та поновлена бути не може, на примирення позивач не згодна. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій проти розірвання шлюбу між ним та позивачем не заперечував та просив розглядати справу без його участі. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд, ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2011 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, запис № 789, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 228934, що видане 08 квітня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, на примирення не згодна, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу Донець.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 03 жовтня 1992 року в Петропільській сільській раді Шевченківського району Харківської області, запис № 8. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сімя розпалася по причині втрати любові, взаємоповаги, порозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують протягом останніх трьох років. Відповідач пиячить, веде аморальний спосіб життя, багато років проживає зі своєю співмешканкою. Сімя розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача, на примирення позивач не згодна. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 жовтня 1992 року в Петропільській сільській раді Шевченківського району Харківської області, запис № 8 від 03 жовтня 1992 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 480452, що видано 03 жовтня 1992 року Петропільською сільською радою народних депутатів Шевченківського району Харківської області. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, на примирення не згодна, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою представника позивача, суд вважає залишити позивачу прізвище після розірвання шлюбу «Коваленко». Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 03 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2503. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сімя розпалася по причині втрати взаємоповаги та порозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з липня 2017 року. Сімя розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача, на примирення позивач не згодна. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, проти задоволення позову не заперечував, просив розірвати шлюб з позивачем, також просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2503, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 076212, що видано 03 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача, суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Крайнова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 03 серпня 2002 року у Мереф'янській міській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 102. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки не підтримують з червня 2013 року, сім'я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій проти позову не заперечував та просив розірвати шлюб укладений між ним та позивачем, також просив розглядати справу без його участі. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2002 року у Мереф'янській міській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 102, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], що видане Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області 03 серпня 2002 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про її народження. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою відповідача суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]». Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 03 серпня 2013 року у виконавчому комітеті Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 42. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сімя розпалася по причині втрати порозуміння. Сторони шлюбні стосунки не підтримують. Сімя розпалась остаточно та поновлена не може бути, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача, на примирення позивач не згодна. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, проти задоволення позову не заперечував, просив розірвати шлюб з позивачем, також просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2013 року у виконавчому комітеті Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 42 від 03 серпня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 211252, що видано 03 серпня 2013 року виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача, суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Двигун».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 04 березня 2006 року у Васищівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 04. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сімя розпалася по причині втрати порозуміння. Сторони шлюбні стосунки не підтримують протягом семи років, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує формально, сімя розпалась остаточно та поновлена бути не може, на примирення позивач не згодна. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином. Враховуючи заяву позивача, суд ухвалив про розгляд справи за відсутністю сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 березня 2006 року у Васищівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 04 від 04 березня 2006 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 028971, що видано 04 березня 2006 року Васищівською селищною радою Харківського району Харківської області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, на примирення не згодна, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача, суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Пономаренко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 04 вересня 1997 року у Південноміській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 27. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сімя розпалася по причині втрати любові, взаємоповаги, порозуміння. Шлюбні стосунки не підтримують з 2010 року і шлюб існує формально, сімя розпалась остаточно та поновлена бути не може, на примирення позивач не згодна. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій проти позову не заперечував та просив розірвати шлюб укладений між ним та позивачем, також просив розглядати справу без його участі. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 1997 року у Південноміській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 27, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 035769, що видане Південноміською радою Харківського району Харківської області 04 вересня 1997 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved