Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості в розмірі 31 986,89 доларів США (Тридцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість доларів США 89 центів), яка складається з суми основного боргу по позики - 30 000 доларів США, 3% річних нарахованих за період з 11.11.2012р. по 26.01.2015р. в розмірі 1 986,89 доларів США та понесені судові витрати. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2016р. (суддя Єлісєєва Т.Ю.) позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені в повному обсязі. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2016р. по даній справі було винесене в заочному порядку. 23 квітня 2019р. заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2016 року, ухвалене у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення позики, було скасоване та призначене к слуханню в загальному порядку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 11 вересня 2012 року між ним та [PERSON] в усній формі було досягнуто домовленості, згідно якої позивачем було надано позику відповідачу у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США. Згідно домовленості між позивачем та відповідачем, надана позика є безпроцентною. На підтвердження намірів сторін, відповідачем позивачу було надано розписку від 11 вересня 2012 року, згідно якої відповідач письмово підтвердила свій обов`язок повернути позивачу грошові кошти в сумі 30 000,00доларів США у термін в один календарний місяць. 18.11.2012р. на адресу відповідача було надіслано вимогу про повернення суми позики, проте до теперішнього часу відповідач позику не повернула, зобов`язання не виконала. У зв`язку з тим, що на день подання позову до суду відповідач грошові зобов`язання не виконала, позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 30 000,00доларів США, 3% річних на суму боргу в порядку ст.625 ЦК України за період з 11.11.2012р. по 26.01.2015р. у розмірі 1 986,89 доларів США, а всього 31 986,89 доларів США. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем грубо порушуються майнові права та інтереси позивача, а також норми чинного законодавства України, що надає підстав позивачу звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, вважають їх надуманими та необґрунтованими, посилаючись на те, що позика була повернута шляхом передачі нею будівельних та рослинних матеріалів. Доказами передачі будівельних матеріалів є показання свідків: [PERSON] та [PERSON] . Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства України. В судовому засіданні встановлено, що становлено, що 11 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] в усній формі було досягнуто домовленості, згідно якої позивачем було надано позику відповідачу у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США. Згідно домовленості між позивачем та відповідачем, надана позика є безпроцентною. На підтвердження намірів сторін, відповідачем позивачу було надано розписку від 11 вересня 2012 року, згідно якої відповідач письмово підтвердила свій обов`язок повернути позивачу грошові кошти в сумі 30 000,00доларів США у термін в один календарний місяць. 18 листопада 2014 року позивач звернулася з вимогою до відповідача про повернення суми позики в 30-денний строк з моменту отримання вимоги, проте до відповідач грошові кошти не повернула. Твердження Відповідача, що зобов`язання по поверненню позики були виконані шляхом передачі будівельних та рослинних матеріалів не можуть братися судом до уваги, так як Відповідач не надала жодного документу, який свідчив про таку передачу. Що стосуються показань свідків [PERSON] та [PERSON] , то всі вони основуються на припущеннях та базуються на відповіді самої Відповідачки, що, всі ці будівельні та рослинні матеріали перевозяться до будинку, але навіть не Позивача, а [PERSON] . Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Також, згідно ст. 90 ЦПК України показання свідка-це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Ст. 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція дійсності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, розписка в отриманні позики внаслідок її реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Наявна в матеріалах справи розписка відповідача надає підстави суду зробити висновок, що відповідачем від позивача було отримано грошову суму в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, яку вона зобов`язалася повернути строком до 11 жовтня 2012року. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний с платити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідач прострочила виконання зобов`язання, починаючи з 11.11.2012 року. по 26 січня 2015 року (на день подання позову), що складає 808 днів прострочення. Таким чином, позивачем було нараховано 3% річних за весь час прострочення у розмірі 1 986,89 доларів США, виходячи з наступного розрахунку: -30 000 х 808 х3%/366, де: -30 000 - сума основного боргу; -808 - кількість прострочених днів; -366 кількість днів у році. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача та її представника, викладених ними в судовому засіданні щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки враховуючі вищевикладені обставини вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями позивача та її представника, наданими ними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Розписка про отримання грошових коштів відповідачем, оригінал якої досліджено в судовому засіданні є наявною та дійсною, доказів протилежного стороною відповідача суду не надано, так само як і будь - якого документу, який би підтверджував повернення позики. Оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення суми боргу, та приймаючи до уваги, що форма договору укладеного між сторонами відповідає вимогам ЦК України, а відповідач свої зобов`язання за договором позики від 11 вересня 2012 року не виконав, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 31 986,89 доларів США, у тому числі: сума основного боргу - 30 000,00 доларів США; 3% річних - 1 986,89 доларів США. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покласти на відповідача.

Outcome: approved