Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 07 вересня 2005 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №69, в період якого у них народилися спільні діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що причиною позову про розірвання шлюбу стало те, що відповідач зрадив їй у подружній вірності, на теперішній час має іншу жінку, з якою спільно проживає. Вказані обставини призвели до втрати почуттів між ними, а з січня 2015 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо. Вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про поділ майна між ними відсутній, діти будуть проживати з нею. Позивач також зазначає, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дітей, домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Позивач просить при визначенні розміру аліментів врахувати, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, а тому не має змоги працювати та належним чином утримувати себе та дітей і зазначає, що дітям необхідні нормальні харчування, одяг та інші речі для забезпечення їх нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач є здоровою та працездатною особою і має змогу надавати аліменти. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1286 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1032 гривні щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.23), у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву (а.с.27), за якою прохала розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.26), у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та у звязку з неявкою належним чином повідомленого відповідача за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 07 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №69 (а.с.7). В період шлюбу у них народилися спільні діти: донька [PERSON], [INFO] (а.с.8), та син [PERSON], [INFO] (а.с.9). На даний час сторони проживають окремо, а їх спільні діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Промінської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №154 від 18 червня 2015 року (а.с.11). Спільне життя подружжя не склалося через те, що відповідач зрадив позивачці у подружній вірності та на даний час проживає з іншою жінкою. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки вони припинили з січня 2015 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна між ними відсутній, діти будуть проживати з позивачем. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. За таких підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. В той же час судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці не надає, хоча зобовязаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на утримання дітей, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який офіційно не працює, так і дітей, враховує їх вік та потреби і вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей : доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 643 гривні щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 516 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає 1032 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років 1286 гривень, а права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України відповідач не має. На підставі зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 643 гривні щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 516 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, у звязку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача та держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду про стягнення аліментів звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial