Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] у неї від відповідача народилася донька [PERSON] . Після народження доньки вони з відповідачем ще деякий час жили разом, але з липня 2017 року стосунки погіршилися, спільне проживання припинилося. 25 липня 2018 року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення, яким з відповідача на користь позивача стягуються аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно. Зазначає, що відповідач з липня 2017 року не бачив доньки жодного разу, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення. Крім того відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки. Він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З огляду на зазначене, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 28 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 10 лютого 2020 року представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявила клопотання про заміну неналежної третьої особи Служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області належною Службою у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради. Протокольною ухвалою від 10 лютого 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено, третю особу Службу у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області замінено Службою у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради. Ухвалою від 10 лютого 2020 року у Служби у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради витребувано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . 09 квітня 2020 року від представника відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Синицького Б.П. надійшло клопотання, у якому він просив виключити Службу у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради з числа третіх осіб та залучити належну третю особу Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Ухвалою від 04 травня 2020 року клопотання представника відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Синицького Б.П. задоволено, третю особу Службу у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради замінено належною третьою особою Органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, у якої витребувано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . 07 липня 2020 року позивачем подано до суду заяву, у якій вона просила допитати свідка [PERSON] . Протокольною ухвалою від 07 липня 2020 року задоволено заяву позивача про допит свідка [PERSON] 17 липня 2020 року від третьої особи до суду надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 17 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, однак остання 29 жовтня 2020 року подала до суду клопотання, у якому просила відкласти розгляд справи у зв`язку з її зайнятість у кримінальній справі, яка розглядається у Сколівському районному суді Львівської області, розгляд якої призначено на 11 год. 00 хв. 29 жовтня 2020 року. При цьому, як вбачається з поданого клопотання, представником [PERSON] не надано суду жодних належних доказів її зайнятості у вказаному провадженні. У зв`язку з зазначеним, клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Відповідач та його представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, клопотань про розгляд справи за своєї відсутності або про відкладення судового розгляду не подали. Третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки представника суду не повідомив, однак 17 липня 2020 року представник [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 квітня 2017 року Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 01 серпня 2019 року, за період з квітня 2018 року по липень 2019 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем по аліментах становить 19500 грн. За вказаний період боржником сплачено 4500 грн. Доказів ухилення відповідача від сплати аліментів у період з липня 2019 року до часу розгляду справи позивач суду не надала. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків (абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України). Єдиним доказом, яким позивач обґрунтовує невиконання відповідачем батьківських обов`язків, є несплата ним аліментів. Враховуючи наведене, суд не може ґрунтувати своє рішення на основі лише одного факту невиконання відповідачем батьківських обов`язків, оскільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки як для батька (матері), так і для дітей. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 465/3694/14-ц виклав правову позицію, згідно з якою посилання на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини протягом одного навчального року у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Також слід зауважити, що частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. За ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , № 260001-вих-49634 від 03 липня 2020 року вбачається, що комісія з питань захисту дітей вважає, що [PERSON] не надала достатніх, допустимих доказів, які б свідчили про умисне, свідоме неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо доньки. Враховуючи вказане, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] . Крім того суд зазначає, що стороною позивача не забезпечено явку свідка [PERSON] для проведення її допиту, що унеможливлює з`ясування судом обставин, викладених позивачем у позові. При цьому суд критично ставиться до поданої до суду заяви позивача, адресованої начальнику Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, про вчинення [PERSON] щодо неї домашнього насильства, а також відповіді Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області щодо вказаної заяви, оскільки вони свідчать лише про наявність неприязних відносин між сторонами, а не між відповідачем та донькою [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено перед судом необхідність позбавлення батьківських прав відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed