Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в здійсненні права власності, користування на квартиру [ADDRESS], зобов»язати відповідача здійснити демонтаж кондиціонера, який розташований на зовнішній кутовій стіні квартири [ADDRESS] та належить відповідачу, стягнути моральні збитки в розмірі 2000 грн., судові витрати пов'язані із поданням позовної заяви до суду в розмірі 487 грн. 2 коп., із наданням правової допомоги в розмірі 800 гривень та витрати пов'язані і демонтажем кондиціонера із зовнішньої кутової стіни квартири покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та в обґрунтування зазначила, що відповідач [PERSON], без будь яких погоджень з нею як власницею квартири [ADDRESS], встановила на зовнішній кутовій стіні її квартири кондиціонер у 2012 році. В 2014 році неодноразово зверталась до Директора ПП «Ірта-Д» який орендує приміщення у відповідача з проханням демонтувати кондиціонер, так як мала намір провести утеплення зовнішніх стін квартири, яка є кутовою, та отримала відмову. 16 жовтня 2014 року звернулась із письмовою заявою до КРЕП № 3 щодо вирішення питання демонтажу кондиціонера, який встановлений без дозволу власника. 24.10.2014 р. КРЕП № 3 направив рекомендований лист Директору ПП «Ірта-Д» який орендує приміщення щодо необхідності демонтувати кондиціонер, який розміщений на зовнішній стіні квартири [ADDRESS] та рекомендував встановити його на своїй стіні. Оскільки відповідач так і не демонтував кондиціонер не мала можливості закінчити утеплення квартири у зв»язку з чим стверджує про заподіяння їй моральної шкоди, яку оцінює в 2000грн., які вирахувала з необхідності закінчити утеплення квартири. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позивач не є належним позивачем у справі, оскільки вона є співвласником у даній квартирі і не має права на особисте звернення до суду з даним позовом, зазначив, що з даного питання вона не зверталася до відповідача як власника приміщення, а лише до орендаря приміщення. Стверджує , що стіни багатоквартирного будинку не належать до власності власників квартир , а є спільною власністю всіх мешканців багатоквартирного будинку , встановлення кондиціонера було здійснено за згоди позивача , яка на той час працювала в аптеці, яка орендує приміщення у відповідача , у зв»язку з чим вважає даний позов безпідставним та необгрунтованим , просить відмовити у його задоволенні повністю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що кондиціонер був встановлений без згоди їх як власників, позбавлені можливості утеплити квартиру, тому просить позов задовільнити повністю. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1\\2 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с.11, 12) . Приватне підприємство «Ірта-Д» орендує нежиле приміщення у відповідача [PERSON] згідно договору оренди ( а.с. 30). Належне відповідачу нежитлове приміщення знаходиться під квартирою , яка належить позивачу та третій особі. Згідно пояснень представника відповідача кондиціонер було встановлено власником нежитлового приміщення , а саме фізичною особою відповідачем у даній справі . Як встановлено в судовому засіданні питання демонтажу кондиціонера постало у зв»язку з необхідністю утеплення кутової стіни квартири в 2014 році . У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч. 2 ст. 383 ЦКвстановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї(1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції Україниніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову, а саме усунунення перешкод позивачу у здійсненні нею свого права власності, користування квартирою № 82 в будинку № 9 по вулиці Бєляева м. Кіровоград, зобов»язати відповідача здійснити демонтаж кондиціонера, який розташований на зовнішній кутовій стіні квартири [ADDRESS], оскільки з матеріалів справи, а саме фотознімків ( а.с. 14-16) вбачається , що свого часу кондиціонер було встановлено на тій же стіні , але нижче на рівні нежитлового приміщення , що належить відповідачу. При цьому, представником відповідача не доведено суду необхідності перенесення кондиціонера і його встановлення на стіні , що віднесено до квартири позивача. Окрім того, жодного доказу з боку відповідача не надано суду на спростування доводів позивача , щодо порушень зазначеними діями її прав на користування її квартирою . А твердження представника , щодо відсутності права позивача на звернення до суду з даним позовом , оскільки є власником лише 1/2 частини квартири не грунтується на законі і не є підставою для відмови у позові при, тому , що інший співвласник був залучений до участі у справі в якості третьої особи і висловив свою позиції щодо даного позову. При цьому, не підлягає задоволенню вимога щодо визначення питання оплати для проведення демонтажу кондиціонера , оскільки це є спосіб виконання рішення суду, який повинен вирішуватися відповідачем. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди , це питання здійснюється у відповідності до ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки суду не надано доказів заподіяння моральної шкоди позивачу, необгрунтовано її розмір, не доведено причинний зв»язок між певними діями відповідача і наслідками , які настали для позивача , суд відмовляє в цій частині позову з підстав його недоведеності в суді . Зазначена позиція висловлена і у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві\~\~про відшкодування\~\~моральної\~\~(немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її\~\~заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно\~\~до загальних підстав цивільно-правової відповідальності\~\~обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~\~підлягають:\~\~наявність такої\~\~шкоди,\~\~протиправність\~\~діяння\~\~її\~\~заподіювача,\~\~наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним\~\~діянням\~\~заподіювача та\~\~вини\~\~останнього\~\~в\~\~її\~\~заподіянні.\~\~Суд,\~\~зокрема,\~\~повинен з'ясувати,\~\~чим\~\~ підтверджується\~\~ факт\~\~ заподіяння\~\~ позивачеві моральних\~\~чи\~\~фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,\~\~в якій\~\~грошовій\~\~сумі\~\~чи\~\~в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при\~\~цьому\~\~виходить,\~\~а\~\~також інші\~\~обставини,\~\~що\~\~мають\~\~значення для вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомоги цивільних справах передбачений ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на праву допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20.12.2011 року. При складанні процесуального документа-позовної заяви, позивачем було витрачено на послуги адвоката 800 грн. , які стягненню з відповідача не підлягають. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: partial