Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить постановити рішення, яким: - визнати дійсним договір купівлі продажу житлового будинку загальною площею 190 кв.м., житловою площею 36.9 кв.м. з господарськими будівлями: сарай літ. Б, дворові споруди № 1 - №3 , розташованого за адресою : [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] [INFO] у м. Ізмаїл на Бессарабській Товарній Біржі, реєстраційний номер 173 * 01 , зареєстрований в раніше діючому Міжміському бюро технічної інвентаризації м. Болград за №47 від 31 серпня 2001 року; - визнати за [PERSON] , право власності на житловий будинок загальною площею 190 кв.м., житловою площею 36.9 кв.м. з господарськими будівлями: сарай літ.Б, дворові споруди № 1 -№ 3 , розташований за адресою : [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31 серпня 2001 року, реєстраційний номер 173*01, зареєстрованого на Товарній біржі «Бессарабська». В договорі вказано, що він не підлягає нотаріальному посвідченню в подальшому. Наразі позивач вирішила приватизувати земельну ділянку під її будинком, але виявилось, що законодавство змінилося і вона повинна провести реєстрацію свого права власності у відповідності до діючого законодавства. Але в оформленні договору їй було відмовлено у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу, укладений на товарній біржі та не посвідчений нотаріусом, та не є підтвердженням її права власності на вищезазначений житловий будинок. Продавець будинку [PERSON] після укладення договору купівлі-продажу відразу ж виїхав в с. Каракурт, Болградського району Одеської області, місцезнаходження продавця їй невідомо. З цих підстав позивач змушена звернутись до суду та просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до чинного законодавства (а.с.30). Подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.32). Відповідач Каракуртська сільська рада Болградського району Одеської області в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином (а.с.30). Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, та визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с.31). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2001 року на Бессарабській товарній біржі між позивачем [PERSON] і [PERSON] , був укладений договір купівлі - продажу за реєстраційним № 173*01 житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за [ADDRESS] (а.с.9). При укладанні вищезазначеного договору були дотримані всі вимоги, пред`явлені до договору купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами і сторони не оспорювали будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість частини житлового будинку. По всім пунктам договору сторонами була досягнута згода. На виконання умов договору позивачем була сплачена продавцю обумовлена вартість житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Продавець [PERSON] звільнив будинок від своїх особистих речей та виїхав з нього. За весь тривалий час до позивача від продавця будинку жодних претензій не було. Таким чином, при укладенні вищезазначеного договору купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, сторонами були дотримані всі вимоги пред`явлені до цього договору. Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами [ADDRESS] був зареєстрований в Міжміському бюро технічної інвентаризації м.Болград, Одеської області (а.с.10), але не був посвідчений нотаріально. Втім, мешкаючи у вищезазначеному житловому будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами позивач весь цей час, з дати придбання, не має можливості у повній мірі здійснювати свої повноваження по володінню, користуванню і розпорядженню житловим будинком, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, що укладений на Бессарабській товарній біржі, не є правовстановлюючим документом, який має юридичне значення, що стало підставою для звернення до суду. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договори, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ст.19 Закону України від 01.07.2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім інших договір купівлі-продажу нерухомого майна, договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі в установленому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, а від так на даний час є нікчемним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований на Бессарабській товарній біржі в установленому порядку (а.с.9). Але згідно чинного законодавства такий договір повинен бути нотаріально посвідчений. Відповідно дост.392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо його право оскаржується або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.16 ЦК України, як спосіб захисту цивільних прав є звернення до суду за захистом свого майнового права та інтересу шляхом визнання права. В ході розгляду справи неправомірності володіння майном не встановлено. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з правових наслідків недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити його неможливо. Згідно ст. 71 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Стаття 76 ЦК УРСР визначає, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу . Положеннями ст. 80 ЦК УРСР регламентовано, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, вважає можливим поновити позивачу строк позовної давності для звернення до відповідача з позовом про визнання угоди дійсною, та визнання права власності. Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що укладений 31 серпня 2001 року договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, зареєстрований Бессарабською товарною біржею може бути визнаним дійсним, оскільки перешкод для визнання права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] суд не вбачає, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved