Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], зареєстрований Палацом урочистих подій Олександрійської міської ради Кіровоградської області (актовий запис №196) Позов мотивує тим, що 05.07.2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склалися, так як їхні думки не співпадають, вони мають різні погляди на життя та сімейні цінності. Спільне життя не склалось, сімя утратила свій сенс, вони втратили почуття поваги один до одного. Викладені обставини призвели до того, що всі шлюбні стосунки припинені, з кінця серпня 2018 року подружжя проживає окремо. Спорів щодо поділу майна між подружжям на час звернення до суду немає. Між ними досягнуто згоди щодо місця проживання дитини. Позивач в підготовче судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, зазначила про відсутність спору про місце проживання дитини та поділ майна. Відповідач в підготовче судове засіданні не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо розірвання шлюбу та зазначив про відсутність спору про місце проживання дитини та поділ майна. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОЛ № 004596. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-ОЛ № 048906. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, крім того сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо розподілу судового збору суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому судовий збір в розмірі 352,40 грн слід повернути позивачу, іншу частину судового збору в розмірі 352,40 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України - покласти на відповідача. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved