Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із заявою до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду із вказаною заявою та до досягнення трирічного віку сином [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що вона, [PERSON] з 26.08.2017 перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них зникло почуття взаємної поваги, вони мають різні погляди на життя, у них відсутні спільні інтереси, вони припинили спільне проживання як одна родина з липня 2019 року. З цього часу вони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона не має можливості працювати, адже виховує дитину, а тому також потребує матеріальної допомоги. Крім того, позивачка навчається на 3-му курсі хіміко-біологічного факультету Мелітопольського державного педагогічного університету ім. Б.Хмельницького за індивідуальним планом. Отримує стипендію у розмірі 1863 гривні щомісячно, але за ці кошти не може забезпечити належний рівень життя для себе та дитини. Згідно наданої довідки від 24.01.2020 року у судовому засіданні, позивач не отримує стипендію. Вказує, що відповідач працює неофіційно викладачем на курсах англійської мови у м. Мелітополі та має телеграм-канал, де отримує кошти за розміщення реклами, його заробіток на місяць складає приблизно 10\~000 грн. Саме тому позивач зазначає, що відповідач має змогу утримувати її до досягнення дитиною трирічного віку та сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень на місяць. 18 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09 грудня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов. Позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі за зазначеними у позовній заяві доводами та підставами. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Відповідач вважає необґрунтованим твердження позивачки про можливість утримувати її шляхом сплати аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 600 грн. на місяць. Зазначив, що його єдиним стабільним джерелом доходів на даний час є державна соціальна допомога особі з інвалідністю з дитинства III групи у розмірі 1 564 грн. на місяць. Висновки про наявність у нього інших джерел доходу, є хибними. Він дійсно докладає зусиль для збільшення своїх доходів, однак ведення телеграм-каналу у якості джерела доходів ним навіть не розглядається через малоймовірність залучення необхідної для цього кількості підписників. Крім того, пояснив, що телеграм-канал є власністю його друга. Також пояснив, що він не є викладачем на курсах англійської мови, проводить лише інколи пробні уроки. Питання ж працевлаштування викладачем англійської мови наразі є відкритим. Проте, не зважаючи на успішність проведених пробних уроків, його вирішення залежить від кількох незалежних від його волі факторів (наявність вакантного місця, можливе розширення курсів або створення їх філіалу). Додатковим ускладненням є відсутність у нього спеціальної освіти, яке він прагне вирішити підвищенням власної кваліфікації та отриманням сертифікату необхідного рівня. Крім того, з метою подальшого стабільного працевлаштування, він наразі здобуває актуальну для нього освіту, навчаючись у Мелітопольському інституті державного та муніципального управління Класичного приватного університету за спеціальністю «Право». Це навчання буде тривати до 15.07.2022 року. Також зазначив, що він платить відповідачці аліменти на утримання дитини. Однак, враховуючи власне матеріальне становище (яке у великий мірі залежить від допомоги батьків), він не бачить можливості та підстав утримувати також і позивачку, адже її право на утримання кореспондує з імперативною вимогою частини четвертої статті 84 СК України щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу. Однак, фактичні обставини справи, підтверджені необхідними доказами, свідчать про протилежне: медичні протипоказання у зв`язку з інвалідністю обмежують його у можливості вільно обирати будь-яку роботу; для відновлення працездатності він має проходити регулярне амбулаторне та стаціонарне лікування в кардіологічному відділенні, що також потребує матеріальних затрат;враховуючи обов`язок утримувати дитину, після відповідних відрахувань залишок власного постійного доходу не забезпечить йому прожиткового мінімуму, встановленого законом; відповідач не має власного майна, використання якого могло б приносити дохід; можливість працевлаштування за обраною спеціальністю з`явиться у нього лише через три роки після закінчення навчання та отримання відповідного диплому. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.08.2017 Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно з наданою до матеріалів справи довідкою старшої по будинку від 23.10.2019 син - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Позивачка навчається на 3-му курсі денної форми навчання хіміко-біологічного факультету Мелітопольського державного педагогічного університету ім. Б.Хмельницького, строк закінчення навчання 30 червня 2020 року, що також підтверджується довідкою №120-19 від 24.01.2020 року, доданою до матеріалів справи. Згідно\~зі ст. 84\~\~СК\~\~України\~\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України\~\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4\~\~статті 84 СК України\~\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є особою з інвалідністю (3 група) безстроково, про що свідчить додана до матеріалів справи довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.58). Судом встановлено, що єдиним джерелом доходу відповідача на даний час є державна соціальна допомога особі з інвалідністю, розмір якої у жовтні 2019 року становив 1564,00 грн, що також підтверджується доданою до матеріалів справи копією довідки про отримання (неотримання) допомоги від 11.11.2019 року, а також наданими відповідачем відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків в електронному вигляді від 26.11.2019 року (а.с.56). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 вказаної статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач працює неофіційно викладачем на курсах англійської мови у м. Мелітополі та має телеграм-канал, де отримує кошти за розміщення реклами, його заробіток на місяць складає приблизно 10\~000 грн, однак при цьому не надала належних доказів на підтвердження вказаних обставин. Надані позивачем роздруківки з сайту школи із вивчення англійської мови містять лише фото відповідача, однак жодним чином не підтверджують факту його офіційних трудових відносин та працевлаштування. Скрін-шоти з телеграм-каналу з фото відповідача також не є доказом того факту, що за ведення каналу він отримує будь-які кошти. Будь-яких інших доказів на підтвердження доходу відповідача та його майнового стану позивачем не надано. З урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідач отримує дохід у розмірі 10000 гривень на місяць та має змогу надавати матеріальну допомогу на її утримання. Вказані доводи є лише припущеннями позивача та жодним чином не підтверджені. Крім того, суд встановив, що відповідач дійсно навчається у Мелітопольському інституті державного та муніципального управління Класичного приватного університету на третьому курсі заочної форми навчання, строк навчання до 15.07.2022 року, про що свідчить додана до матеріалів справи довідка №188/20 від 05.12.2019 року (а.с.59). У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що з грудня 2019 року з відповідача на підставі наказу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. У судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що відповідачем сплачуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 840 гривен. Таким чином, з урахуванням майнового стану відповідача, зважаючи на розмір його щомісячного доходу, суд доходить висновку, що розмір відрахувань у випадку стягнення з нього аліментів на утримання дружини буде перевищувати 50 відсотків, визначених ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження». Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги стан здоров`я відповідача, надані сторонами докази для підтвердження його майнового стану, суд доходить висновку, що у судовому засіданні встановлено наявність достатніх підстав на підтвердження факту відсутності матеріальної можливості відповідача надавати допомогу позивачці до досягнення дитиною трирічного віку, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed