Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на що є рішення суду від 08 травня 2013року про стягнення аліментів з відповідача. Позов мотивує тим, що 31 серпня 2000 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міськвиконкому Львівської області, актовий запис №335, свідоцтво про шлюб 1-СГ №084279. Від даного шлюбу у сторін 04.12.2000 народився син [PERSON]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Відповідач зловживає алкогольними напоями, що призвело до погіршення взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовував постійні скандали, в тому числі у присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що принижувало честь та гідність позивача. Відповідач не приділяє уваги сімї, не піклується про неї та сина, не забезпечує їх. З листопада 2012 року вони не підтримують шлюбні відносини, спільно не проживають, їх шлюб носить лише формальний характер. Таким чином, вважає, що подальше примирення та збереження сімї неможливі, а тому просить розірвати їх шлюб. Окрім того відповідач на даний час проживає з іншою жінкою, внаслідок чого подальше спільне проживання сторін неможливе та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином, вважає, що подальше збереження сімї неможливе, а тому просить розірвати їх шлюб. Позивач просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище „Старух. Також позивач зазначає, що 15.03.2013 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], на що є рішення суду від 08 травня 201З року про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але рішення суду відповідач цинічно ігнорує на дзвінки судових виконавців або не відповідає або відкрито обманює про своє місцезнаходження та доходи. Починаючи від 03.11.2012 і до сьогодні відповідач сплатив 5\~300 грн, участі у вихованні сина та його матеріальному забезпеченні практично не бере. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином по останньому відомому місцю проживання, про що свідчать поштові повідомлення. За таких обставин суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (до одруження Фіковська) [PERSON] 31 серпня 2000 року уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міськвиконкому Львівської області, актовий запис №335, свідоцтво про шлюб 1-СГ №084279. Від даного шлюбу у них 04.12.2000 народився син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія 1-СГ № 084279). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін. В частині позову про зобовязання стягнути з [PERSON], [INFO], проживаючого в [INFO] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на що є рішення суду від 08 травня 2013 року про стягнення аліментів з відповідача провадження у справі ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 20.10.2017 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205, 210 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved