Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , належного відповідачу, шляхом її грошової компенсації у сумі 430097 грн. Мотивує свої позовні вимоги тим, що їй та відповідачу, який є її колишнім чоловіком, на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області 15 березня 2000 року належить вищезазначений будинок. На час звернення з позовом до суду вона та її діти [PERSON] і [PERSON] проживають в с. Черемошня Золочівського району Львівської області у будинку її матері [PERSON] . Крім них у будинку проживає сестра матері [PERSON] . Для вирішення житлової проблеми своєї сім`ї вона вирішила провести будівельно-ремонтні роботи у своїй частині будинку, який розташований у [ADDRESS]. З метою визначення технічного стану будинку нею замовлено будівельно-технічну експертизу, у результаті проведення якої експертом Рубцовою Г.В. складено висновок, відповідно до якого технічний стан зазначеного будинку є незадовільним, а ремонтні роботи можуть призвести до руйнування такого. Вона звернулася до відповідача з пропозицією купівлі у нього його частини житлового будинку, однак останній у прийнятті такої відмовив. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Заочним рішенням від 03 жовтня 2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволені, право власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] припинено, за [PERSON] визнано право власності на зазначений житловий будинок після компенсації відповідачу [PERSON] . вартості 1/2 ідеальної частки такого у розмірі 403097 грн. 05 серпня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою судді від 06 серпня 2019 року відповідачу [PERSON] поновлено строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, прийнято таку заяву та призначено судове засідання. Ухвалою від 17 вересня 2019 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволення, заочне рішення від 03 жовтня 2008 року скасовано, а цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про грошову компенсацію 1/2 частки житлового будинку призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 01 жовтня 2019 року від відповідача [PERSON] Ц. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він з позовними вимогами не погодився. Зазначив, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, оскільки таке є непорушним. Заявлені позовні вимоги фактично позбавляють його права власності. Крім того зауважує, що за ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, чого зроблено не було. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити. Протокольною ухвалою від 13 листопада 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, як шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання та фактичного місцезнаходження, так і шляхом розміщення на офіційному веб-сайті суду оголошення про її виклик до суду, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. За ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справу, передбачені ч. 2 ст. 223 ЦПК України, відсутні, а нявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, однак 12 грудня 2019 року відповідач подав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2000 року за [PERSON] визнано право власності, зокрема, на 1/2 ідеальну частку житлового будинку у [ADDRESS]. Аналогічно, за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 1/2 ідеальну частку вищезазначеного будинку. Як зазначає позивач у своїй заяві, вона хотіла здійснити ремонтні роботи у своїй частині вищезгаданого житлового будинку і для визначення стану такого вона замовила проведення будівельно-технічної експертизи. Висновком 09/03-08 будівельно-технічного дослідження, складеним 07 липня 2008 року спеціалістом [PERSON] , стверджується, що технічний стан незавершеного житлового будинку в [ADDRESS] на час проведення дослідження був незадовільним. Такий стан може привести до руйнування будинку в цілому. Дійсна ринкова вартість будинку станом на час проведення дослідження становить 8200 грн. З висновку № 07/07-08 будівельно-технічного дослідження, складеного 07 липня 2008 року спеціалістом [PERSON] , вбачається, що технічний стан вищезгаданого будинку є незадовільним і може призвести до руйнування будинку в цілому, дійсна ринкова вартість такого з урахуванням його технічного стану і готовності становить 816194 грн. Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Так, одним з обов`язків власника є утримання належного йому майна. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, набувши у власність 1/2 ідеальну часту вищезгаданого житлового будинку, позивач прийняла на себе відповідальність за збереження та утримання зазначеного майна. Тому відповідачем жодним чином не порушувалися її право власності на її частку у вказаному будинку. Натомість, саме на власників покладено обов`язок утримувати своє майно, що позивачем зроблено не було. Крім того суд зазначає, що наданим позивачем висновком № 09/03-08 будівельно-технічного дослідження встановлено лише незадовільний технічний стан будинку, однак у такому не надано відповіді на питання щодо небезпечності проведення будівельно-ремонтних робіт. Відтак, твердження позивача про те, що здійснення будівельно-технічних робіт у будинку є небезпечним і може викликати руйнування такого є голослівним. Аналогічно, зазначені обставини не підтверджуються і висновком № 07/07-08 будівельно-технічного дослідження, складеним 07 липня 2008 року спеціалістом [PERSON] . Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач фактично просить суд позбавити відповідача права власності на належне йому майно. При цьому, законних підстав для заявлення таких вимог позивачем не наведено. Окрім цього відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було внесено на депозитний рахунок суду вартість частки відповідача. Згідно з довідкою № 8649 від 03 жовтня 2008 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . При цьому суд зазначає, що наявність у власності відповідача квартири [ADDRESS] не може бути підставою для позбавлення його права власності на спірне майно за обставин, встановлених судом. Також суд має сумніви і щодо визначення вартості частки відповідача у вищезазначеному майні, оскільки, як зазначає позивач, така становить 430097 грн., оскільки вартість цілого майнового комплексу складає 860194 грн. На підтвердження цього вона покликається на висновок будівельно-технічного дослідження. При цьому висновком № 09/03-08 будівельно-технічного дослідження, складеним 07 липня 2008 року спеціалістом [PERSON] , дійсна ринка вартість будинку станом на час проведення дослідження встановлена у розмірі 8200 грн. А висновком № 07/07-08 будівельно-технічного дослідження, складеного 07 липня 2008 року спеціалістом [PERSON] , стверджується, що дійсна ринкова вартість вказаного майна складає 816194 грн. Відтак, визначення ціни 1/2 частки у вищезазначеному майні не підтверджується наданими позивачем доказами. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що аргументи, які позивач поклала в обґрунтування своїх позовних вимог, не підтвердилися під час розгляду справи наявними доказами, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed