Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, вимоги за яким уточнила заявою від 25.02.2020, просить зобов`язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні горищем будинку [ADDRESS] шляхом демонтування самовільно влаштованих дверей в кімнату [ADDRESS] вказаного будинку та відновлення металевої драбини для виходу на горище в під`їзді № 2. Свої вимоги мотивує тим, що проживає в к. [ADDRESS] , а відповідач проживає в к.№ 34,37 вказаного будинку. Відповідач чинить їй перешкоди у користуванні приміщенням загального користування горищем, оскільки у протиправний спосіб, без наявності жодних дозволів, зрізала металеву драбину, через яку здійснювався доступ на горище, а також самовільно встановила вхідні двері у свою кімнату. Внаслідок цього вона позбавлена доступу на горище та можливості збору дощової води, яка протікає через дах та заливає її помешкання. Крім цього, відповідач в межах горища частково повідрізала існуючі металеві водяні труби з`єднавши їх із пластиковими, що без належних дозволів та експертної оцінки таких дій, на її думку може знижувати міцність водопроводу та створювати аварійну ситуацію. А тому просить позов задоволити. Ухвалою судді від 28 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 5 листопада 2020 р. судом ухвалено заочне рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 15.04.2021 задоволено заяву відповідача та скасовано вказане заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05.11.2020, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01.06.2021 задоволено клопотання відповідача [PERSON] , залучено до участі у справі в якості третьої особи ЛКП «Господар». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві, просить суд позов задоволити. Додатково пояснила, що відповідач під\~отвором виходу\~на горище,\~вибила діру\~у несучій\~стіні та\~самовільно влаштувала\~вхідні двері\~в належну\~їй кімнату\~ [ADDRESS] ,\~чим додатково\~блокує можливість\~встановлення драбини\~для виходу\~на горище.\~ На її вимоги усунути перешкоди в доступі до горища відповідач реагує агресивно, в нецензурній формі відмовляється їх виконати та погрожує позивачці фізичною розправою. А тому просить позов задоволити. Відповідач, її представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, вважають, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, оскільки в кімнаті №34 відповідач не зареєстрована, там не проживає і її власником не являється. Зареєстроване місце проживання відповідача в кімнаті [ADDRESS] цього ж будинку. Разом з тим, вважають, що жодними діями відповідача чи інших осіб перешкоди позивачу у доступі до горища та користування приміщеннями загального користування не чиняться, так як згідно представленого акту ЛКП «Господар» з під`їзду №2 будинку, де проживають сторони є доступ на горище через облаштовані висувні дерев`яні сходи. Ці сходи безперешкодно відчиняються і надають доступ на горище усім мешканцям будинку. А тому просять відмовити у задоволенні позову. Треті особи, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання явку своїх представників не забезпечили, причин їх неявки не повідомили. А тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає про наступне. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в к.39,40,44 будинку [ADDRESS] (а.с.46). В той же час із пояснень відповідача, які підтверджуються в цій частині відповіддю на запит суду відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області (а.с.13), встановлено, що зареєстроване місце проживання [PERSON] в к. [ADDRESS] . Відповідно до статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У частинах першій та другій статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до рішення Конституційного Суду України 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» необхідно розуміти так, що власники квартир дво - або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року №4-рп/2004, та згідно із Конституцією України всі суб`єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, у тому числі з питань улаштування мансард, надбудови поверхів та іншого. За змістом зазначеного висновку, будь-який власник або інша особа, яка на відповідній правовій підставі користується житловим чи нежитловим приміщенням, не наділяється абсолютним правом вирішувати порядок використання (переобладнання, перепланування тощо) місць загального користування чи на власний розсуд обмежувати інших співвласників у цьому. Положеннями статті 382 ЦК України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Судом встановлено, що в будинку [ADDRESS] наявне приміщення загального користування горище. Позивач вважає, що іншим мешканцем будинку, а саме відповідачем чиняться їй перешкоди у користуванні горищем шляхом демонтажу пожежної металевої драбини на горище, облаштування під входом на горище входу в к.№34, що унеможливлює її доступ у приміщення загального користування - горище будинку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. При цьому, згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. На підтвердження своєї позиції, позивачем представлено суду лише три фотознімки, з яких вбачається, що безпосередньо під влаштованим на стелі отвором виходу на горище, встановлені вхідні двері в кімнату, а металеву драбину демонтовано і така стоїть поруч. В той же час, як вбачається із представленого відповідачем акту проведення комісійного огляду на предмет встановлення доступу до місць загального користування, а саме горища по [ADDRESS] від 02.03.2021, складеного працівниками ЛКП «Господар» (а.с.62), в ході обстеження будинку [ADDRESS] встановлено факт вільного доступу до горища із другого під`їзду будинку через облаштовані дерев`яні люк та драбину. Вказані обставини підтверджуються додатково і фотознімком верхнього поверху будинку, з якого вбачається можливість доступу до горища через розкладені дерев`яні сходи. За таких обставин, суд приходить до переконання, що в ході судового розгляду позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення їй перешкод у доступі до горища будинку шляхом демонтажу металевої драбини, оскільки з представлених доказів вбачається можливість її безперешкодного доступу до приміщення загального користування. В той же час, доводів про неможливість користування дерев`яною драбиною, чи погіршення умов користування входом на горище позивачем не представлено. Крім цього, є необґрунтованою позиція позивача та такою, що не ґрунтується на жодних доказах щодо неможливості користування нею горищем внаслідок облаштування вхідних дверей у кв. [ADDRESS] . Щодо проведення будь яких робіт в межах горища щодо заміни водяних труб позивачем жодних доказів не представлено, даний факт нічим не підтверджено, а тому і підстав перевірки законності таких дій у суду не виникає. Окремо слід зазначити щодо недоведеності позивачем належності заявлених позовних вимог до відповідача, оскільки позивачем не представлено суду жодних доказів що відповідач являється власником кімнати [ADDRESS] та здійснила самовільне влаштування дверей. А тому,

Outcome: dismissed