Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~про розірвання\~шлюбу,\~в якій\~просить розірвати\~шлюб між\~сторонами,\~зареєстрований 20.03.1998\~року Відділом\~реєстрації актів\~громадянського стану\~виконкому Саксаганської\~районної ради\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області,\~актовий запис\~№146. Від\~шлюбу у\~сторін є\~неповнолітній син\~ [PERSON],\~[INFO].Підставою для позову є розбіжність поглядів з відповідачем на подружнє життя. Із жовтня 2018 року вони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 01.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. У судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила прізвище Тезик залишити без змін. Відповідач надав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, та просить розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У судовому\~засіданні встановлено,\~що 20.03.1998 року між\~[PERSON] до [PERSON], було зареєстровано шлюб (а.с.4). Від сумісного\~проживання сторони\~мають неповнолітнього сина \~ [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання особи №145 від 08.01.2019 року, [PERSON], зареєстрований разом з позивачем [PERSON] (а.с.6). У сторін спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини на даний час немає. Згідно з\~статті 51 Конституції України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України,\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті\~104, частини третьою статті\~105 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. За змістом частини третьої\~статті 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач у заяві вказала, що сторони шлюбні відносини з жовтня 2018 року фактично припинили, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідач у заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі та підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved