overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя дітей не мають. Подружнє життя не склалося, через різні характери, що призводило до втрати почуттів один до одного. Близько року разом не проживають. Спільне життя та збереження шлюбу не можливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач повторно не з”явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 04 березня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ у Київській області, актовий запис № 50. Від подружнього життя дітей не мають. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сім”ї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя дітей не мають. Через несумісність характерів виникали сварки. У 2009 році відповідач забрав свої речі та переїхав проживати по місцю проживання своїх батьків в м. Київ. З того часу спільне господарство не ведуть і не спілкуються. Збереження шлюбу - неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просив шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Грисевич». В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 22 лютого 1991 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 58. Від подружнього життя дітей не мають. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають дочку [PERSON]. Спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя. Відповідач часто безпідставно і не вмотивовано вчиняє сварки, що призвело до створення напруженої атмосфери в сімї. З весни 2016 року спільне господарство не ведуть і не підтримують подружніх стосунків. Збереження сімї та примирення неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просив шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Калайдова».. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 16 січня 1993 року між сторонами зареєстровано шлюб Борівською селищною радою Фастівського району Київської області, актовий запис № 2. Від подружнього життя мають доньку Дарину, [INFO] Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON]. З дня народження сина відповідач змінив своє ставлення до сімї, ображав, не допомагав по господарству. За час сумісного проживання відповідач 5-6 разів залишав сімю, потім повертався. 20.06.2017 року, після сварки відповідач знову залишив сімю. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просив шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Бойко», судові витрати стягнути на її користь з відповідача. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 17 серпня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної РАЦС реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області, актовий запис № 218. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, передбачають, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене суд, вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON]. Спільне життя не склалося через різні характери та погляди на сумісне життя. Подільше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу залишити «Губська», судові витрати стягнути з відповідача на її користь. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14 серпня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб Тужилівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, передбачають, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене суд, вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON] та доньку Анастасію. Спільне життя не склалося через різні характери. Шлюбні відносини припинені в травні 2015 року. Спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу не можливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу залишити «Борнатович». В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 28 липня 2003 року між сторонами зареєстровано шлюб Виконкомом Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку Анастасію, [INFO]. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого останнім часом стали виникати непорозуміння. На даний час шлюб існує лише юридично. Спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та разом не проживають. Збереження сімї та примирення не можливо. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Кандаурова». В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 23 вересня 1972 року між сторонами зареєстровано шлюб Червономотовилівською сільською радою Фастівського району Київської області, актовий запис № 60. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів. На даний час шлюб існує лише юридично. Спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Збереження сімї та примирення не можливо. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 22 серпня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної РАЦС реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області, актовий запис № 287. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки постійні непорозуміння вкрай зіпсували сімейні стосунки. Протягом трьох місяців як подружжя не проживають. Спільне господарство не ведуть, життям один одного не цікавляться. Кожен проживає своїм життям. Примирення не можливе. В судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «Овдійчук», понесені судові витрати стягнути з відповідача на її користь. В судове засідання відповідач не зявився, через канцелярію суду подав письмову заяву в якій згоден на розірвання шлюбу, справу просив розглянути в його відсутність. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 18 вересня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 86. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Подружнє життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, передбачають, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене суд, вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними. З початку 2014 року разом не проживають. Спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Збереження сімї не можливе. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив шлюб між сторонами розірвати з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу позивачу змінити на дошлюбне «Фесенко». В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 25 червня 2011 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної РАЦС Дарницького районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 919. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Подружнє життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON]. Одруження виявилося невдалим. З червня 2017 року шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу та подальше спільне життя не можливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила шлюб між нею та відповідачем розірвати з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу залишити набуте в шлюбі - «[PERSON]». В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 03 червня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Васильківського МРУЮ Київської області, актовий запис № 151. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. На даний час шлюб існує лише юридично. Спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та разом не проживають. Збереження сімї та примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2017 року відкрито провадження. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила шлюб між нею та відповідачем розірвати з підстав викладених в позовній заяві, прізвище після розірвання шлюбу залишити набуте в шлюбі - «[PERSON]». В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 08 жовтня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 140. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved