Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. В обґрунтування вимог зазначає, що вона та відповідач, є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER]. Відповідач, який є батьком дитини, не проживає разом з ними з серпня 2013р., як такий, який виїхав до м. Києва. Дитина перебуває на повному утримані позивача та проживає з нею. На неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням оформити нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на виїзд дитини, останній відмовляється надати такий дозвіл. Ще під час проживання позивача з відповідачем разом в Автономній Республіці Крим, сторони оформили нотаріально посвідчену заяву від 19.07.2013 р., якою надали один одному дозвіл на виготовлення доньці, [PERSON], проїзного документу для поїздки за кордон. В такій заяві сторони зазначили, що підстав, що обмежували б право дитини на виїзд закордон, немає. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дитині дозвіл на виїзд за кордон для оздоровлення та відпочинку дитини, однак відповідачем дані прохання залишилися без задоволення. Такі дії відповідача порушують законне право дитини на відпочинок, туризм і виховання в дусі постійного розширення кола зору, збагачення знань іноземних мов, культури інших народів, що є предметом позовних вимог. У судовому засіданні позивач та її представник змінила позовні вимоги та просили дозволити малолітній [PERSON], [INFO], виїзд в її супроводі, без згоди та супроводу її батька, [PERSON], до досягнення [PERSON] повноліття, в тому числі на періоди всіх канікул, (зимових, весняних, літніх та осінніх), а також у святкові та вихідні дні до Мексики, Туреччини, Греції, Кіпру, Іспанії, Італії, Франції, Болгарії, Угорщини, Австрії, Чехії, Сполучених Штатів Америки, Російської Федерації, Німеччини, Королівства Нідерланди, Норвегії, Фінляндії, Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії, Об'єднаних Арабських Еміратів, Єгипту, Домініканської Республіки, Китаю, Індії, Південно-Африканської Республіки. Просили задовольнити позов з підстав, викладених в змінах до позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Служби у справах дітей в судове засідання надав заяву, в якій просив задовольнити позов, виходячи з інтересів дитини та слухати справу у його відсутність. Вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], є батьками малолітньої - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с. 5) Відповідач, з серпня 2013 р., як виїхав до м. Києва, не проживає разом з позивачем та донькою. Ще під час спільного проживання з сторін в Автономній Республіці Крим, відповідач разом з позивачем оформив нотаріально посвідчену Заяву від 19.07.2013 р., якою надав дозвіл на виготовлення [PERSON], проїзного документу для поїздки за кордон. В такій заяві сторони зазначили, що підстав, що обмежували б право дитини на виїзд закордон, немає. (а.с. 12). Ст. 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Відповідно до ст. 18 вказаних Правил передбачено, що оформлення паспорта або проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: - свідоцтва про смерть другого з батьків; - рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; - рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; - рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; - рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; - довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Аналізуючи добуті в судовому засіданні докази у їх сукупності, зважаючи на інтереси дитини сторін у спорі, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved