Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , зареєстрованому 18 листопада 2016 року у Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 869. Під час спільного проживання у сторін по справі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що між ними відсутнє взаєморозуміння щодо поглядів на шлюб та сім'ю, тож примирення подружжя неможливе, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання з проханням справу розглядати без її участі, просить позовні вимоги задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання в якому зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, просив справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 18 листопада 2016 року у Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 869. Під час спільного проживання у сторін по справі народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Крім того, статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просить не змінювати прізвище на дошлюбне, то суд доходить висновку про те, що їй слід залишити прізвище обране під час укладення шлюбу, тобто « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved