Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом 01.08.2019 та просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказувала, що в період перебування у шлюбних відносинах з відповідачем, вона народила сина [PERSON] . Сімейні стосунки з відповідачем не склалися, у зв`язку з чим їх шлюб розірвано в судовому порядку. Відповідач залишив сім`ю, жодного разу не приїздив до сина, не телефонував йому та не цікавився його здоров`ям, не відвідував дитячий садок, не надавав матеріальної допомоги. Аліменти на утримання сина стягнуто за рішенням суду, але відповідач їх не сплачує, через що утворилася значна заборгованість. Оскільки батько дитини її життям та розвитком не цікавиться, відносин з сином не підтримує, батьківських обов`язків не виконує, не піклується про фізичний, духовний, моральний розвиток сина, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримувала та просила задовольнити, проти заочного ухвалення рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с.24) та в порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, тобто шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, у судове засідання повторно не з`явився (а.с.37-38, 42, 59-60, 65, 73-74, 77), про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Софіївської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, участь свого представника у розгляді справи не забезпечив, просив справу розглядати за відсутності їх представника. Вказував, що надати письмовий висновок щодо вирішення спору не має можливості, оскільки відповідач на території сільської ради зареєстрований, але фактично не проживає, про існування в нього дітей органу опіки не відомо (а.с. 39-40). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, як орган опіки та піклування за місцем проживання дитини та його матері, просив справу розглянути за відсутності їх представника (а.с. 75-76), при цьому надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] (а.с. 66-67). У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, отримавши згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, на місці постановив здійснити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 8). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 у справі № 200/13844/16-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9), а рішенням цього ж суду від 20.01.2017 у справі № 200/13848/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина та на її утримання, до досягнення сином 3-х річного віку (а.с. 10). Згідно з даними Криворізького районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідач аліменти не сплачує, через що, станом на 01.08.2019 мав заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, у розмірі 35405,65 грн (а.с. 11-13, 44-45). Малолітній [PERSON] проживає з матір`ю та дідом, відвідує ДНЗ № 60, що підтверджується характеристикою на дитину, актом про проживання, посвідченим КП «Жилсервіс-15» Дніпровської міської ради (а.с. 15). Як слідує з акта обстеження житлово-побутових умов, складеного управлінням Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, мати [PERSON] забезпечує дитині належні умови життя, проживання, розвитку і виховання (а.с. 16). З характеристики малолітнього [PERSON] з ДНЗ № 60 слідує, що його вихованням займається лише мама, яка має з сином доброзичливі стосунки, виховує його в атмосфері взаєморозуміння. Батько дитини жодного разу до закладу не приходив, дитину не провідував, не спілкувався з вихователями та не був на батьківських зборах (а.с. 14). У матеріалах справи наявні письмові пояснення батька позивача та її сусідів, кожен з яких підтвердив, що [PERSON] сама виховує та утримує сина [PERSON] , а батько дитини з ними не проживає, допомоги на утримання сина не надає, з ним не спілкується та не відвідує сина, зник з їх життя незадовго після народження дитини (а.с. 46-53). Шевченківська районна у м. Дніпрі рада, як орган опіки та піклування за місцем проживання малолітнього [PERSON] , на виконання ст. 19 СК України, надала суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина. Висновок обґрунтовано тим, що батько залишив сім`ю майже одразу після народження сина, з того часу сина не провідує, участі у його вихованні не бере, допомоги на утримання сина не надає, а тому позбавлення його батьківських прав щодо сина відповідатиме інтересам дитини (а.с. 66-67). Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право передати дитину на виховання фізичним та юридичним особам. Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач у справі, [PERSON] , будучи повнолітнім, дієздатнім чоловіком, маючи усвідомлювати свою відповідальність за забезпечення належних умов життя, розвитку та виховання свого сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , оскільки з дитиною не проживає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, дитину не відвідує та з ним не спілкується, участі у його вихованні не бере, долею та станом здоров`я сина не цікавиться. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн, позов задоволено, тому

Outcome: approved