Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON] та зареєстрованого 25 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис номер 1813. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року позов прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовче засідання. 4 вересня 2019 року ухвалою суду за клопотанням відповідача сторонам у справі надано одномісячний строк на примирення та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 8 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі. 8 жовтня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 24 жовтня 2019 року явку позивача в судове засідання для дачі пояснення визнано обов`язковою. Судове засідання призначене на 14 листопада 2019 року було відкладено у зв`язку з неявкою в таке позивача. В судовому засіданні 2 грудня 2019 року позивач позов підтримала з мотивів викладених в ньому, додатково пояснила, що під час наданого строку на примирення не примирились, просила розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні відносно розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 вересня 1999 року шлюб між сторонами було зареєстровано 25 вересня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за номером 1813. Шлюб було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим, оскільки під час наданого сторонам у справі строку на примирення не примирились. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, поясненнями сторін у справі. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 768,4 гривень судового збору.

Outcome: approved