Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом у якому просить визнати факт прийняття нею спадщини після смерті її матері [PERSON], який померла [INFO], у вигляді 23/100 житлового будинку [ADDRESS], та зобов'язати реєстраційну службу скасувати державну реєстрацію за [PERSON] право власності на 23/100 житлового будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - Котовська міська рада Одеської області у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не має заперечень щодо їх задоволення. Представник відповідача - реєстраційна служба по місту Котовську та Котовському району Котовського МРУЮ Одеської області - Великий П.В. у судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог з приводу скасування державної реєстрації на вказану квартиру, надав до суду заперечення з приводу вказаної частини позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть від 19.09.2013 року [NUMBER], виданого територіальним відділом запису актів громадянського стану м. Воркути Управління запису актів громадянського стану республіки Комі, [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до повторного свідоцтва про народження від 18.05.1992 [NUMBER], виданого міським відділом ЗАГСу м. Новокузнецьк, [PERSON] являється дочкою [PERSON] та [PERSON]. Право приватної власності на вказані 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] посвідчується договором дарування від 30.11.1983 року, який посвідчений державний нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори Шевченко Л.Д. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Таким чином [PERSON] являється спадкоємицею першої черги після смерті своєї матері - [PERSON]. Відповідно до ст.549 ЦК України (редакція 1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Щодо скасування державної реєстрації права власності на вказану квартиру. 26 лютого 2013 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області за [PERSON] в порядку набувальної давності визнано право власності на 23/100 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 04.12.2013 року, рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2013 року - скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до виконкому Котовської міської ради про визнання права власності - відмовлено. Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Стаття 236 ЦК України передбачає, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. На додаток ст. 26 Закону України «Про держану реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрацію прав. Таким чином, для скасування державної реєстрації прав на вказану частину житлового будинку, позивачу необхідно звернутися до реєстраційної служби п місту Котовськ та Котовському району Котовського МРУЮ з копією рішення апеляційного суду від 04.12.2013 року. Тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Відмовляючи заявникові в задоволенні вимог в частині зобов'язання відділу реєстраційної служби по місту Котовськ та Котовському району Котовського МРУЮ скасувати державну реєстрацію на вказану частину будинку, суд виходив з того, що згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України вирішення спорів відносно дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень являється одним із завдань адміністративного судочинства і не може розглядатися в порядку цивільного судочинства. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial