Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до об`єднаної територіальної громади в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за правом представлення право власності на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Марківською районною державною адміністрацією від 05.02.1996 р. на підставі розпорядження Марківської районної державної адміністрації від 31.01.1996 р. № 33/5. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] померла її баба по батьковій лінії - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належала їй та її чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Померла [PERSON] заповіт не склала, а тому спадкування здійснюється за законом. Відповідно до вимог ст.ст. 1261, 1268 ЦК України її дід [PERSON] є спадкоємцем по закону першої черги спадкодавця [PERSON] , як чоловік померлої, так як на момент її смерті він постійно проживав з нею, а тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має. Отже, дід [PERSON] спадщину після смерті своєї дружини та відповідно її баби прийняв, але у встановленому законодавством порядку не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер її дід по батьковій лінії - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належить йому та померлій дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Тобто, 1/2 частина квартири, яка належить померлій дружині [PERSON] фактично перейшла у володіння спадкоємця [PERSON] , оскільки ним була прийнята, хоча і не переоформлена і відповідно на неї також відкрилась спадщина після його смерті. Померлий [PERSON] заповіт не склав, а тому спадкування здійснюється за законом. Її батько, [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним сином померлих [PERSON] та [PERSON] , а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України мав би право на спадкування по першій черзі спадкоємців за законом. Вона, як донька [PERSON] та відповідно онука [PERSON] , здійснює спадкування за правом представлення, так як відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. На час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] вона постійно проживала разом із дідом, заяву про відмову від неї не подавала, а тому вважаюся такою, що фактично прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має. 10.09.2019 вона звернулася до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте державний нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи це тим, що вона заяву про прийняття спадщини не подала, разом зі спадкоємцем не проживала. З 30 серпня 2017 року вона постійно проживала разом з дідом та здійснювала догляд за ним, піклувалась про нього, допомагала по господарству, хоча і була зареєстрована за іншою адресою. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач та його представник в своїй заяві просили розглянути справу в їх відсутнсть. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У такому випадку фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 15.12.1993 позивач [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] (а.с.6), який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Марківського району Луганської області 16.09.1997р. (а.с.9). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00023934785, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.03.1961р., що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 19.01.2015, [PERSON] померла [INFO] . (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належить їй та її чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Марківською районною державною адміністрацією від 05.02.1996 р. (а.с.12). Відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1268 ЦК України дід позивачки - [PERSON] є спадкоємцем по закону першої черги спадкодавця [PERSON] , як чоловік померлої, так як на момент її смерті він постійно проживав з нею, а тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину, що підтверджується довідкою, виданою Марківською селищною радою Марківського району Луганської області № 2619 від 13.09.2019 р. (а.с.20). Отже, дід [PERSON] спадщину після смерті своєї дружини та відповідно баби позивача фактично прийняв, але у встановленому законодавством порядку не оформив своїх спадкових прав. Згідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 17.12.2018, [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належить йому та померлій дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Верховний суд в постанові від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16-ц зробив правовий висновок про те, що право на спадщину входить до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації цього права. Тобто, 1/2 частина квартири, яка належить померлій дружині [PERSON] фактично перейшла у володіння спадкоємця [PERSON] , оскільки ним була прийнята, хоча і не переоформлена і відповідно на неї також відкрилась спадщина після його смерті. Оскільки батько позивача [PERSON] , який є рідним сином померлих [PERSON] та [PERSON] помер [INFO] , а тому відповідно до ст, 1261 ЦК України мав би право на спадкування по першій черзі спадкоємців за законом. Позивач, як донька [PERSON] та відповідно онука [PERSON] , здійснює спадкування за правом представлення, так як відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно довідки, виданої Марківською селищною радою Марківського району Луганської області № 2756 від 24.09.2019р. та Акту обстеження фактичного проживання осіб від 18.09.2019р., складеним секретарем Марківської селищної ради Кривошлик Н.В., який засвідчили своїм підписом сусіди - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , 1939 р.н. мешкав по [ADDRESS] з 1963 року по день смерті, що послідувала 13.12.2018. На момент смерті з ним фактично, без реєстрації, проживала онука [PERSON] , 1993 року народження. (а.с.21- 22). Тобто, на час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] , позивач постійно проживала разом із дідом, заяву про відмову від неї не подавала, а тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має. Із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру встановлено, що у спадковому реєстрі інформація відносно [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. (а.с. 41,62). Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно зі ст.ст.1297,1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 10.09.2019 [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте державний нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи це тим, що вона заяву про прийняття спадщини не подала, разом зі спадкоємцем не проживала. (а.с.19). За змістом норм статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже, відсутність реєстрації місця проживання за адресою діда не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що [PERSON] не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як обставини, встановлені ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються іншими наданими нею належними доказами - довідкою про проживання та актом обстеження фактичного проживання осіб. Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому порядку. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Outcome: approved