Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що уклала договір про надання їй кредитних коштів №10002345526 від 19.09.2020, який вважає недійсним з огляду на таке. Вищезазначений договір вона не підписувала, а відповідач не повідомив її письмово про всю необхідну інформацію щодо умов договору. Крім того, звертає увагу на те, що згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, можуть бути визнані недійсними. Прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик та ведення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що на її думку не узгоджується з вимогами абзацу 3 частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Звертає увагу суду також на те, що в договорі відсутня інформація щодо ціни договору та сукупної вартості кредиту. Відповідачем введено її в оману щодо істотних умов договору, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитом та не повідомлено про відсоткову ставку у випадку порушення зобов`язання. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як їй запропонували укласти договір на умовах, які фактично відомі лише відповідачу. Розмір нарахованих відсотків за договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. З урахуванням викладеного вважає, що договір № 10002345526 від 19.09.2020 про надання позики на умовах фінансового кредиту, укладений між нею та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» з порушенням норм законодавства, а тому просить визнати його недійсним. Разом із позовною заявою позивач подала клопотання про витребування договору позики № 10002345526 від 19.09.2020, укладеного між нею та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Клопотання мотивоване тим, що неодноразово зверталася до відповідача за отриманням вищевказаного договору, однак їй було відмовлено у наданні такого або ж її звернення ігнорувались з боку відповідача. Ухвалою від 04.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розглядати дану справу без виклику сторін на 09.03.2021, роз`яснено, що відповідачем до суду подається відзив протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом п`яти днів із дня його отримання. У задоволенні клопотання про витребування документів відмовлено, у зв`язку з тим, що позивач не надала доказів, що вживала заходів для самостійного їх отримання. Не погоджуючись із позовними вимогами, генеральний директор ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» Купріянов М.С. подав відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує проти заявлених позовних вимог, оскільки вони, на його думку, є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає про те, що заявник/користувач, який має на меті отримати кошти у кредит, може ознайомитись з правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та примірним договором, які діють під час реєстрації та підписання електронного договору, на веб-сайті товариства у загальному доступі, а також на які є посилання безпосередньо при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті товариства. Фактом підтвердження щодо ознайомлення з правилами, примірним договором та надання заявником дозволу (згоди) на обробку своїх персональних даних, які зазначені в заявці на отримання кредиту, є проставлення заявником/користувачем при реєстрації відповідних відміток на сайті товариства. Вказує на те, що 19.09.2020 між позивачем та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було укладено договір №\~10002345526 про надання фінансового кредиту із додатком №1 (графік розрахунків) на суму кредиту 2800,00 грн, строком на 7 календарних днів, під 1,71% (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожний день користування кредитом на період строку надання кредиту (починаючи з першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту), під 2,71 % (стандартна процентна ставка) від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку надання кредиту, якщо позичальником порушено умови договору. Станом на дату подання відзиву загальна заборгованість за договором № 10002345526 про надання фінансового кредиту від 19.09.2020 становить 5982,48 грн. Зазначено, що в період карантину [PERSON] звільнено від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором. Позичальником в рахунок погашення заборгованості за договором № 10002345526 здійснено певні платежі, а саме: 27.09.2020 в розмірі 336,00 грн (в особистому кабінеті позичальника); 14.10.2020 в розмірі 671,00 грн (в особистому кабінеті позичальника); 28.10.2020 в розмірі 670,00 грн (в особистому кабінеті позичальника). Крім того, зазначено, що 27.09.2020, 14.10.2020, 28.10.2020 [PERSON] в особистому кабінеті позичальника ініціювала здійснення пролонгації за кредитним договором, в результаті чого укладено додаткові угоди про зміну умов договору від 19.09.2020. Позивач, здійснивши акцептування оферти, підтвердила впевненість в тому, що всі умови їй зрозумілі та вона чітко усвідомлює, які платежі, у якій сумі, у який термін та у якій валюті необхідно буде сплачувати, та шляхом підписання заяви засвідчила, що у належній та доступній формі була проінформована про всі умови і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Перед укладенням кредитного договору позивачу була надана необхідна переддоговірна інформація, передбачена чинним законодавством. З моменту укладення договору [PERSON] не зверталася до товариства із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору, а також не скористалася правом на відкликання згоди на укладення кредитного договору. Вказує на те, що підписання сторонами кредитного договору свідчить про досягнення ними згоди щодо всіх істотних умов договору, крім того, позивачем не надано доказів на спростування презумпції правомірності правочину, зокрема не спростовано, що під час укладення кредитного договору вона діяла свідомо та вільно, добровільно погодилася з його умовами, отримала кредитні кошти у національній валюті. З урахуванням викладеного, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 вересня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» в особі Генерального директора Купріянова М.С. укладено договір № 10002345526 про надання фінансового кредиту. Відповідно до п. 1.1. договору, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) на суму 2800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором. Відповідно до п.1.2. договору, кредит надається строком на 7 днів від дати отримання кредиту позичальником. Згідно п. 1.3. договору нарахування процентної ставки за користування кредитом залежить від фактичного виконання позичальником умов цього договору, яка становить: знижена процентна ставка 1,71 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 624,15 %) застосовується на період строку надання кредиту (починаючи із першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту, визначеного у п. 1.2. договору, якщо в цей строк позичальник здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку: стандартна процентна ставка в розмірі 2,71 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (річна процентна ставка становить 989,15 %) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.2. договору, якщо позичальник не виконав умови договору для застосування зниженої процентної ставки. П. 1.4. договору передбачено, що розмір процентних ставок, визначених п. 1.3. договору є фіксованим та може бути змінено товариством в односторонньому порядку лише за умови попереднього письмового повідомлення позичальника. Відповідно до розділу 2 договору, кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на платіжну/банківську картку, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту протягом трьох робочих днів з моменту укладення договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредит. Згідно п. 9.1 договору, невід`ємною частиною договору є правила надання коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту, затверджені товариством. Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на веб-сайті товариства. Укладення договору здійснюється за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС) товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт (9.2.) Договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) товариству та її прийняття (акцепту) позичальником (п. 9.3.). Відповідно до п. 9.13 договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між ними в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та вимог Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, підписаний відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (п. 9.14.) Позичальник засвідчує, що умови цього договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків товариства та позичальника (п. 9.18.) Згідно п. 9.19. сторони засвідчують, що укладення договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна зі сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору) та умови договору є взаємовигідними для кожної зі сторін. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію») Позивач у своєму позові не заперечує той факт, що при укладенні спірного договору вона скористалася інформаційно-телекомунікаційною системою товариства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту оспорюваного договору № 10002345526 про надання фінансового кредиту від 19 вересня 2020 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, засвідчила, що умови договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків товариства та позичальника, підтвердила, що отримала від товариства всю необхідну інформацію щодо умов договору. Крім того, суд звертає увагу, що представником відповідача до відзиву додані додаткові угоди про зміну умов договору № 10002345526 від 19.09.2020 та інформаційні довідки. З таких вбачається, що з банківської картки, яка зазначалась [PERSON] у заявці на отримання кредиту, здійснювались транзакції типу «погашення» кредиту. Вказане також свідчить про те, що позивач погодилась із умовами укладеного нею договору та такі для неї були зрозумілими, оскільки вона не зверталася із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору, а також не скористалася правом на відкликання згоди на укладення кредитного договору згідно з ч.3 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 230 ЦК України закріпила, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Стаття 19 Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Під час розгляду справи судом не було встановлено обставин, які би свідчили про невідповідність умов договору про надання фінансового кредиту № 10002345526 від 19 вересня 2020 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача щодо недійсності укладеного нею договору ґрунтуються виключно на її твердженнях і спростовуються самим змістом договору та матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надала належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин недійсності правочину, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання недійсним договору про надання фінансового кредиту № 10002345526 від 19 вересня 2020 року. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed