Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі ? частини квартири [ADDRESS] між нею та відповідачем та визнання за нею права власності на ? частину вказаної квартири. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на ч. 2 ст. 220 ЦК України стосовно домовленості сторін щодо усіх істотних умов договору, суду пояснив, що 15.03.2012 року позивач домовилась з відповідачем про придбання ? частини квартири [ADDRESS] за 20000,00 грн., оскільки відповідач має зазначену квартиру на праві власності так як ще ? частина квартири належить чоловікові позивача [PERSON] Домовившись з відповідачем щодо усіх істотних умов договору, який передбачає сплату грошей в сумі 20000,00 грн., заселення в цю частину квартири на умовах, що відповідач виселиться вказаної частини квартири, забере свої речі, зніметься з реєстрації, на протязі одного року, тобто до 15.03.2013 року, з послідуючим посвідченням договору купівлі-продажу нотаріально. Після сплати коштів позивач вселилась з дитиною в ? частину вказаної квартири з особистим майном та речами, а відповідач поселилась в кімнаті, яка є власністю її сина. Поділ квартири між відповідачем та її сином був здійснений ними по взаємній згоді, оскільки площі кімнат майже однакові. Оскільки відповідач відмовляється припинити реєстрацію проживання в ? квартири, посвідчити договір купівлі - продажу ? частини квартири [ADDRESS] нотаріально, позивач вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у її відсутність (а.с. 65). Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Частиною другою вказаної статті передбачено якщо сторони домовились усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Таким чином в суді було встановлено, що відповідач на праві приватної форми власності має у спільній сумісній власності з [PERSON] квартиру, двохкімнатну, об'єкт житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] (а.с. 75). Суд, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 369 ЦК України 1. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 2. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. 3. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Оскільки майно-квартира є спільною сумісною власністю, відповідач в односторонньому порядку не може розпоряджатись таким майном. Крім того обов'язковою умовою, застосування судом норми закону про визнання договору дійсним є одночасна наявність наступних умов: домовленість сторін щодо всіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України), оскільки при відсутності цих умов договір вважається не укладеним, а не нікчемним; повне або часткове виконання договору; ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення такого договору. Домовленість щодо усіх істотних умов договору повинна підтверджуватись письмовими доказами . З позовної заяви (а.с.3), з розписки (а.с. 4) та з пояснення представника позивача видно, що однією з істотних умов договору є зняття з реєстрації відповідача - [PERSON], зі спірної частини квартири, на протязі року, тобто до 15.03.2013 року. На даний час ця істотна умова договору відповідачем не виконана, незважаючи на те, що в своїй заяві про слухання справи у її відсутність вона визнала позовні вимоги (а.с. 65). Таким чином в суді було встановлено, що відповідач в односторонньому порядку не може розпоряджатись майном - квартирою, яка є спільною сумісною власністю, відсутня домовленість сторін щодо всіх істотних умов договору, а тому вимоги позивача про визнання договору дійсним не мають законних підстав. А тому задоволенню не підлягають. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави в сумі 200,00 грн. при дійсній вартості квартири 106969 грн. (а.с. 12), а тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України з неї на користь держави необхідно стягнути належну суму судового збору.

Outcome: approved