Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 67331,48 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. 20 серпня 2016 р. квартира позивача була затоплена. Згідно акту від 22 серпня 2016 року, складеного комісією у складі старшого майстра дільниці [PERSON], майстра по експлуатації [PERSON], сантехніка [PERSON] КП ЖКС «Фонтанський», причиною затоплення було залиття з квартири [ADDRESS], що знаходиться на поверх вище, котра належить відповідачці по справі. Свої доводи відносно вартості стягуваної шкоди мотивувала висновком будівельно-технічного дослідження № 6-16 від 29 серпня 2016 року та Звітом про встановлення риночної вартості матеріальної шкоди від 02 вересня 2016 року. Моральну шкоду обґрунтовувала вимушеністю дихати шкідливими випарами, що негативно вплинуло на стан здоров'я. В добровільному порядку відповідачі заподіяну шкоду відшкодовувати відмовився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні з наведених підстав позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка також представляла за довіреністю відповідача [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в повному обсязі. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, про те, що позов обґрунтований, доведений та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Мешканцями цієї квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Актом від 22 серпня 2016 року, складеного комісією у складі старшого майстра дільниці [PERSON], майстра по експлуатації [PERSON], сантехніка [PERSON] КП ЖКС «Фонтанський» залиття сталося з квартири [ADDRESS], внаслідок халатного користування сантехнічними приладами, з посиланням на пояснення власників квартири [ADDRESS] У відповідності до Висновку № 6-16 від 29 серпня 2016 року, складеного судовим експертом Чорною Ю.П., розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] склав 57 627 грн. Крім того згідно висновків, які містяться у Звіті від 02 вересня 2016 року ПП «Брокбізнесконсалт» про встановлення ринкової вартості матеріальної шкоди, ринкова вартість матеріально шкоди, яка виникла внаслідок пошкодження кухонних меблів та люстри складає 5704,48 грн. Зі змісту ч.1 ст.16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з пунктом 9 вищезазначеної Постанови відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Висновком № 6-16 від 29 серпня 2016 року встановлено розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] у сумі 57 627 грн. Витрати на проведення експертного дослідження склали, згідно квитанції від 13 вересня 2016 року, 3500 грн. Вартість матеріально шкоди, у відповідності до Звіту від 02 вересня 2016 року, яка виникла внаслідок пошкодження кухонних меблів та люстри складає 5704,48 грн. Витрати щодо складання звіту, згідно квитанції № 269, склали 500 грн. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню щодо матеріальної шкоди, а саме у розмірі 67 331 (шістдесят сім тисяч триста тридцять одна) грн. 48 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Протокольною ухвалою від 18 грудня 2018 р. було відмовлено у задоволені заяви представника відповідача адвоката [PERSON] про проведення судової будівельно-технічної експертизи, у зв'язку з тим що у заяві не наведено та не підтверджено відповідними доказами у чому саме полягають сумніви щодо правильності Висновку № 6-16 від 29 серпня 2016 року, складеного судовим експертом Чорною Ю.П., розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Що стосується відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 грн. суд, виходячи із встановлених обставин справи, доведеності позовних вимог у цій частині, засад розумності, виваженості та справедливості, вважає у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доводи відповідача [PERSON] та її представника про те, що Акт від 22 серпня 2016 року, складений комісією у складі старшого майстра дільниці [PERSON], майстра по експлуатації [PERSON], сантехніка [PERSON] КП ЖКС «Фонтанський» про залиття квартири позивача є неналежним доказом наявності його вини у залитті належної позивачу квартири безпідставні, оскільки він повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Тобто, наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так у судовому засіданні 18 грудня 2018 року відповідач [PERSON] визнала факт того що залиття квартири позивача сталося саме з квартири [ADDRESS], у наслідок витікання води з відкритих кранів. Вказана квартира, на час події належала їй та її доньці [PERSON] Суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на те що затоплення сталося з вини невідомих осіб, так як ця обставина не підтверджується матеріалами справи. У відповідності до ч.2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Відповідно до абз.5 п.5 рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2010 у справі №1-9/2009, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 р. кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи. Також суд зауважує, що ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Враховуючи обставини справи, зважаючи на те, що відповідачі не довели свою позицію щодо їх невинності у залитті квартири позивача та зважаючи на недоведеність спричиненої моральної шкоди позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог лише в частині стягнення матеріальної шкоди.

Outcome: partial