Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звертався з позовом і просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №91-к від 29.08.2019 про звільнення, поновити на роботі на посаді інженера-конструктора у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ШАПЛ», зобов`язати відповідача здійснити усі дії для належного оформлення трудового договору та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.04.2019 по час поновлення виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 791,19 грн.. 10.01.2020 Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено рішення по справі за даним позовом. У задоволенні позову було відмовлено повністю. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. 14.01.2020 року відповідач звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення і просив розподілити витрати понесені, у справі. Так просив стягнути з позивача витрати понесені на професійну правничу допомогу у сумі 14\~013,60 грн.. Розмір витрат доводив тим, що відповідачем укладений договір № 39-19 від 01.11.2019, актів виконаних робіт та платіжних доручень на загальну суму 14\~013,60 грн. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач заперечував проти заяви. Заперечення мотивовані тим, що спір виник з вини відповідача. Витрати є завищеними. Відповідач своєчасно не подав доказів на підтвердження витрат. Останній зловживав процесуальними правами. Клопотання звернутися до профспілкового органу є зайвим та необґрунтованим. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат. Так згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 137 ЦПК України) Відповідач повідомляє, що у зв`язку з розглядом справи, ним були понесені судові витрати у загальному розмірі 14 013,60 грн., з яких уся сума складається з витрат на професійну правничу допомогу. Матеріали справи також містять договір № 39-19 від 01.11.2019 укладений між відповідачем та Адвокатським бюро Дмитра Сизька, додатку №1 до договору, актів приймання- передачі наданої правової допомоги №1, №2, №3 та платіжних доручень на загальну суму 14 013,60 грн., що підтверджують в повному обсязі понесення витрат на оплату витрат в межах судового розгляду справи. Відповідач не надавав будь-яких доказів на спростування обґрунтованості витрат відповідача. В цілому позивач заперечував проти витрат з усіх передбачених ЦПК України підстав. Втім у сукупності наведених положень закону вбачається, що при вирішенні розподілу судових витрат суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У зв`язку з цим з огляду на розмір заявленої в заяві суми та категорію складності цієї справи, суд вважає, що зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу на 50 % від заявленої суми судових витрат, понесених відповідачем, відповідатиме критерію пропорційності і розумності. Дотримання зазначених критеріїв розподілу судових витрат на правничу допомогу міститься зокрема у Постанові Верховного суду від 06.03.2019 у справі 910/15357/17. У справі №821/1594/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи, у яких конкретизовано справу, в якій таку допомогу надано. При цьому суд виходив з практики Європейського суду з прав людини. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У п. 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд (у разі, якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом), не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). Ураховуючи наведене слід стягнути з позивача компенсацію витрат у сумі 7\~006,8 грн..

Outcome: approved