Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Свій позов мотивувала тим, що 06 травня 2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Сторони припинили сімені відносини, проживають окремо, шлюб існує формально. Вважає, що примирення між сторонами та збереження шлюбу є неможливим. З моменту окремого проживання дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її вихованні та повному утриманні. Відповідач не проявляє турботи про свого сина, не бере участі в його утриманні та фінансуванні витрат для розвитку здібностей дитини, хоча таку можливість має. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати для розвитку здібностей дитини в розмірі 200,00 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. При цьому, пояснили, що відповідач зобов'язаний брати участь в додаткових витратах на дитину, які планує мати позивач. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу та зважаючи, що в нього скрутне матеріальне становище погоджується сплачувати аліменти в розмірі 350 грн. При цьому відмічав, що позивач може використати вказані кошти на власні потреби. Щодо участі в додаткових витратах на дитину, то позов в цій частині не визнав, мотивуючи, що позивачем не надано доказів того, що дитина записана до гуртків, а також щодо розміру вартості щомісячного абонементу. Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 06 травня 2008 року був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 592. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх відносин, примирення неможливе. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір'ю, що не заперечується відповідачем, та перебуває на її утриманні. Позивач працює, однак її заробітна плата є незначною, їй складно самій матеріально утримувати дитину, нести всі витрати з приводу цього. Відповідач проживає окремо, не працює, допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Він здорова та працездатна особа. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині припинення шлюбу та підстав для цього за позовом одного з подружжя, обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, те, що він являється здоровою працездатною особою, відсутність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, вимогу сімейного законодавства про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розірвання шлюбу, суд зважає на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував щодо його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач хоча і не працює, однак працездатна особа, за станом здоров'я може утримувати дитину, а син знаходиться на утриманні позивачки, що потребує певних коштів. Суд приймає до уваги, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині відповідач суду не надав. Посилання відповідача на те, що він не працевлаштований, не займається підприємницькою діяльністю, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, суд оцінює критично, оскільки відповідач працездатна особа, а вказані обставини не звільняють його від обов'язку утримувати дитину. При цьому, суд критично відноситься до заперечення відповідача щодо можливості витрачання цих коштів позивачем на власні потреби, оскільки такі твердження ґрунтуються на припущеннях. До того ж, слід зауважити, що відповідач, враховуючи положення ст.186 СК України, не позбавлений можливості забезпечити контроль за цільовим використанням аліментів, звернувшись до органів опіки та піклування. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, обставини, що встановленні в судовому засіданні і мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановити аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно. Судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 15.07.2014 року. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Щодо позовної вимоги про участь батьків у додаткових витратах, то суд враховує, що відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі визначається за рішенням суду, з врахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд звертає увагу, що позивач просить стягувати додаткові витрати на дитину на майбутнє. Разом з тим, позивачем не надано доказів про такі особливі обставини, які викликають додаткові витрати, доказів про фактичне понесення таких витрат або розміру передбачених витрат. Посилання позивача на обов'язок відповідача нести такі витрати не звільняє її від обов'язку доказати їх необхідний розмір, а також доказати особливі обставини. Твердження позивача не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.06.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в ст.185 СК України йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір: на користь позивача в розмірі 243,60 грн. та на користь держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial