Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей, батьком яких він є. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 05.09.2009 перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час є малолітніми - син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, з вересня 2020 року вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку на утримання дітей та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~До судового засідання подала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити та розглянути справу без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідач до початку розгляду справи по суті також подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114, 180-183, 191 СК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.09.2009 (а.с.6) та мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11). Батьком дітей записаний відповідач, який є працездатним та має можливість надавати допомогу дітям. Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.12), але відповідач ухиляється від матеріальної допомоги на утримання дітей. Сім`я сторін фактично розпалася. Сторони на примирення не згодні та проживають окремо. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім`я сторін розпалася і відновлена бути не може і приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В ч.1 ст.141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов в повному обсязі, суд вважає, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу, тобто 420,40 грн, а також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 420,40 грн. Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, який підлягає сплаті при поданні даного позову за вимогу про стягнення аліментів, тобто 420,40 грн, а інші 50 відсотків судового збору, тобто 420,40 грн, компенсується за рахунок держави, що відповідає вимогам ст.ст. 141, 142 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved