Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В позові зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано 22.04.2010 року, мають доньку [PERSON], [INFO]. Через кілька місяців після народження відповідач залишив сім'ю, життям дитини, яка є інвалідом з дитинства, не цікавиться, не відвідує її, участі в утриманні, вихованні не приймає, не піклується про її фізичний, розумовий, духовний розвиток, не надає і матеріальної допомоги на лікування. Через уроджену хворобу дитина сторін потребує постійного медичного догляду, що зумовило її приміщення до дитячого будинку «Сонечко», де позивач постійно відвідує доньку, піклується про неї, забезпечує необхідними для гідної життєдіяльності речами. На підставі викладеного просить про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. В судове засідання позивач не з'явилася. Представник [PERSON] в її інтересах надав суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у відсутність позивачки і її представника, прохання про задоволення позову, а також згоду на ухвалення заочного рішення. З аналогічною заявою, яка містить визнання позову, звернувся до суду і відповідач. За вказаних обставин суд у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України вважає за можливе вирішення справи у відсутність сторін і їх представників. Представник третьої особи - органу опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, надавши суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], - звернувся із заявою про вирішення справи без його участі, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність представника третьої особи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки в силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов'язковаю при розгляді справ цієї категорії (а.с. 39), який містить посилання на наявність особистого волевиявлення батька дитини на позбавлення батьківських прав, підкріплюють міркування суду щодо можливості прийняття визнання цього позову. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved