Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач до суду подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та залишити її прізвище без змін. В позові позивач посилається на те, що вона з відповідачем з 16.10.1992 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, але вони з 2005 року не підтримують сімейні стосунки, припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, втратили любов та повагу один до одного, проживають окремо. Відповідач добровільно відмовляється розривати шлюб, тому позивач звернулась до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 16.10.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] виданого 16.10.1992 року Відділом РАЦС виконкому Бабушкінського району народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №987. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Сторони з 2005 року не підтримують сімейні стосунки, припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, втратили любов та повагу один до одного, мешкають окремо, сім'я фактично розпалася. Примирення між подружжям неможливе, відповідач добровільно відмовляється розривати шлюб в органах РАЦС. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає, неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved