Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17 листопада 1990 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Як подружжя вони фактично припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл майна не мають. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Тому просить суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище.\~ У підготовче судове засідання позивач не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 листопада 1990 року Новенською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 23, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Частиною 1\~ст.142 ЦПК України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, інша частина судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved