Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, зазначивши, що 24.04.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу [INFO] року народилася дочка - [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Згідно з рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 29.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач знаходиться у відпусці по догляду за дитиною до трьох років. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1400 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, та 600 гривень на своє утримання щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04.12.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевської райдержадміністрації Запорізької області, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 30.07.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29.12.2014 року, яке набрало законної сили 09.01.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки від 30.03.2015 року № 15, виданої ОСББ «Жовтневий-2006», неповнолітні діти - [PERSON] та [PERSON] - проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини. З урахуванням викладених обставин, зважаючи на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини не надає, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1400 гривень щомісячно до досягненням дітьми повноліття, в рівних частках на кожну дитину, та на своє утримання - в розмірі 600 гривень щомісячно до досягненням [PERSON] трьох років, починаючи з 16.04.2015 року. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі ст. ст. 180 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved