Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, який мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] Відповідач залишив сім`ю ще до народження дитини, проживає окремо, має іншу сім`ю, участі у вихованні та утриманні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з донькою. Крім того, надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, у подальшому в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Рада опіки та піклування виконавчого комітету Приморської сільської ради Скадовського району представника в судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Встановлено, що батько дитини з 2016 року проживає окремо, в іншому населеному пункті, зв`язку з дитиною не підтримує, жодних дій, спрямованих на виконання батьківських обов`язків не здійснює, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с.10-13, 17, 51-52). Як вбачається з висновку ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Приморської сільської ради від 24.10.2019 №1, рада опіки та піклування не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки (а.с.51-52). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Чинним сімейним законодавством встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст.164 Сімейного кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові, ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість його виконати, але не вчиняє до цього жодних дій. З урахуванням викладеного, а також встановлених судом обставин, в тому числі визнання позову відповідачем, що батько не бачить своєї ролі та не приймає участі у вихованні дитини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його доньки матиме позитивний результат у подальшій долі дитини. За таких обставин вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Сплачені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved