Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь кошти за договором позики, а саме 503 400 грн. основного боргу; 68965,80 грн - інфляційних; 15929,50 грн - 3% річних від простроченої суми, що разом складає 588 295 грн. 30 коп. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 серпня 2016 року уклала із [PERSON] договір позики грошових коштів, відповідно до якого остання отримала у неї грошові кошти у сумі 503 400 грн., яка на дату укладення договору була еквівалентною згідно з курсом Національного Банку України 20000 дол. США, та мала повернути такі до 1 березня 2017 року. Однак, на даний час [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала та кошти не повернула. А відтак, просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 30.03.2018 повернуто заяву [PERSON] про забезпечення позову заявнику. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 19.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 07.06.2018 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовну заяву підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить таку задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач повторно не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у зазначений строк в ухвалі від 19.04.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі не надала суду відзив на позовну заяву без поважних причин. У зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України постановив здійснювати розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. З договору позики грошових коштів, укладеного між [PERSON] (далі - Позикодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник), та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2173, від 19.08.2016, вбачається, що Позикодавець передала у власність Позичальникові грошові кошти у сумі, яка становить 503 400 грн. 00 коп еквівалентна по курсу НБУ 20000 доларів США 00 центів, а Позичальник зобов'язалася повернути такі Позикодавцеві 1 березня 2017 року. За прострочення виконання зобов'язань за цим договором Позичальник виплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, а сума несплаченої позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції (а.с. 7). На отримання в позику грошових коштів в сумі 503 400 грн. 00 коп. еквівалентну 20000 доларів США 00 центів [PERSON] отримала згоду свого чоловіка [PERSON], що стверджується копією його заяви, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №2171 (а.с. 8). Судом встановлено, що позивачем умови укладеного договору виконано та передано відповідачу відповідні грошові кошти, що стверджується п.2 вищезгаданого договору позики, з якого вбачається, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього договору (а.с.7). Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав та не повернув суму позики, а тому згідно з розрахунком позивача утворилася заборгованість на загальну суму 588 295 грн. 30 коп., з яких: 503 400 грн., що станом на 19.08.2016 еквівалентно 20000 доларів США, - сума основного боргу; 68965 грн. 80 коп. - інфляційні втрати; 15 929 грн. 50 коп. - 3% річних від простроченої суми. Суд приймає до уваги наведений позивачем розрахунок заборгованості, який міститься у позовній заяві, оскільки відповідачем такий не спростовано та жодних доказів щодо його неправильності суду не надано. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Частиною 1 ст.1050 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на те, що відповідачем [PERSON] порушено умови договору позики та не виконано взятих за таким зобо'вязань, у добровільному порядку остання ухиляється від повернення позичальнику коштів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 5882 грн. 95 коп. та при поданні заяви про забезпечення позову - у сумі 352 грн. 40, а відтак такий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 612,625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved