Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок укладений 26.02.2018 року та визнати за нею право власності на житловий будинок та земельні ділянки на яких він розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що вони з відповідачем домовилися про продаж житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки загальною площею 0,4597 га на якій він розташований, та 26.02.2018 року вона сплатила повну вартість будинку та земельної ділянки у розмірі 2500,00 доларів США, отримавши від відповідача розписку з зобов`язанням оформити необхідні документи шляхом нотаріального посвідчення вказаного договору. Однак, до теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач під будь-яким приводом уникає від нотаріального посвідчення договору, що суттєво порушує права позивача як власника та перешкоджає у реєстрації її права власності, у звязку з чим вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення (а.с. 19). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачами ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка загальною площею 0,4597 га, на якій він розташований за адресою: [ADDRESS] , належать відповідачу на праві приватної власності, що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.09.2004 року виданим державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-2633 (а.с. 10); державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 208786 від 02.03.2005 року згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий № 6325485501:00:001:0040, розташованої на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 12); та державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 208787 від 02.03.2005 року згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2097 га, кадастровий № 6325485501:00:001:0041, розташованої на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - ведення особистого селянського господарства (а.с. 13). За договором купівлі-продажу від 26.02.2018 року, [PERSON] передала у власність [PERSON] вище зазначену нерухомість, і на виконання умов договору [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти у сумі 2500,00 доларів США (а.с. 14), таким чином, кожен з них виконав свої обовязки відповідно до ст.655 ЦК України. Як вбачається зі ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Згідно п. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зіст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, є підстави для визнання дійсним даного договору купівлі-продажу, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов даного договору, а саме, предмету договору та його ціни.

Outcome: approved