Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, просить стягнути з відповідача на її користь 262,00 грн. відшкодування витрат на усунення недоліків товару та 1000,00 грн. завданої моральної шкоди. Вимоги мотивує тим, що 20.11.2014 року придбала зимові чоботи вартістю 1500,00 грн. у магазині за адресою: [ADDRESS]. Через чотири дні від дня покупки у чоботах відпала фурнітура (золотиста прямокутна прикраса), яка була прикріплена з внутрішнього боку чобота. У зв'язку з цим звернулася до магазину з проханням усунути недоліки товару, яке було виконане та 29.11.2014 року позивач забрала з магазину свої чоботи з усунутими недоліками. Однак, через день прикраса знову відпала на лівому чоботі. Виявивши в черговий раз недоліки товару позивач вкотре звернулася до відповідача з вимогою про усуненя недоліків та зниження ціни товару, однак в останньому їй було відмовлено. Зважаючи на систематичність виявлення недоліків та безперспективність усних розмов з працівником магазину щодо безоплатного усунення недоліків та відшкодування витрат на усунення недоліків товару, позивач звернулася за захистом свого порушеного права до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечив у зв'язку з його необґрунтованістю, безпідставністю та надуманістю. Пояснив, що дійсно позивач придбала у його магазині жіноче взуття, однак про проблему позивача з приводу недоліків фурнітури цього взуття йому нічого не відомо. Твердження позивача з приводу неодноразового звернення з усними претензіями до магазину щодо недоліків товару не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. У відповідності до вимог законодавства про захист прав споживачів позивач не зверталася з жодними письмовими заявами на ім'я відповідача чи до відповідного Управління із захисту прав споживачів. Обґрунтовуючи безпідставність вимог позивача, відповідач послався на положення законодавства про захист прав споживачів, відповідно до якого продавець приймає претензії з приводу якості взуття, а не фурнітури, при наявності товарного чека, гарантійного талона та збереження упаковки в межах 30 календарних днів з дати продажу, у вигляді письмової заяви із зазначенням конкретних дефектів. З'ясувавши обставини справи, заслухавши думку відповідача, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, 20.11.2014 року [PERSON] було придбано зимові чоботи із чорної замші з 4-ма золотистими прикрасами у магазині за адресою: [ADDRESS]. Вартість товару становить 1500,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 20.11.2014 року (а.с.7). Відповідно до положень ст.ст. 673,674 ЦПК України передбачено обов'язок продавця щодо передачі покупцеві товару, якість якого відповідає умовам договору купвлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленому законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст.675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. З дотримання вимог законодавства позивачу було роз'яснено, що гарантія на придбаний нею товар складає 30 днів з дня придбання. Відповідно до ст.676 ЦК України, гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Стаття 680 ЦК України зазначає, якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.Якщо недоліки товару виявлені покупцем після спливу гарантійного строку або строку придатності, продавець несе відповідальність, якщо покупець доведе, що недоліки товару виникли до передання йому товару або з причин, які існували до цього моменту. Відповідно Закону України «Про захист прав споживачів» ч.9 ст.7 гарантійне зобов'язання не припиняється у разі неможливості виконання такого зобов'язання з причин відсутності необхідних для його виконання матеріалів, комплектуючих матеріалів, комплектуючих або запасних частин. Позивачем по справі не представлено доказів наявності в придбаному товару недоліків, а саме несправностей фурнітури, не підтверджено своїх неодноразових звернень до відповідача з претензіями про усунення цих недоліків чи повернення сплачених коштів. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом в процесі розгляду справи не встановлено загальних підстав цивільно-правової відповідальності для вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, а саме: не знайшло свого підтвердження наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювавча, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У зв'язку з недоведеністю позовних вимог щодо завдання матеріальної шкоди, суд не вважає за можливе вирішити питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки право на таке відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України має особа, якій завдану моральну шкоду внаслідок порушення її прав. Порушення свої прав як споживача [PERSON] не довела, тому у неї і відсутні підстави вимагати відшкодування моральної шкоди. З врахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували вимоги позивача щодо порушення його прав як споживача та спроби їх поновлення, суд приходить до висновку, що в позові [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживача, стягнення коштів слід відмовити.

Outcome: dismissed