Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду позовом до [PERSON] селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, третя особа: Криворізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначивши, що 19.08.2013 року помер її батько [PERSON]. За час свого життя він отримав земельну ділянку площею 4,388 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради, відповідно до державного акту серії І-ДП №096538 ВС 9908 від 27.05.2002 року. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, інших спадкоємців немає. Документом, що підтверджує родинні відносини між нею та її батьком є рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2013 року про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до ст.1296 ЦК України вона прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Однак вона позбавлена можливості оформити спадщину належним чином у звязку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку був втрачений. На звернення стосовно видачі дубліката вказаного державного акту та довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, відділом держкомзему у Васильківському районі їй було видано лише завірену копію державного акту у звязку з тим, що в них лише архівний екземпляр, довідки про вартість землі видано не було. Через відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, вона змушена була звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 19.08.2013 року. 16 квітня 2015 року до Васильківського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] про залучення його у даній справі в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON] селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 21.04.2015 року [PERSON] було залучено його у даній справі в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON] селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. В попередньому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову не заперечував, у судових дебатах участі не приймав. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. В судове засідання третя особа Шоста Криворізька державна нотаріальна контора, не зявилась. Про день, місце та час проведення судового засідання сповіщена належним чином. До суду надіслали письмову заяву, в якій просили розгляд справи провести за відсутності їх представника. Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 19 серпня 2013 року помер [PERSON], про що 20.08.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції зроблено актовий запис про смерть №1068. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,388 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради, відповідно до державного акту серії І-ДП №096538 ВС 9908 від 27.05.2002 року. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем першої черги за законом вказаного спадкового майна після смерті [PERSON] є позивач по справі [PERSON], як донька померлого. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], звернулася до нотаріальної контори із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, але оформити свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку не змогла, оскільки отримала 29 липня 2015 року постанову про відмову у здійсненні нотаріальної дії від Криворізької районної державної нотаріальної контори, по причині відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку. За клопотанням представника третьої особи [PERSON], ухвалою суду було витребувано з Криворізької районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області витяг з спадкового реєстру про наявність заповіту [PERSON] та інформацію про коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлого 19.08.2013 року. На виконання вищезазначеної ухвали суду Криворізька районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області надала до суду інформаційну довідку зі спадкового реєстру, з якої вбачається, що 31.07.2012 року [PERSON] селищною радою Васильківського району Дніпропетровської області було посвідчено заповіт від імені [PERSON], який на даний час є чинним. Крім того нотаріусом надано довідку з якої вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого [PERSON], заява надійшла поштою 11 жовтня 2013 року, крім неї 04 лютого 2014 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] зазначив, що державний акт про право власності на землю не втрачений, а знаходиться в нього та надав вказаний оригінал державного акту та копію заповіту суду для огляду. Крім того зазначив, що [PERSON] надано до нотаріальної контори оригінал державного акту. Стаття 392 ЦК України\~передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки право власності померлого [PERSON] не визнається нотаріусом, позивач вимушена була звернутися до суду. Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину(п.23).\~\~ Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернув увагу на те, що відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Але визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Згідно ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Як роз'яснено в абзаці 19 п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року N 24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. Разом з тим суд відзначає, що вказана позовна вимога в даному випадку безпідставно заявлена до [PERSON] селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, оскільки належним відповідачем у спорах щодо спадкування, є спадкоємці, які прийняли спадщину, і лише у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Враховуючи обставин у справі, належним відповідачем за позовом [PERSON] є [PERSON], як інший спадкоємець, який прийняв спадщину. [PERSON] селищна рада Васильківського району Дніпропетровської області є неналежним відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Пунктом 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року N 24-753/0/4-13 роз'яснено, що у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи те, що позивачем пред'явлено позов до неналежного відповідача, про проведення заміни якого клопотань не заявлялося, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, за законом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed