Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернулись до суду з вищевказаним позовом з вимогами визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що 21 січня 2016 року року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 95. Під час шлюбу у позивача з відповідачем народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Протягом останнього часу позивача з відповідачем разом не проживають та спільне господарство не ведуть, в зв`язку з чим їхні шлюбні відносини фактично припинені. Спільна донька позивача та відповідача фактично проживає з позивачем, та відповідно саме позивачем здійснюється повне забезпечення її потреб. Донька є ще досить маленькою, а саме на момент звернення з доданим позовом до суду їй виповнилось 1 рік та 3 місяці, відповідно донька потребує саме материнського піклування та любові, що відповідно позивачем і забезпечується. Позивач є матір`ю дитини, яку злюбить та хоче займатися її вихованням особисто, бути прикладом для неї, приймати участь у її житті, спрямовувати її особистий та фізичний розвиток. Позивач вказує, що вона не буде чинити жодних перешкод для спілкування відповідача при бажанні спілкування із дочкою і готова зі свого боку сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, судовий збір просить суд залишити за позивачем. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі позов визнає в повному обсзяі, справу просить суд справу розглянути без його участі. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом по справі встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, що містяться в матеріалах справи (а.с. 6) 21.01.20216р. між сторонами спору укладено шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ( а.с. 5) Ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 150, Сімейного кодексу України, батько зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 157, Сімейного кодексу України, той із батьків хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні дитини. У випадку ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.2-5 ч.1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаної Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) закріплено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд звертає увагу, що в процесі розгляду даної справи сторонам роз`яснювалось положення ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає позов обгрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved