Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач, згідно уточнених позовних вимог від 27 грудня 2016 року, звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачка є матір'ю двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Реєстрацію народження зазначених малолітніх дітей проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року [PERSON] було засуджено до позбавлення волі строком на два роки сім місяців, який вона відбувала у Дніпродзержинській виправній колонії управління Державної пенітаціарної служби України у Дніпропетровській області № 34. Малолітнім [PERSON] 05 лютого 2014 року було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та поставлено на первинний облік. 26 серпня 2014 року його було направлено до КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» ДОР». Під час перебування в Дніпродзержинській виправній колонії № 34 у відповідачки народився син - [PERSON], якого згідно заяви матері було влаштовано до КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» ДОР» на період перебування її у виправній колонії. 12 травня 2016 року відповідачка була звільнена з місць позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідачка звернулась до КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» ДОР» із заявою про повернення їй малолітнього сина [PERSON] [PERSON] на її утримання, зобов'язувалась створити всі необхідні умови для повноцінного утримання дитини. Спеціалістом служби у справах дітей спільно із Солонянським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 14 вересня 2016 року було здійснено виїзд за адресою мешкання відповідачки, але остання не дозволила соціальним працівникам зайти до будинку, пояснюючи це невідповідним санітарно-гігієнічним станом житла, при повторному виїзді за адресою мешкання відповідачки 19 жовтня 2016 року, вдома нікого не було. 28 вересня 2016 року [PERSON] [PERSON] було взято на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. 17 листопада 2016 року служба у справах дітей Солонянської райдержадміністрації запросила відповідачку на засідання комісії з питань захисту прав дітей, яке відбулось 24 листопада 2016 року для вирішення питання стосовно доцільності або недоцільності позбавлення її батьківських прав, але остання на засідання не з'явилась. Відповідачка з 12 травня 2016 року жодного разу не відвідувала малолітнього [PERSON], а також зовсім не цікавиться долею свого малолітнього сина [PERSON], байдуже ставиться до здоров'я та навчання дитини. Вважають, що оскільки відповідачка не цікавиться справами своїх дітей, не забезпечує продуктами харчування, не піклується про їх фізичний стан та духовний розвиток, байдуже ставиться до здоров'я та навчання хлопчиків і тому позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], буде відповідати інтересам дітей. Також просили стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 844 грн. 50 коп. на утримання [PERSON] та 677 грн. 50 коп. на утримання [PERSON] [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в судове засідання не з'явилась причини неявки суду не повідомила (а.с. 113). Представник третьої особи КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» ДОР» в судове засідання не з'явився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву згідно, якої просить справу розглядати у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, згідно висновку вважають позбавлення відповідачки батьківських прав відносно [PERSON] буде відповідати інтересам дитини (а.с. 75-78). Представник третьої особи КЗ «Кам'янський спеціалізований будинок дитини» ДОР» в судове засідання не з'явився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву згідно, якої просить справу розглядати у їх відсутність (а.с. 68). Представник третьої особи Солонянський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в судове засідання не з'явився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву згідно, якої просить справу розглядати у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі (а.с. 66). Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли маються виключні обставини, бути розлучений зі своєю матір'ю. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 грудня 2013 року [PERSON] є матір'ю [PERSON] - [INFO] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 липня 2014 року [PERSON] є матір'ю [PERSON] - [INFO] (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради № 114 від 20 серпня 2014 року [PERSON] влаштовано до КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» до досягнення ним чотирирічного віку (а.с. 31). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № [NUMBER] від 15 серпня 2014 року відомості про батька [PERSON] зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за заявою матері (а.с. 31). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № [NUMBER] від 12 грудня 2013 року відомості про батька [PERSON] зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за заявою матері (а.с. 32). Наказом начальника служби у справах дітей Солонянської районної державної адміністрації № 60 від 28 вересня 2016 року , [PERSON] взятий на облік в службу в справах дітей, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах (а.с. 33). Розпорядженням голови Солонянської районної державної адміністрації № Р-36/0/226-14 від 05 лютого 2014 року малолітньому [PERSON] [INFO] встановлено статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с. 35). Відповідно до розпорядження голови Солонянської районної державної адміністрації № Р-336/0/226-14 від 10 грудня 2014 року малолітнього [PERSON] [INFO] направлено до КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» ДОР» (а.с. 34). Згідно висновку Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, вважають як орган опіки та піклування, що позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні дітей [PERSON] та [PERSON], є доцільним та таким, що відповідає їхнім інтересам, оскільки мати ухиляється від своїх батьківських обов'язків та не має бажання змінитися, а навпаки - мати не відвідує дітей, не цікавиться їх станом здоров'я (а.с. 37-40). Висновком КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» ДОР» [PERSON] не цікавиться життям сина [PERSON], не цікавиться станом здоров'я дитини, незважаючи, що дитина має статус дитина-інвалід, не цікавиться духовним та фізичним розвитком дитини, не відвідує сина (а.с. 76-77). Відповідно до листа КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» ДОР» від 08 листопада 2016 року начальнику служби у справах дітей Солонянської райдержадміністрації, [PERSON] з 12 травня 2016 року по теперішній час жодного разу не відвідала, та не цікавилась станом здоров'я (а.с. 17) Згідно повідомлення директора Солонянського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 14 вересня 2016 року центром було здійснено виїзд в сім'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], але відповідачка відмовила представником центру зайти до будинку, пояснюючи це невідповідним санітарно-гігієнічним станом житла. 19 жовтня 2016 року було здійснено повторний виїзд в сім'ю, але нікого не було вдома (а.с. 22). Відповідно до характеристики [PERSON] за місцем мешкання, остання ніде не працює, зловживає спиртними напоями (а.с. 23). Згідно довідки про звільнення серії ДНП № 31183 від 12 травня 2016 року [PERSON] звільнена 12 травня 2016 року з Дніпродзержинської ВК № 34 де відбувала покарання з 30 грудня 2013 року по 12 травня 2016 року (а.с. 26). Заявою на ім'я голови районної державної адміністрації Заводського району м. Дніпродзержинськ, [PERSON] звернулась з проханням повернення їй малолітнього сина [PERSON], який перебуває в КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» ДОР», при цьому [PERSON] зобов'язалась створити всі умови для повноцінного утримання, виховання та розвитку дитини за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Але при перевірці умов проживання за вищезазначеною адресою 14 вересня 2016 року, відповідачка не пустила соціальних працівників до будинку (а.с. 19). Заявою на ім'я начальника служби у справах дітей від29 травня 2017 року, відповідачка знову зобов'язалась забрати дітей до себе, але до теперішнього часу жодним чином вказане зобов'язання не виконала (а.с. 127). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що заявлені вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачка, жодним чином не цікавиться долею своїх малолітніх дітей, не відвідує їх не турбується про їх стан здоров'я, фізичний стан, жодним чином не утримує дітей, не займається їх духовним вихованням, що в своєї сукупності дають підстави для висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Також суд вважає, що знайшло своє підтвердження той факт, що [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі не забрала дитину - сина [PERSON], з закладу охорони здоров'я, КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» ДОР», без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, оскільки відповідачка лише подала заяву про намір повернути дитину, але жодних дій на виконання даної заяви не зробила, при цьому будь-якої турботи про стан здоров'я, або в загалі про стан дитини не виявила до теперішнього часу. Тому суд вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], і таке позбавлення прав буде відповідати інтересам кожного з цих дітей. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідачка ніде не працює і постійного доходу немає, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені норми, суд при визначенні розміру аліментів на малолітніх [PERSON] та [PERSON], суд враховує, що стан здоров'я малолітнього [PERSON] є незадовільним, є дитиною-інвалідом, страждає на захворювання згідно шифру за МКХ-10 F-71 (а.с. 43), тому розмір аліментів у в сумі 844 грн. 50 коп., буде необхідним та достатнім для задоволення потреб дитини, що стосується розміру аліментів на утримання малолітнього [PERSON], то враховуючи вік дитини, суд вважає, що сума 677 грн. 50 коп. буде достатнім розміром аліментів для задоволення потреб дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, тому з відповідачки підлягають стягненню на користь держави судовий збір в частині задоволених вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 160, 164, 166, 182, 184 СК України та

Outcome: approved