Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що 18 листопада 2010 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, однак в будинку, де вони раніше проживали, залишилося майно, а саме: меблі для кухні, меблі для ванної кімнати, диван, меблі для спальної кімнати та тюлі, а тому вона змушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, вимоги позову не визнав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08 січня 2004 року у виконавчому комітеті Митницької сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис №1 - розірвано. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області №2-380/12 від 23 вересня 2013 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] щодо поділу спільного майна подружжя було задоволено повністю та розділено майно між [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з квитанцій, наданих позивачем, спірне майно було придбано у 2011 році. Як вбачається з акту обстеження від 24.03.2014 року, складеного депутатом Митницької сільської ради Васильківського району Київської області, дільничним інспектором, під час обстеження житлового помешкання [PERSON], що розташоване за адресою: [ADDRESS], спальня та диван, які вказані в позовній заяві на момент огляду відсутні. Пунктом 22. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Пунктом 23. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного при обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачнобудівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, приймаючи до уваги те, що сторони розлучилися ще в 2010 році, спірне майно було придбано у 2011 році, що підтверджується квитанціями, тобто після розірвання шлюбу між сторонами, а також враховуючи, що, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області №2-380/12 від 23 вересня 2013 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] щодо поділу спільного майна подружжя було задоволено повністю, і про наявність спірного майна позивачем в попередньому позові заявлено не було, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими та в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed