Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд розірвати шлюб з відповідачем, визначити місце проживання їх спільної дитини з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій формі у розмірі 4500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку, а також додаткові витрати на дитину у розмірі 1872,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.08.2013 року між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу народилась [PERSON] , [INFO] . Після фактичного припинення шлюбу із відповідачем, дитина проживає із матір`ю, перебуває на її утриманні. Посилаючись на зазначені обставини просила суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 25.01.2019 року відмовлення у відкритті провадження у справі у частині вимог про розірвання шлюбу, відкрито провадження у справі щодо вимог про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Ухвалою від 12.03.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні не заперечували проти задоволення вимог, які визнав позивач щодо стягнення аліментів у розмірі 2000,00 грн., наполягали на задоволенні вимог в частині визначення місця проживання дитини. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов в частині стягнення аліментів визнала частково, а саме у розмірі 2000,00 грн., щодо задоволення іншої частини вимог заперечувала з підстав зазначених у наданому відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні підтримала наданий службою у справах дітей виконкому Дніпровської районної у місті Херсоні ради висновок. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.08.2013 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського РУЮ у м. Херсоні складено відповідний актовий запис № 412. Від даного шлюбу народилась [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського РУЮ у м. Херсоні складено відповідний актовий запис № 41. Судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбу між сторонами, дитина [PERSON] , [INFO] проживає із матір`ю, про що свідчить довідка ОСББ «Чорномор». Зазначені обставини сторонами не заперечувались. Згідно зіст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. У зв`язку з наведеним та враховуючи позицію сторін з приводу розміру аліментів, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, визначивши їх в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень 00 копійок, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем не сплачуються додаткові витрати на дитину понесені у зв`язку з відвідування басейну за період з 14.01.2018 року по теперішній час, вартість яких склала 3745 грн., відповідно до договору №ХРС 22896 від 14.01.2018 року. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Вимоги, щодо стягнення додаткових витрат є необгрунтованими, доводи Позивача спростовуються доказами, наданими з боку Відповідача, так як на час понесення зазначених Позивачем витрат сторони проживали однією сімєю, кошти на придбання абонементу на відвідування басейну були витрачені з спільного бюджету. Таким чином, судом встановлено, що вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають. Стосовно вимог про визначення місця проживання дитини із Позивачем суд виходить з наступного. З пояснень Позивача убачається, що Відповідач працює за контрактом, під час його перебування на території України, а саме: у місті Херсоні, останній виявляє бажання, щоб дитина проживала з ним. З висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради №2-49/69 від 13.01.2020 року вбачається, що Виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Херсоні ради вважає доцільним визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] з матірю [PERSON] . Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю. В судовому засіданні достовірно встановлено, що матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, отже позов в цій частині підлягає задоволенню. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112,180-184, 191 СК України,

Outcome: partial