Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання спільної дитини - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно посилаючись на те, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини та не цікавиться життям дитини. Постійного місця роботи відповідач немає, його доходи носять мінливий характер і саме тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій сумі. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги правомірними виходячи із наступного. [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надає допомоги на утримання спільної дитини. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. З наданих відповідачем пояснень слідує, що він немає постійного заробітку, а його заробіток носить мінливий характер. Доказів про те, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суду надано не було. Позивач заперечував те, що відповідач надає їй допомогу на утримання дитини. З матеріалів справи слідує, що він немає постійного заробітку, а його заробіток носить мінливий характер. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved