Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою та просить: встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженка с.Чкаловське, Чугуївського району, Харківської області протягом двох років до смерті [PERSON], померлого [INFO] в с.Чкаловське, Чугуївського району, Харківської області знаходилась на утриманні останнього; встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Чкаловське, Чугуївського району, Харківської області фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON], померлого [INFO] в с.Чкаловське, Чугуївського району, Харківської області; визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] у смт. Чкаловське, право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності ВСАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» в смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області розміром 3,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі землі, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0237207, виданим на підставі рішення Чугуївської районної державної адміністрації №528 від 17 грудня 1999 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона після смерті [PERSON] вступила в управління спадковим майном, до і після його смерті користувалася та продовжувала користуватися речами, меблями, посудом, які там знаходяться та якими користувався [PERSON], робила поточний ремонт у будинку, сплачувала комунальні платежі, а отже фактично прийняла спадщину зразу ж після його смерті. Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника [PERSON], діючого за довіреністю від 25.07.2014 року (а.с. 19), через канцелярію суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву з прохання розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 17). Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області 03 квітня 2000 року, актовий запис №20 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВСАТ Агрокомбінату «Слобожанський» в смт.Чкаловське Чугуївського району Харківської області, розміром 3,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0237207, виданим на підставі рішення Чугуївської районної державної адміністрації №528 від 17 грудня 1999 року, а також квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації Чугуївською райдержадміністрацією 31.01.1996 року та зареєстрованого у Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації за №168 (а.с. 9, 10). На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, в якому спадкоємицею вищезазначеної квартири є Позивач, [PERSON]. Позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру. Що стосується земельної частки (паю), то спадкодавець не встиг належним чином оформити сертифікат на право власності на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом чи Державним актом. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). В даному випадку право спадкодавця на земельну частку (пай) посвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0237207, виданим на підставі рішення Чугуївської районної державної адміністрації №528 від 17 грудня 1999 року. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Окрім позивача, на вищезазначену спадщину претендує [PERSON], але він спадщину не прийняв. Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст.531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. На момент смерті [PERSON], [PERSON] фактично проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS], хоча й не була зареєстрована за вказаною адресою. Позивач та [PERSON] підтримували один одного морально та доглядали один одного під час хвороб. У [PERSON] була малолітня дитина, яка часто хворіла, через що вона вимушена була знаходитися вдома та доглядати за нею, отже, не мала змоги працювати. [PERSON] давав їй гроші для придбання ліків, які були необхідні для підтримання здоров'я її дитини, також [PERSON] купував для позивача та її дитини продукти харчування та предмети побуту. [PERSON] на день смерті [PERSON], померлого [INFO] не мала можливості працювати, забезпечувати себе, адже повинна була піклуватися про хвору дитини, їй не вистачало коштів на придбання ліків і продуктів харчування, тому і змушена була перебувати на утриманні [PERSON]. Фактично з 1998 року по час смерті [PERSON] позивач знаходилася на його утриманні та постійно проживала разом з ним. Після смерті [PERSON], позивач продовжила проживати в квартирі та користуватися всім майном, доглядала за квартирою, здійснювала її поточний ремонт, розпоряджалася особистими побутовими речами померлого. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач після смерті [PERSON] вступила в управління спадковим майном, до і після його смерті користувалася та продовжувала користуватися речами, меблями, посудом, які там знаходяться та якими користувався [PERSON], робила поточний ремонт у будинку, сплачувала комунальні платежі, а отже фактично прийняла спадщину зразу ж після його смерті. Відповідно до ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. У відповідності до п. 17 перехідних положень ЗК України сертифікат на право на земельну частку (пай), вважається правовстановлюючим документом і є дійсним до виділення земельної ділянки в натурі. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України, шляхом визнання прав. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи надані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved