Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що з відповідачем по даній справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1987 року. 19 квітня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Під час подружнього життя, 04.07.1988 року відповідач уклав договір з виконкомом Білоцерківської міської ради про надання їм земельної ділянки на праві безстрокового користування по [ADDRESS] для забудови житлового будинку, сараю, дворової вбиральні, згідно рішення виконкому № 173 від 21.05.1988 року. Згідно рішення Білоцерківської міської ради Київської області № 217 від 26.12.2006 року сторонам було передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,575 га по [ADDRESS], на якій вони побудували житловий будинок. Також, в період шлюбу сторонами було придбано слідуюче майно: автомобіль «Фіат Дукато» вартістю 49 000 грн. 00 коп., холодильник «Самсунг» вартістю 3600 грн., пральна машина «Індезіт» вартістю 4100 грн., телевізор «LG « вартістю 11000 грн.. Всього майна на суму 67700 грн.. 19.04.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Розділити добровільно майно відповідач не бажає, в зв»язку з чим позивач звернулася до суду та просила суд: розділити між нею та відповідачем сумісно набуте майно, визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], та виділити їй в користування холодильник «Самсунг», вартістю 3 600 грн. 00 коп., пральну машину «Індезіт», вартістю 4 100 грн. 00 коп. та телевізор «LG « вартістю 11000 грн. 00 коп.; виділити відповідачу в користування автомобіль «Фіат Дукато», вартістю 49 000 грн. 00 коп.. В відкритому судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила суд розділити між нею та відповідачем майно, визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та виділити їй у власність холодильник «Самсунг», вартістю 3 600 грн. 00 коп., пральну машину «Індезіт», вартістю 4 100 грн. 00 коп. та телевізор «LG « вартістю 11000 грн. 00 коп., а також, залишити у власності відповідача 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та автомобіль «Фіат Дукато», вартістю 49 000 грн. 00 коп.. В відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. В судовому засіданні встановлено, що 25.01.1987 року між сторонами по справі був укладений шлюб, та після одруження їм було присвоєно прізвище - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого сільською Радою с. Паволоч, Попільнянського району, Житомирської області. 19.04.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, відповідач [PERSON] 04.07.1988 року уклав договір з виконкомом Білоцерківської міської ради про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п»яти включно по [ADDRESS] для забудови житлового будинку, сараю - літньої кухні, дворової вбиральні, згідно з рішенням виконкому № 173 від 21.05.1988 року, що підтверджується копією вказаного договору. Згідно рішення Білоцерківської міської ради № 217 від 26.12.2006 року «Про передачу земель у власність громадян, надання в оренду та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у попередні рішення» вказану земельну ділянку було передано безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією витягу з даного рішення. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 262222 право власності на земельну ділянку, площею 0,0575 га по [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON]. На вказаній земельній ділянці під час шлюбу було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та 26.04.1990 року зареєстровано в Білоцерківському МБТІ право власності на вказаний житловий будинок за відповідачем [PERSON], реєстр № 10740, що підтверджується копією реєстрового надпису та копією технічного паспорту на житловий будинок від 28.10.2013 року. Крім того, за час зареєстрованого шлюбу стронами було придбане й інше майно, а саме автомобіль марки «Фіат Дукато», 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зареєстровано на відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу. За час шлюбу сторонами, також було придбано слідуючі речі: холодильник «Самсунг», вартістю 3 600 грн. 00 коп., пральна машина «Індезіт», вартістю 4 100 грн. 00 коп. та телевізор «LG « вартістю 11000 грн. 00 коп., що підтверджується поясненнями сторін. Згідно із ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, суд прийшов до висновку, що житловий будинок [ADDRESS], автомобіль марки «Фіат Дукато», державний номерний знак [NUMBER], холодильник «Самсунг», вартістю 3 600 грн. 00 коп., пральна машина «Індезіт», вартістю 4 100 грн. 00 коп. та телевізор «LG « вартістю 11000 грн. 00 коп., є об'єктами спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що при поділі спільного майна, кожному із подружжя належить 1/2 частка спірного житлового будинку. Враховуючи вимоги ст. 60 СК України, а також ті обставини, що спірний будинок придбано позивачем та відповідачем у період шлюбу, вказаний житловий будинок є спільним сумісним майном подружжя і частки кожного із подружжя, відповідно до ст. 70 СК України є рівними, суд прийшов до висновку, що необхідно визнати за позивачем право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], як на частку у спільному сумісному майні подружжя та залишити відповідачу право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], як на частку у спільному сумісному майні подружжя. Оскільки позивачка просить виділити їй у власність ще й іншу частину вищезазначеного придбаного за час шлюбу майна, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає за можливе поділити майно запропонованим позивачкою способом, а саме: виділити у власність позивачки наступне майно: холодильник «Самсунг», вартістю 3 600 грн. 00 коп., пральну машину «Індезіт», вартістю 4 100 грн. 00 коп. та телевізор «LG « вартістю 11000 грн. 00 коп. та залишити у власності відповідача автомобіль марки «Фіат Дукато», 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]., вартістю 49 000 грн. 00 коп.. Враховуючи вищевикладене, а, також, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені нею судові витрати, а саме 949 грн. 00 коп., сплаченого судового збору. Виходячи з вищезазначеного,

Outcome: approved