Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, і, після зменшення позовних вимог, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], а саме на земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в с.Тужилів Калуського району, кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,1748 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Тужилів Калуського району, кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,4875 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с.Тужилів Калуського району, кадастровий номер [NUMBER]. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] померла її мати - [PERSON], яка заповіла позивачу усе своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки. Коли позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, їй було відмовлено у зв'язку із тим, що відповідачка [PERSON] теж подала до нотаріальної контори заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку. Проте відповідач на час відкриття спадщини не досягла пенсійного віку та не довела, що на час відкриття спадщини була непрацездатною, тому нотаріус вважала неможливим видати свідоцтво про право на спадщину. Оскільки відповідач ухиляється і не намірена подати докази на підтвердження свого права на спадкування обов'язкової частки, чим порушується право позивача на оформлення спадщини за заповітом. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], а також повернути суму зайво сплаченого судового збору. Позивач в підготовче судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, просить суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить суд розглядати справу в її відсутності. Зазначила, що позов визнає, добровільно відмовляється від обов'язкової частки в спадщині після смерті матері. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON](а.с.6). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, постановою в.о. державного нотаріуса [PERSON] від 12.12.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки після смерті матері [PERSON] у зв'язку із тим, що право власності на земельні ділянки у спадкодавця виникло після її смерті. Крім того, [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про право на спадщину на обов'язкову частку, проте не довела, що на час відкриття спадщини вона була непрацездатна (а.с.7). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] (а.с.21) [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,5091 га, яка розташована на території с.Тужилів Тужилівської сільської ради Калуського району, цільове призначення - для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства. На підставі вказаного державного акту було розроблено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 15-28, 41-44). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2602944932017 від 07.11.2017 року (а.с.12) [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в с.Тужилів Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21.08.2018 року №687/0/203-18 (а.с.59) нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 0,2500 га, в с.Тужилів Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер [NUMBER], становить 168 606,68 грн. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2602888242017 від 19.10.2017 року (а.с.13) [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,1748 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Тужилів Калуського району, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21.08.2018 року №688/0/203-18 (а.с.57) нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 0,1748 га, в с.Тужилів Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер [NUMBER], становить 2502,04 грн. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого на підставі рішення Тужилівської сільської Ради народних депутатів від 28.07.1999 року (а.с.56), [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,49 га, в межах згідно із планом, яка розташована на території с.Тужилів Тужилівської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно інформації, наданої міськрайонним управлінням у Калуському районі та м.Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 21.08.2018року №05-27/216 (а.с.58), нормативна грошова оцінка земельної ділянки за межами населеного пункту з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,4875 га - ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, становить 8519,86 грн. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення певних дій, а саме: 1) якщо спадкоємець вступив у фактичне володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.535 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка) Відповідач не входить до числа спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадщині після смерті матері [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини [INFO] вона не досягла пенсійного віку, статус особи з інвалідністю ІІ групи набула з 12.01.2005 року. Крім того відповідач подала заяву про те, що відмовляється від прийняття спадщини після смерті матері, на спадкове майно не претендує. Згідно із ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері, прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті матері. Враховуючи дійсну вартість земельних ділянок, ціна позову, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, становить 179 628,58 грн. Таким чином, на підставі ст.4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору, який підлягав сплаті, становив 1796,28 грн. Натомість згідно квитанції №25.148.1/17931702 від 07.08.2018 року (а.с.1) позивач сплатила 2819,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті - повністю. Отже, з урахуванням наведеного, позивачу слід повернути надлишково сплачену суму судового збору в розмірі 1022 грн. 92 коп. П. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що при пред'явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця, пропорційно до виділеної йому частки. За таких обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 529, 538, 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved