Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування позову посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебувала, але мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно надавати кошти на їхнє з дитиною утримання відмовляється, що змушує її звернутися з позовом про стягнення аліментів. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Позивач просить взяти до уваги той факт, що відповідач - молодий, здоровий, працездатний, іншої родини та дітей на утриманні не має, а вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, і тому не має можливості працювати, щоб належним чином забезпечувати себе і сина. Також просить суд при розгляді її заяви врахувати, що її дохід з дитиною на місяць складає 860 гривень щомісячної одноразової допомоги при народженні однієї дитини, а прожитковий мінімуму на дитину віком до 6 років становить 1779 гривень, а для працездатних осіб - 2102 гривні на місяць. Тобто, їх з сином прибуток на місяць повинен складати 3881 гривень 00 копійок. Працювати в неї немає можливості, оскільки вона доглядає спільну з відповідачем дитину. У дитячий садок дітей приймають лише з трьох років. Заощадження або майно у неї відсутні. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний забезпечити їй та спільній дитині належний рівень життя. Нічого не перешкоджає йому працювати та отримувати заробітну плату, а тому просить суд призначити аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином повноліття та 1/4 частини від усіх видів його доходу на її утримання щомісячно до досягнення Марком трьох років. Позивач [PERSON] в судове засідання 20 серпня 2020 року не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.27). Відповідач [PERSON] , який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.34), в судове засідання 20 серпня 2020 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ч. 2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84, ст. ст. 86, 88 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] (а.с. 5). Згідно копії довідки виконавчого комітету Башмачанської сільської ради від 28 квітня 2020 року №533 та акту обстеження житлово-побутових умов від 28 квітня 2020 року (а.с.6,7), спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, а також враховує матеріальне становище позивачки, яка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та отримує соціальну допомогу у розмір 860 гривень на місяць (а.с.9), стан здоров`я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби, стан здоров`я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2020 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1 779 гривень, а права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік». Стосовно вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, судом було встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої спільної дитини сторін, дитина проживає разом з нею (а.с.6,7), а відповідач є батьком цієї дитини та у добровільному порядку не надає позивачці кошти на її утримання. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання [PERSON] , з якою проживає дитина віком до трьох років, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка, яка не перебуває у шлюбі з чоловіком має право на утримання в разі проживання з нею їхньої дитини відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84, ст. ст. 86,88 цього кодексу. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Крім цього, у зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 84, 86,88, 91, 180-182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved