Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений 30.10.2015 року між нею та відповідачем, та визнати за нею право власності на придбаний будинок. В обґрунтування позову вказала, що вони з відповідачем домовилися про продаж житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який дістався йому у спадок після смерті його батька [PERSON] , та 30.10.2015 року уклали договір купівлі - продажу, згідно даного договору позивач розрахувалася з відповідачем сплативши йому 4500,00 доларів США, і прийняла майно, а відповідач, в свою чергу передав вказане майно у власність позивача за вказану плату, та зобов`язався після оформлення спадщини у встановленому законом порядку, оформити необхідні документи шляхом нотаріального посвідчення вказаного договору. Однак, до теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач під будь-яким приводом уникає від нотаріального посвідчення договору, посилаючись на обмаль часу та коштів, що суттєво порушує права позивача як нового власника будинку, та перешкоджає у реєстрації її права власності на придбану нерухомість, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення (а.с. 15). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області за відповідачем визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 16-17). За договором купівлі-продажу від 30.10.2015 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] передав [PERSON] у власність вище зазначений житловий будинок, та на виконання умов договору [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти у сумі 4500,00 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с. 12), таким чином, кожен з них виконав свої обов`язки відповідно до ст. 655 ЦК України. Як вбачається зі ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Згідно п. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, є підстави для визнання дійсним даного договору купівлі-продажу, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов даного договору, а саме, предмету договору та його ціни.

Outcome: approved