Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] [INFO]. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що їхнє сімейне життя не склалося, оскільки в них різні погляди на життя та на виховання дітей. Протягом останніх трьох років вони з відповідачем не живуть як одна сім'я, хоча і проживають разом, що обумовлено лише інтересами дітей. Шлюбні відносини фактично припинилися з 2014 року. Позивачка вказує, що вона переконана, що збереження шлюбу не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2017 року було відкрито провадження у справі. 24 листопада 2017 року відповідачем до суду були подані заперечення на позовну заяву у яких відповідач зазначає, що проти позову про розірвання шлюбу він заперечує, оскільки жодних підстав для розірвання шлюбу не має, за все їхнє подружнє життя жодних серйозних конфліктів та непорозумінь у них не виникало, а їхня сім'я, навпаки, була прикладом та взірцем для всіх їхніх друзів і знайомих. За час спільного проживання вони робили все можливе для створення комфортних умов для їхньої сім'ї та, зокрема, для дітей. Така поведінка дружини йому не зрозуміла та він впевнений, що це пов'язано із її нестабільним емоційним станом. Незважаючи на всі складнощі він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу можливе та відповідатиме інтересам дружини та їхніх дітей (а.с. 18). 27 листопада 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення, зупинено провадження у справі та надано сторонам строк для примирення до 27.02.2018 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2018 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до судового розгляду на 28.03.2018 року о 09 год. 05 хв. 28 березня 2018 року у судовому засіданні у зв'язку з неявкою відповідача було оголошено перерву до 07.05.2018 року. 07 травня 2018 року за клопотанням відповідача у зв'язку з проходженням ним лікування в судовому засіданні була оголошена перерва до 06.06.2018 року. В судове засідання сторони не з'явились, позивач до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, наданий строк для примирення результату не дав. Також у поданій заяві позивач після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач до суду подав заяву у якій просить провести розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки викладені у позовній заяві доводи вважає безпідставними та необ'єктивними, просить відмовити у задоволенні позову або надати додатковий строк для примирення. З урахуванням поданих сторонами вищевказаних заяв суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб [INFO], про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 90 (а.с. 6). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, намагання суду примирити сторони успіху не мали, строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення в сім'ї не покращились, примирення не відбулося, стосунки між позивачем та відповідачем, як подружжя, не відновилися, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду заяві просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved