Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом у якому просить визнати недійсним з моменту укладання кредитний договір № 055-2008-2090 від 18.06.2008 року та кредитний договір № 055-2008-2091 від 18.06.2008 року. Вимоги мотивує тим, що 18.06.2008 року між нею та ПАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір № 055-2008-2090 відповідно до якого банк зобов'язується надати кредит у розмірі 116 302,00 дол. США зі строком користування коштами до 10.06.2013 року зі сплатою 7,5 % річних за користування кредитом у період з 28.06.2008 року по 10.06.2013 року та 12,45 % річних з 11.06.2013 року по 10.03.2018 року. Також укладено кредитний договір № 055-2008-2091 відповідно до якого банк зобов'язується надати кредит у розмірі 9 859,00 дол. США зі строком користування до 10.06.2038 року зі сплатою 13,75 % річних за користування кредитом. На момент укладення договорів банк діяв в особі спеціаліста зі споживчого кредитування Київського відділення № 21 [PERSON], який в свою чергу діяв на підставі довіреності від 28.03.2008 року виданої у порядку передоручення та зареєстрованої в реєстрі за № 1754 та посвідченої приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С. На думку позивача [PERSON] не мав достатніх повноважень на укладення кредитних договорів через що вони мають бути визнані недійсними. Крім цього, позивач зазначає, що банк видавав кредит не в іноземній валюті, а у грошовій одиниці - гривні, так як кредитні кошти були надані на придбання квартири, яка є предметом іпотеки та купувалася за ціною 612 070 грн., також сплата відсотків за користування кредитом можлива лише у грошовій одиниці України (а.с. 52-57). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та викладені у заяві обставини. Представник відповідача Дудник О.С. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та надуманість. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 18.06.2008 року між [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]) та ВАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір № 055-2008-2090, відповідно до умов якого банк надає кредит у розмірі 116 302,00 дол. США зі строком користування коштами до 10.06.2038 року зі сплатою 7,5 % річних за користування кредитом у період з 18.06.2008 року по 10.06.2013 року та 12,45 % річних з 11.06.2013 року по 10.06.2038 року (а.с. 10, 84-89). Між сторонами також 18.06.2008 року укладено кредитний договір № 055-2008-2091, відповідно до умов якого банк надє кредит у розмірі 9 859,00 дол. США зі строком користування до 10.06.2038 року зі сплатою 13,75 % річних за користування кредитом (а.с. 103-108). Позивач просить визнати недійсними вищевказані кредитні договори від 18.06.2008 року з посиланням на те, що спірні правочини були укладені не уповноваженим представником відповідача, а саме укладалися спеціалістом зі споживчого кредитування Київського відділення № 21 [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу України. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Доводи позивача про те, що спеціаліст із споживчого кредитування [PERSON] не мав достатніх повноважень на укладення кредитних договорів не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються письмовими доказами. Так, відповідно до п. п. 12.6.2; 12.6.4 Статуту ВАТ «Банк Універсальний» у редакції на час спірних правовідносин, голова правління банку, серед іншого, видає довіреності на право вчинення дій і представництво від імені банку; має право делегувати (на час відпустки, хвороби чи відрядження) свої повноваження іншому члену правління банку. Як убачається із пункту 1.3 нотаріально посвідченої довіреності від 28.03.2008 року виданої ВАТ «Універсал Банк» в особі члена правління [PERSON], [PERSON] уповноважено від імені ВАТ «Універсал Банк» укладати договори з надання кредитів (у національній валюті і іноземній валюті) юридичним та фізичним особам на підставі і умовах визначених рішенням головного кредитного комітету ВАТ «Універсал Банк», або кредитних груп по прийняттю кредитних рішень ВАТ «Універсал Банк». Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Судом встановлено, що відповідачем схвалено укладені представником ВАТ «Універсал Банк» з позивачем кредитні договори, за якими останній були перераховані кредитні кошти, що унеможливлює визнання спірних правочинів недійсними. Також в підтвердження вимог позивач посилається на те, що банком було здійснено операцію по виплаті кредитних коштів у національній валюті України - гривні. При цьому суд враховує наступні обставини. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори, або утримуватись від їх укладення і визначати зміст договорів на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. В судовому засіданні встановлено, що на момент укладення оспорюваних кредитних договорів позивач погодилася зі усіма їхніми умовами, у тому числі з валютою кредитування та валютою виконання зобов'язання, що підтверджується її підписами. Відповідно до положень статті 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства і відповідно до статі 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 3 ст. 533 Цивільного кодексу України також передбачено, що використання іноземної валюти та платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність», на підставі якого діяв банк при укладенні кредитних договорів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент, а статтями 47, 49 даного закону визначено, що банківські установи мають право здійснювати кредитні операції, у тому числі розміщувати залучені кошти від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України; операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. З вищенаведеного убачається, що банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. За нормою ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банком є юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії Національного банку України здійснювати у сукупності такі операції: залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про отримання кредитних коштів у гривнях спростовується матеріалами справи, оскільки із виписок по особовому рахунку від 18.06.2008 року убачається, що кошти у розмірі 9 859 дол. США та 116 302 дол. США на виконання умов пунктів 2.1.3 кредитних договорів були перераховані на відкритий позичальнику поточний рахунок № [NUMBER] (а.с. 122, 123). Також позивачем суду не було доведено обставин відсутності у ПАТ «Універсал Банк» ліцензії та письмового дозволу на здійснення валютних операцій. За викладених обставин позов не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed