Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, [PERSON] , [INFO] , є її колишньою невісткою. Вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.2018 року належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована та проживала за зазначеною вище адресою: [ADDRESS] , до смерті її колишнього чоловіка (її сина). В подальшому, на початку 2018 року вона виїхала з м.Суми та на даний час, на скільки їй відомо, проживає за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.10.2018 року у справі №592/5320/18 [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Також, за даним рішенням, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частки усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідно до Витягу з рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 11.12.2018 року №688 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно з розпорядженням Білопільської районної державної адміністрації від 10.01.2019 року №3-ОД, її, [PERSON] , призначено опікуном над дитиною, [PERSON] Отже, відповідачка, не проживає в квартирі вже близько року при цьому ніяких перешкод у проживанні відповідачки нею не чинилося. Не проживаючи в квартирі за адресою: [ADDRESS] , відповідачка не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має і взагалі нею не цікавиться. Реєстрація відповідачки в квартирі створює їй перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідачки проводить вона, належне утримання квартири проводиться за її рахунок, та інше. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] , втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, шляхом визнання відповідача, [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, просили суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] , додатково пояснила, що її невістка не проживає за місцем своєї реєстрації з квітня 2018 року, перешкод у користуванні квартирою вона їй ніколи не чинила. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, показання свідка, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.2018 року позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6). Викладені обставини також підтверджуються витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №50865927 від 09.02.2018 року (а.с.7), та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №113482993 від 09.02.2018 року (а.с.8). Відповідно до довідки №348//18012019-30121899 Міського єдиного інформаційно-розрахункового центру вбачається, що в квартирі [ADDRESS] окрім власника зареєстровано двоє осіб: невістка заявниці - [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Між сторонами склалися правовідносини, що витікають з здійснення права власності та регулюються Цивільним кодексом України. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживала за зазначеною вище адресою: [ADDRESS] , до смерті її колишнього чоловіка (її сина). В подальшому, на початку 2018 року вона виїхала з м.Суми та на даний час, на скільки відомо позивачу, проживає за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.10.2018 року у справі №592/5320/18 [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Також, за даним рішенням, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частки усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно (а.с.9-10). Відповідно до Витягу з рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 11.12.2018 року №688 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). Згідно з розпорядженням Білопільської районної державної адміністрації від 10.01.2019 року №3-ОД, [PERSON] призначено опікуном над дитиною, [PERSON] (а.с.12). Викладені обставини підтвердив допитаний судом свідок. Так, свідок, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , пояснила, що невістка позивачки [PERSON] , проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм чоловіком, сином позивачки [PERSON] років одинадцять. Після смерті чоловіка з квітня місяця 2018 року [PERSON] , в квартирі не проживає. Їй відомо, що відповідач забрала свої речі та виїхала на постійне місце проживання в [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі за адресою [ADDRESS] понад один рік без поважних причин. Діями відповідача порушені права позивача, як власника цього житла. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити і визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житлом за адресою [ADDRESS] .

Outcome: approved