Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивачзвернулася до суду з позовом до відповідачата уточнивши позовні вимоги просила спонукання відповідача до укладення типового договору про реструктуризацію заборгованості з оплатою виниклого боргу в розмірі 3705,20 грн. рівними частками в дворічний період з врахуванням трирічного строку позовної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що згідно акту від 27.03.2014 року про виконання технічної перевірки енергопостачальної компанією ДТЕК «Дніпрообленерго» була здійснена заміна лічильника №999 типу СЕО-1 на №5347595 типу НІК 2102-02, знятий лічильник направлений на експертизу. 25.04.2014 року вона отримала попередження про відключення енергопостачання через заборгованість перед постачальником в сумі 18 456,69 грн. Протягом восьми років вона вчасно сплачувала за спожитті послуги, не дивлячись на те, що постачальник жодного разу не знімав показання з приладу обліку. Згідно ч.6 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», заборгованість власників квартир за укладеними договорами, пов'язаними з утримання будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку. Порядок стягнення заборгованості за спожитті послуги передбачений ст.257 ЦК України, строк позовної давності обмежений. Вважає поведінку відповідача агресивною в сенсі Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, відповідач вимагає від неї сплати боргу більше ніж за трирічний термін, шантажуючи відключенням електроенергії (п.5 ч.4 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Намагання відповідача стягнути борг за вісім років замість трьох порушує її права, в тому числі як споживача послуг. Розмір заборгованості за останні три роки складає 3705,20 грн. (станом на 28.03.2014 року), тому звернулася з даним позовом до суду, посилаючись на захист прав споживачів судом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала та просила в ньому відмовити, посилаючись на те, що 02.06.2003 із споживачкою електроенергії [PERSON]., що проживає за адресою: [ADDRESS] укладено договір про користування електроенергією № 9517027 , згідно з яким споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією.Крім того, п. 42 Правил, встановлено, що споживач повинен дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору. п. 48 Правил передбачено відповідальність споживача за порушення Правил користування електричною енергією, зокрема, за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Відповідно до п. 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Порядок та форма оплати спожитої електричної енергії, який встановлено п. 24 Правил визначаються у договорі. Договором п. 4.1., встановлено, що споживач щомісяця самостійно здійснює планову оплату за електроенергію у розмірі її середньомісячного споживання -100 кВт/г, який у разі необхідності коригується. Пунктом 19 Правил встановлено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно договору про користування електричною енергією № 9517027 від 02.06.2003 року за адресою:, [ADDRESS], 02.06.2003 року встановлено лічильник №999 типу СЄО -1 з показаннями на момент встановлення 000597, про що зазначено в п. 1.5 договору, тобто - лічильник СЄО -1 є шестирозрядним і при знятті показань з даного приладу обліку необхідно враховувати шість цифр. Всупереч вищезазначеному, [PERSON] спожиту електроенергію за адресою її проживання оплачувала враховуючи лише 4 знаки засобу обліку електричної енергії. під час здійснення знімань показань з лічильника позивача, представником енергопостачальника, відповідно до п. 21 Правил: «Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку...», контролером [PERSON] у відомості від 22.06.2012 були зафіксовані показання лічильника 063970. · під час здійснення технічної перевірки за адресою проживання позивачки було виконано заміну приладу обліку, вказаний вище лічильник СЄО-1 № 999 знято з показниками 076763. По даному приводу складено акт технічної перевірки стану і схеми підключення засобу обліку електричної енергії, в якому зафіксовані шестизначні показники лічильника. Станом на грудень 2014 року борг позивача за спожиту електричну енергію становить 16973,97 грн., 17141,86 грн. з плановими нарахуваннями. року позивачу видано попередження про необхідність оплати боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 18456,69 грн., та про можливість відключення квартири від електропостачання. Відповідно до п. 21 Правил знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця.Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Відсутній будь-який нормативно-правовий акт, який би звільняв позивача від оплати спожитої електроенергії через те, що енергопостачальник не проводить за її адресою контрольні зняття показань з лічильника,оскільки здійснювати зняття показань з приладу обліку та оплачувати електроенергію відповідно до цих показань - першочерговий обов'язок споживачів електроенергії, зокрема відповідно до п. 19, п. 21 Правил. Т Посилання позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є неправомірними, оскільки норма ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» , на яку посилається позивач, застосовується тільки до позовів, що пов'язані з порушенням прав споживачів. В даному випадку не порушено будь-яких прав позивача, навпаки, позивач порушує право енергопостачальника на отримання оплати за спожитий позивачем товар у вигляді електроенергії. Також, зазначає,що волевиявлення учасників правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Заслухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 21.06.2003 року між сторонами укладено договір [NUMBER] про користування електричною енергією для населення за адресою: [ADDRESS]. Позивач згідно довідки абонетського відділу №2 «Міські комунальні платежі» є основним квартиронаймачем кв.[ADDRESS]. Актом відповідача від 27.03.2014 року зафіксовано факт зняття приладу обліку СЕО-1 №999 та надіслання його на експертизу, встановлення замість знятого іншого приладу обліку. 25.04.2014 року відповідачем на адресу позивача надіслано попередження про відключення електроенергії у зв'язку з наявністю боргу 18 456,69 грн. 11.06.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про експертизу знятого лічильника на предмет справності та похибки, перерахунку боргу за останні три роки, розстрочення сплати виниклого боргу. 24.06.2014 року позивачеві на вказане звернення надано відповідь відповідачем та зазначено, що для укладення договору реструктуризації позивачу слід звернутись до 5-го РЕМу, надавши довідки про склад сім'ї, про доходи, заяву про складення графіку погашення заборгованості, або відстрочення терміну оплати. Відповідно наданого відповідачем розрахунку за особовим рахунком [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON], за останньої враховується заборгованість в сумі 16 973,97 грн. (без врахування планових нарахувань). Дана сума боргу нарахована відповідачем починаючи з 26.01.2006 року, що є датою останньої звірки взаєморозрахунків. За ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ст.11 ЦК України). Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Вимоги позивача про спонукання відповідача до укладення договору реструктуризації заборгованості за спожитті послуги не ґрунтуються на нормах матеріального права, які передбачають вільний вибір реалізації своєї волі особою, вибір контрагента, предмету договору, тощо, договірними нормами не закріплено право споживача вимагати укладення договору реструктуризації заборгованості вже після укладення договору електропостачання. Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.Особа може відмовитися від свого майнового права. За ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Таким чином, суд установив, що між сторонами діють договірні відносини, і позивачем порушено зобов'язання з своєчасної та повної сплати вартості спожитої електроенергії, через що відповідач поставив до відмова про нараховану суму боргу, законність якої на даний момент не оцінюється судом. Обраний споживачем спосіб захисту порушеного права не відповідає фактичним обставинам спору, оскільки відповідач не набув законного права вимоги до позивачу на суму, зазначену у попередженні про відключення електроенергії, що відноситься до компетенції суду, або може бути встановлено у цивільному договорі. Підстав для задоволення вимоги про спонукання до укладення правочину не має, оскільки договором це не передбачено, а закон не обмежує цивільне право щодо свободи договору, що є підставою відмови у позові. Разом з цим, фактично доводи позивача мають бути запереченнями проти позову енергопостачальної компанії про стягнення заборгованості, де за заявою боржника може бути застосовано строк позовної давності. Відповідно до ст.88 ЦПК Українисудовийзбірслідвіднести за рахунок позивача, у задоволенні позовних вимог якої відмовлено. На підставівикладеного,

Outcome: dismissed