Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу, посилаючись на те, що вона 14.06.2013 року позичила [PERSON] для передачі своїй дружині [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 Доларів США, строком на два місяці про що написав відповідну розписку. Однак свої зобовязання відповідачі не виконали. Відповідно до ст.1048 ЦК України, оскільки борг перевищує 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не повязаний із здійсненням підприємницької діяльності, відповідач, крім повернення основної суми боргу, повинен відшкодувати і 19,5% річних (облікова ставка НБУ), а тому, крім основної суми боргу, відповідач зобовязана повернути, ще 325 Доларів США (1000 Доларів США х 19,5% /12 місяців х 20 місяців). Таким чином, загальна сума боргу становить 1325 Доларів США, що по курсу НБУ складає 30673, 58 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів та витрати по справі. Позивач в судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява згідно якої позовні вимоги зменшує та просить стягнути з відповідача [PERSON], грошові кошти в сумі 1000 Доларів США по договору позики, що на день розгляду справи складає 22540 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява в якій визнає позовні вимоги в сумі 1000 Доларів США, по курсу національного банку станом на час позики та просив слухати справу у його відсутності. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст. 1046 ч. 1, 1049 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родавими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки [PERSON] 14.06.2013 року позичила [PERSON] для передачі своїй дружині [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 Доларів США, строком на два місяці про що написав відповідну розписку, однак відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої зобовязання не виконали. Згідно вироку Чемеровецького районного суду від 25.12.2014 року засуджену [PERSON], за скоєння кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190 КК України в частині заволодіння грошовими коштами в [PERSON], в сумі 1000 Доларів США виправдано за відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, оскільки договір позики на утримання грошових коштів, який укладався між [PERSON] та [PERSON], остання зобовязувалась повертати їх у строки визначені в договорі позики, в судовому порядку договори позики недійсними не визнавались, тому в діях [PERSON], вбачаються цивільно-правові відносини. Відповідно до довідки Національного банку України вбачається, що станом на 23.04.2015 року курс 100 Доларів США становить 2254,2193 грн., та відповідно 1000 Доларів США становить 22542,19 грн.. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в розмірі 22540 грн. оскільки, суд не може вийти за межі позовних вимог [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved