Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» (ТОВ «НВДЦ «Агротех»), [PERSON], Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову - секретар виконкому Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області [PERSON], про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що їм на праві приватної власності належать земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області: -[PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8369 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0142, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 997188 від 18 січня 2008 року; - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8493 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0027, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 149604 від 02 листопада 2005 року; - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,1802 га, кадастровий номер: 6320884500:01:002:0026, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 102249 від 27 квітня 2004 року; - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,6896 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0269, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 135598 від 20 квітня 2011 року; - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,7633 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0037, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 639080 від 20 жовтня 2006 року; - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,6896 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0278 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 102219 від 27 квітня 2004 року. У вересні - жовтні 2013 року позивачі надали відповідачу [PERSON] довіреності, посвідчені секретарем виконкому Кленівської сільської ради [PERSON], якими уповноважили останнього бути їх представником у відділі Держземагентства у Богодухівському районі Харківської області, у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держземагентстві України, у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції на вчинення дій, повязаних із державною реєстрацією речових прав на зазначені земельні ділянки. В позовній заяві позивачі вказують, що в 2013 і 2014 роках товарне сільськогосподарське виробництво на земельних ділянках не здійснювалося. Весною 2015 року вони прийняли рішення самостійно обробляти земельні ділянки, однак здійснити такі наміри не змогли, оскільки зясували, що земельні ділянки передані в оренду раніше невідомій їм організації - ТОВ «НВДЦ «Агротех» на підставі договорів оренди землі, що в січні 2014 року були укладені з даним товариством [PERSON], в яких він діяв як представник позивачів (власників земельних ділянок і орендодавців) на підставі вищевказаних довіреностей. Таким чином ТОВ «НВДЦ «Агротех» набуло в оренду: земельну ділянку [PERSON] на підставі договору оренди землі № 14-3 від 29 січня 2014 року; земельну ділянку [PERSON] на підставі договору оренди землі № 2-2 від 28 січня 2014 року; земельну ділянку [PERSON] на підставі договору оренди землі № 21-53 від 29 січня 2014 року; земельну ділянку [PERSON] на підставі договору оренди землі № 21-23 від 28 січня 2014 року; земельну ділянку [PERSON] на підставі договору оренди землі № 21-3 від 29 січня 2014 року; земельну ділянку [PERSON] на підставі договору оренди землі № 21-54 від 29 січня 2014 року. За змістом і формою указані договори оренди землі є ідентичними й відповідно до їх положень передбачено, що позивачі, як орендодавці, надали, а ТОВ «НВДЦ «Агротех», як орендар, прийняв в строкове платне користування земельні ділянки позивачів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. До кожного із договорів додані акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі земельної ділянки, які також зі сторони орендодавців (позивачів) підписані [PERSON] На підставі зазначених договорів оренди землі Реєстраційною службою Богодухівського районного управління юстиції було здійснено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за ТОВ «НВДЦ «Агротех». Позивачі, посилаючись на те, що вони не уповноважували відповідача [PERSON] на підставі указаних довіреностей вчиняти правочини щодо розпорядження належними їм земельними ділянками, у т.ч. шляхом укладання з ТОВ «НВДЦ «Агротех» договорів оренди землі, надані ними довіреності не містять таких повноважень для представника, а також указуючи на відсутність у них волі та волевиявлення на укладання даних договорів та передачу в оренду земельних ділянок ТОВ «НВДЦ «Агротех», відсутність з їхнього боку подальшого схвалення дій представника на укладання і виконання цих договорів, що свідчить про неправомірність договорів з моменту їх учинення, чим порушені їхні законні права та інтереси як власників земельних ділянок, відповідно до положень норм ст.ст. 203, 215_ЦК України просять суд визнати зазначені договори оренди землі з ТОВ «НВДЦ «Агротех» недійсними та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за даними договорами оренди землі. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги позивачів та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснив, що спірні договори є неправомірними, відповідач [PERSON] не мав повноважень на їх учинення від імені та в інтересах позивачів. Укладання договорів та передача в оренду земельних ділянок ТОВ «НВДЦ «Агротех» відбулося всупереч волі та волевиявленню позивачів. Також пояснив, що за змістом наданих [PERSON] у довіреностях повноважень вони були направлені на вчинення ним певних дій для досягнення мети доручення, яке полягало і обмежувалося виключно здійсненням процедури державної реєстрації речових прав позивачів на земельні ділянки. Представником позивачів також зазначено, що про існування спірних договорів позивачам стало відомо тільки в травні 2015 року, перед цим, в січні лютому цього ж року, позивачі та інші землевласники зверталися до Богодухівської райдержадміністрації Харківської області, Кленівської сільської ради, Державної екологічної інспекції у Харківській області з прохання провести перевірку виконання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності на належних їм земельних ділянок товариством з обмеженою відповідальністю «БКЗ-Інвест» (ТОВ «БКЗ-Інвест»), яких вважали орендарями земельних ділянок по раніше укладеним у 2012 році договорам, бо дане товариство на протязі 2013-2014 років не обробляло земельні ділянки. Позивачами були також направлені на адресу ТОВ «БКЗ-Інвест» письмові претензії із вимогою про дострокове припинення договорів оренди. Однак, за результатами розгляду вказаних звернень зясувалося, що договори оренди землі з ТОВ «БКЗ-Інвест» є припиненими, а дійсним набувачем права оренди на земельні ділянки позивачів за спірними договорами є ТОВ «НВДЦ «Агротех», після чого позивачі звернулися до суду із цим позовом. Також представник позивачів зазначив, що позивачі не вступали з ТОВ «НВДЦ «Агротех» в орендні відносини, жодними своїми діями не схвалювали укладання та виконання договорів, у тому числі шляхом отримання орендної плати у будь-якій матеріальній формі. Представник відповідача - ТОВ «НВДЦ «Агротех» в судове засідання не зявився, хоча неодноразово належним чином та в установленому порядку викликався до суду, про причини неявки у судове засідання жодного разу суд не повідомив. Разом з тим, ТОВ «НВДЦ «Агротех», в особі його директора [PERSON], надіслало до суду письмові заперечення на позов від 30 червня 2015 року У запереченнях відповідачем зазначається, що визнання правочинів недійсними з підстав, передбачених ч. 3 ст. 203 ЦК України, не можна вважати обґрунтованими. Посилання позивачів на відсутність їх волі для укладання оскаржуваних договорів оренди на думку відповідача спростовуються текстом довіреності, де в першому абзаці зазначається: «даною довіреністю уповноважую [PERSON] бути моїм представником, в тому числі і щодо оформлення права оренди земельної ділянки, яка належить довірителю». Свідченням волевиявлення довірителів на надання довіреностей є підписи останніх, вчинені в присутності посадової особи, яка є уповноваженою вчиняти дії прирівняні до нотаріальних. Крім того, в запереченнях відповідача зазначається, що доказом того, що позивачі та ТОВ «НВДЦ «Агротех» дійшли згоди щодо істотних умов договору, є отримання останніми орендної плати, передбаченої в оскаржуваних договорах, що підтверджується відомостями про виплату орендної плати за 2014 рік. Отримання орендної плати, як зазначається в запереченнях відповідачем, свідчить про реальність намірів сторін при укладанні таких правочинів. Також в запереченнях відповідачем відзначено, що посилаючись на відсутність вільного волевиявлення позивачів та відповідність його внутрішній волі, позивачі, усупереч положенням ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не довели той факт, що мало місце насильство, або особи знаходилися під впливом погрози, обману тощо. На підставі вищевикладеного, як указано в запереченнях, відповідач вважає, що можливо дійти до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у поновному обсязі. До заперечень відповідач долучив письмові документи: копію відомості про видачу цукру піску (фасування: мішок по 50 кг) пайовикам, затвердженої 25 вересня 2013 року директором ТОВ «НВДЦ «Агротех» [PERSON]; копію відомості про видачу компенсації за культивацію пайовикам, затвердженої 20 серпня 2014 року директором ТОВ «НВДЦ «Агротех» [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча неодноразово належним чином та в установленому порядку викликався до суду, про причини неявки у судове засідання жодного разу суд не повідомив, заперечень на позов також не надав. Представник відповідача - Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, належним чином та в установленому порядку викликався до суду, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за відсутності у судовому засіданні його представника, при цьому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа - секретар виконкому Кленівської сільської ради [PERSON], належним чином та в установленому порядку викликалася до суду, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності у судовому засіданні, при цьому не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом установлено, що позивачам на праві приватної власності належать земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області і ці права зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8369 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0142, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 997188 від 18 січня 2008 року (витяг з держреєстру речових прав № 13881705 від 03 грудня 2013 року); - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8493 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0027, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 149604 від 02 листопада 2005 року (витяг з держреєстру речових прав № 13759035 від 01 грудня 2013 року); - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,1802 га, кадастровий номер: 6320884500:01:002:0026, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 102249 від 27 квітня 2004 року (витяг з держреєстру речових прав № 14193724 від 08 грудня 2013 року); - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,6896 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0269, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 135598 від 20 квітня 2011 року (витяг з держреєстру речових прав № 13671282 від 29 листопада 2013 року); - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,7633 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0037, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 639080 від 20 жовтня 2006 року витягу з держреєстру речових прав № 14211212 від 09 грудня 2013 року); - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,6896 га, кадастровий номер: 6320884500:01:003:0278 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 102219 від 27 квітня 2004 року (витяг з держреєстру речових прав № 13862347 від 03 грудня 2013 року). Відповідно до досліджених у судовому засіданні матеріалів реєстраційних справ державної реєстрації речових прав на земельні ділянки позивачів та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено, що ТОВ «НВДЦ «Агротех» є дійсним набувачем права оренди земельних ділянок: - [PERSON] на підставі договору оренди землі № 14-3 від 29 січня 2014 року та згідно із рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 10414616 від 29 січня 2014 року; - [PERSON] на підставі договору оренди землі № 2-2 від 28 січня 2014 року та згідно із рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 10393598 від 28 січня 2014 року; - [PERSON] на підставі договору оренди землі № 21-53 від 29 січня 2014 року та згідно із рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 10443768 від 29 січня 2014 року; - [PERSON] на підставі договору оренди землі № 21-23 від 28 січня 2014 року та згідно із рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 10394227 від 28 січня 2014 року; - [PERSON] на підставі договору оренди землі № 21-3 від 29 січня 2014 року та згідно із рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 10445561 від 29 січня 2014 року; - [PERSON] на підставі договору оренди землі № 21-54 від 29 січня 2014 року та згідно із рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 10416682 від 29 січня 2014 року. Дослідивши текст указаних договорів, суд зясував, що за змістом і формою указані договори є ідентичними, за положеннями яких слідує, що позивачі, як орендодавці, в особі представника [PERSON], надали, а ТОВ «НВДЦ «Агротех», як орендар, в особі директора [PERSON], прийняв в строкове платне користування указані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. До кожного із договорів додані акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі земельної ділянки, які також зі сторони орендодавців позивачів підписані відповідачем [PERSON]. Встановлено, що відповідач [PERSON] уклав дані договори оренди землі з ТОВ «НВДЦ «Агротех» від імені позивачів як їх представник згідно із: - довіреністю [PERSON] від 26 вересня 2013 року, зареєстрованою в реєстрі за № 293, строком дії на шість місяців; - довіреністю [PERSON] від 08 жовтня 2013 року, зареєстрованою в реєстрі за № 337, строком дії на шість місяців; - довіреністю [PERSON] від 26 вересня 2013 року, зареєстрованою в реєстрі за № 304, строком дії на шість місяців; - довіреністю [PERSON] від 26 вересня 2013 року, зареєстрованою в реєстрі за № 297, строком дії на шість місяців; - довіреністю [PERSON] від 01 жовтня 2013 року, зареєстрованою в реєстрі за № 318, строком дії на шість місяців; - довіреністю [PERSON] від 26 вересня 2013 року, зареєстрованою в реєстрі за № 301, строком дії на шість місяців. За змістом і формою указані довіреності є ідентичними, видані позивачами на імя відповідача [PERSON] та посвідчені секретарем виконкому Кленівської сільської ради [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивачі просили визнати недійсними вказані договори в силу того, що вони не відображають їх волю та волевиявлення на передачу в оренду земельних ділянок ТОВ «НВДЦ «Агротех», так як відповідач [PERSON] за вказаними довіреностями не мав повноважень представника вчиняти правочини щодо розпорядження даною власністю позивачів. Відповідно до норм ст.ст.\~12,\~13,\~244 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або законом, як сама особисто, так і через свого представника. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України. Правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ст. 202 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Договір оренди землі є правочином, який згідно із ст.ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» укладається у письмовій формі, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 16 цього Закону передбачено, що укладання договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Спірні договори оренди землі відносяться до правочинів, предметом яких є нерухоме майно. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України). За змістом ч. 1\~ст. 238 ЦК України\~представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Відповідно до ст. 244 ЦК України\~представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно із положеннями норми ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Як встановлено у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-209цс14, яка згідно із ст. 360 -7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України, метою договору доручення є здійснення повіреним прав довірителя, набуття, зміна і припинення для нього прав та обовязків шляхом здійснення угод, тому повірений має діяти в тих межах, які встановлені довірителем відповідно до змісту наданого йому доручення. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Вчинення юридичних дій, які чітко не визначені в договорі доручення, навіть, якщо вони спрямовані на досягнення кінцевої мети, задля якої укладено такий договір, і не охоплюються змістом договору доручення, можуть створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обовязки довірителя тільки за умови їх схвалення останнім. У разі вчинення повіреним дій, які не охоплені змістом договору доручення і не схвалені довірителем, не можна вважати, що правочин, укладений в результаті таких дій повіреного, відповідає вимогам закону (ст.ст. 203, 215 ЦК України). Тобто судом встановлено, що вказаними довіреностями не встановлені повноваження представника учиняти правочини щодо розпорядження нерухомим майном позивачів шляхом укладання договорів оренди землі від імені та в інтересах позивачів, предметом яких є належна їм земельна ділянка. Отже, відповідач [PERSON] не мав повноваження укладати спірні договори оренди землі як представник позивачів за даними довіреностями. Таким чином, спрямованість волі та волевиявлення позивачів при надані [PERSON] довіреностей була направлена на вчинення останнім відповідних дій щодо реєстрації речових прав позивачів на земельні ділянки, а не на укладання від їх імені та в їх інтересах договорів про передачу земельних ділянок в оренду. Також вказані довіреності відповідно до ч. 3 ст. 243 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про нотаріат» зазначених повноважень [PERSON] на вчинення таких правочинів не встановлюють, так як за змістом цих норм законодавства слідує, що довіреності на укладання договорів оренди земельної ділянки можуть бути посвідчені виключно нотаріусом, а не посадовою особою органу місцевого самоврядування. Тому доводи відповідача - ТОВ «НВДЦ «Агротех» щодо юридичного змісту повноважень [PERSON] за вказаними довіреностями суд визнає неспроможними. Попри твердження відповідача - ТОВ «НВДЦ «Агротех», судовим розглядом також не встановлено, що відбулося схвалення позивачами дій [PERSON] щодо укладених ним договорів та вчинення інших дій позивачами, які б свідчили, що сторони погодили умови договорів та відбулося їх виконання. Оцінюючи доводи відповідачів в частині виплати орендної плати в 2013 і 2014 роках у вигляді 100 грн. та 50 кг цукру піску відповідно, суд приходить до висновку що вказана орендна плата не відповідає умовам договорів оренди. Крім того, надані відомості не містять даних про те, що вказані грошові кошти та цукор були надані позивачам в рахунок орендної плати за вказаними договорами. Також суд вважає, що позивачам дійсно не було відомо про існування спірних договорів до предявлення в травні 2015 року даного позову і вони не вступали в орендно-договірні відносини з ТОВ «НВДЦ «Агротех». Указане витікає із того, що в січні-лютому 2015 року позивачі та інші землевласники зверталися до Богодухівської райдержадміністрації Харківської області, Кленівської сільської ради, Державної екологічної інспекції у Харківській області з проханням провести перевірку виконання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності на належних їм земельних ділянках ТОВ «БКЗ-Інвест», яких вважали орендарями даних земельних ділянок по раніше укладеним у 2012 році договорам, так як товариство на протязі 2013-2014 років не обробляло земельні ділянки, що підтверджується колективним зверненням позивачів до указаних адресатів від 30 січня 2015 року та письмовими повідомленнями позивачів до ТОВ «БКЗ-Інвест» від 05 січня 2015 року про невиконання договорів оренди землі з пропозицією про їх розірвання за взаємною згодою сторін. На вказане звернення Кленівською сільською радою позивачам було повідомлено, що договори оренди землі з ТОВ «БКЗ-Інвест» є припиненими, а дійсним набувачем права оренди на земельні ділянки позивачів за спірними договорами є ТОВ «НВДЦ «Агротех» (лист сільради № 02-31/384 від_14 серпня 2015 року). Крім того, в матеріалах справи наявна довідка Кленівської сільської ради № 02-31/156 від 14 квітня 2015 року, якою підтверджується, що з 2013 року на земельних ділянках позивачів не ведеться сільськогосподарська діяльність. Проаналізувавши наведені обставини, суд зазначає, що ТОВ «НВДЦ «Агротех» та іншими учасниками процесу не надано доказів на спростування цих та інших доводів сторони позивачів, які складають предмет та підстави позову. Згідно із ст.ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 203 ЦК України закріплені норми про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що є головним елементом угоди (правочину). Тобто недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів, одним із яких є дефект волі невідповідність волі та волевиявленню учасника правочину. У ч. 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Такими чином, суд, на підставі встановлених обставин справи, приходить до висновку, що спірні договори не відповідають указаним вимогам закону (ст.ст. 202, 203, 215 ЦК України), оскільки укладені представником за відсутності на це у нього належних повноважень, та за відсутності у позивачів волі та волевиявлення на учинення даних договорів, які порушують законні права та інтереси позивачів як власників земельних ділянок, що полягають у вільному та на власний розсуд користуванні і розпорядженні своїм майном, як це визначено ст.ст. 316-319 ЦК України. Згідно із приписами ч. 2 ст. 90, ст. 152 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають захисту і відновленню в порядку і у спосіб, встановленому законом, у даному випадку - п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а саме у спосіб визнання правочину недійсним. Аналогічний спосіб захисту прав власників земельних ділянок визначений п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання недійсними спірних договорів є обґрунтованими та законними, а тому вони підлягають задоволенню. Також суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачів про скасування рішень про державну реєстрацію права оренди, на підставі яких було зареєстровано право оренди земельних ділянок за ТОВ «НВДЦ «Агротех», оскільки задоволення позову про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок тягне за собою обовязкове скасування державної реєстрації. Відповідно до ст. 125 ЗК України та ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди на земельну ділянку підлягає державній реєстрації. Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved