Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання спільної повнолітньої дитини на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, у розмірі ? частини від усіх його доходів щомісячно, посилаючись на те, що в період шлюбу, який було розірвано в 2004 році, у них народилась спільна повнолітня дитина - син [PERSON], 1995 року народження, який на даний час навчається у медичному коледжі Запорізького державного медичного університету з терміном навчання до 30 червня 2014 року. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який потребує такої допомоги в зв'язку з навчанням, не надає, хоча зобов'язаний це робити за законом, а самій їй утримувати сина тяжко, тому змушена звернутися з даним позовом до суду та прохати стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.15), в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.25), відповідно до якої прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи (а.с.17,), в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, за якою позовні вимоги визнав та прохав розглядати справу у його відсутність (а.с.26). Згідно наданих письмових документів повідомив, що періодично надавав матеріальну допомогу безпосередньо синові, в тому числі в 2013 року, яка допомога була різною за розміром та не завжди щомісячною. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив розглядати справу у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, а ст.199 Сімейного кодексу України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.ст.200,201 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком спільної з позивачкою повнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який народився у сторін в період шлюбу, який було розірвано 18 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6), а позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] в зв'язку з реєстрацією іншого шлюбу згідно актового запису №1 від 02 грудня 2011 року по виконавчому комітеті Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.3). Судом встановлено, що спільний повнолітній син сторін - [PERSON] є студентом медичного коледжу Запорізького державного медичного університету (а.с.5,13), де навчається на 3 курсі за контрактом з денною формою навчання та терміном закінчення 30 червня 2014 року, внаслідок чого потребує коштів на оплату щорічно навчання, проживання в період навчання, на придбання одягу, продуктів харчування, підручників та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням його віку та потреб, які фактично після досягнення сином повноліття забезпечує позивачка, з якою проживає син після розірвання шлюбу та який фактично знаходиться на її утриманні, а відповідач надавав періодично незначні грошові суми безпосередньо синові (а.с.18-22), але ця допомога не носила регулярний характер та була визначена відповідачем самостійно без погодження з позивачкою. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.4); продовження ним навчання (а.с.5), потреби у зв'язку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача та повнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] на день розгляду справи судом згідно письмової заяви не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина в період його навчання (а.с.26), має дохід, який дає йому можливість надавати матеріальну допомогу сину, а встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для працездатної особи віком від 18 років згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» з 01 січня 2014 року становить 1286 гривень. Оскільки обов'язки батьків на утримання своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, є рівними, то суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, у розмірі ? частини його прибутків щомісячно. В зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved