Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

позивач звернуся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі судового наказу від 04.06.2018 р. з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що помагає дитині виходячи з рівня своїх доходів і не відмовляється від аліментних зобов`язань. Однак, через скрутне матеріальне становище та погіршення стану здоров`я утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.02.2020 р. становить 30610,76 грн. У період часу з 20.03.2018 р. по 04.09.2018 р.. коли він був працевлаштованим, то мав змогу сплачувати такий розмір аліментів, які стягувалися з його заробітної плати. Однак, після звільнення, аліменти нараховуються у більшому розмірі 2455,25 грн., що є для нього вкрай великою сумою. Через виникнення заборгованості до нього вживалися адміністративні та кримінальні заходи, які обмежували його у правах. Оскільки, при визначенні розміру аліментів береться до уваги можливість сплачувати відповідний розмір аліментів, тому просить змінити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти на тримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 2-6\~статті 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої\~статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.07.2020 р. було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив. Відповідач подала відзив на позов у якому заперечує позовні вимоги і не погоджується з доводами позивача. Зокрема зазначає, що від знайомих має інформацію про те, що позивача попросити звільнитися з роботи через крадіжку товару, тому посилання позивача на відсутність роботи є безпідставне, так як причина відсутності роботи є його винні дії. Після звільнення з роботи позивач працював у Польщі на сезонних роботах близько пів року і після приїзду із заробіток дав обіцянку державному виконавцеві погасити заборгованість. Однак, обіцянку не виконав і позивача обмежили у виїзді за кордон. Також, з відомої їй інформації позивач працює на даний час у ТОВ «Східні Солодощі» і вона особисто бачила, як останній заходив на територію даного підприємства. Також, зазначає, що позивач є фізично здоровою особою, спиртним напоями не зловживає і має можливість відповідно працевлаштуватися і заробляти кошти. Посилання відповідача на хворобу не може братися до уваги, оскільки подана виписка з хвороби датована ще за час до видачі судового наказу, тобто з часу видачі судового наказу стан здоров`я позивача не змінився. Таким чином, позивач жодними доказами не обґрунтував у чому полягає погіршення його матеріального становища та погіршення його стану здоров`я. Оскільки, позивач жодним чином матеріально не допомагає в утриманні дитини і її вихованні, тому просить у позові відмовити повністю. Позивач подав заяву про підтримання позову, справу просив розглядати без його участі (а.с. 20). Відповідач подала заяву про невизнання позову, просила відмовити у його задоволенні та справу розглянути без її участі (а.с. 19). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази по справі, прииходить до наступних висновків. З матеріалів справи слідує, що згідно судового наказу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 р. з позивача на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). Згідно копії довідки від 19.02.2020 р. позивач з 20.03.2018 р. по 04.09.2018 р. працював у ТОВ «АТБ-маркет» на посаді молодший приймальник товару (а.с. 4). Згідно розрахунку із сплати аліментів, станом на 01.02.2020 р. у позивача утворилася заборгованість по аліментах у розмірі 30610,76 грн. (а.с. 5). У зв`язку із заборгованістю по аліментах постановами державного виконавця від 03.06.2019 р. позивача було обмежено у праві виїзду за кордон, у праві полювання та у праві керування транспортними засобами (а.с. 6, 7, 8). Окрім цього, через даний факт 21.01.2020 р. державним виконавцем було складено протокол № 2 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. Також, на підтвердження позовних вимог позивачем надано виписку із медичної карти про своє захворювання від 26.01.2018 р. та епікриз від 05.12.2018 р. (а.с. 10, 11). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За частиною 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд керується ст. 182 СК України, згідно якої суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», визначено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Вирішуючи даний спір на підставі аналізу досліджених наявних доказів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України та ст. 192 СК України. Зокрема суд бере до уваги, що позивач, як батько зобов`язаний утримувати свою дитину до повноліття, що передбачено вимогами ст. 180 СК України. Відповідач, є цілком здоровою фізичною особою, не являється інвалідом і не має фізіологічних відхилень, які б обмежували останнього у належному працевлаштуванню. Суд, не бере до уваги подані позивачем медичні документи про його захворювання, на які він посилається, як на підставу погіршення свого стану здоров`я, оскільки вони датовані до часу винесення судового наказу. З приводу оцінки поданих позивачем постанов державного виконавця про обмеження його у відповідних правах, протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення та розрахунку заборгованості, то на думку суду дані обставини не є підставами, які погіршили матеріальний стан позивача з часу винесення судового наказу, які б давали підстави для зміни розміру аліментів в силу ст. 192 СК України. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ст. ст. 180, 182, 184, 192 СК України та

Outcome: dismissed