Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення коштів на утримання майна, покликаючись на те, що вона та відповідач є співвласниками квартири [ADDRESS] . Протягом 2018-2019 років відповідач не брала участі в утриманні квартири. Протягом 2020 року у квартирі проживав син відповідача та сплачував частково комунальні послуги. За період з квітня 2018 року по грудень 2020 року вона здійснила оплату комунальних послуг у розмірі 23177,14 грн., а тому просить стягнути з відповідача Ѕ частину витрат на утримання квартири у розмірі 11588,57 грн. Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечує, покликається на те, що з січня до серпня 2020 року її син [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS] та здійснював оплату комунальних послуг за 2019 рік у розмірі 1513,27 грн. та за 2020 рік - 5557,44 грн., а тому вважає, що дану суму слід також поділити між співвласниками. Крім того, зазначає, що донька позивача [PERSON] у 2018 році та 2019 році здавала квартиру в оренду, отримувала дохід та повинна була покрити комунальні послуги, оскільки вона не отримала доходу від здачі квартири в оренду. Просить у задоволенні позову відмовити. Позивач подала відповідь на відзив, у якому відзив на позов заперечила, пояснила, що не отримувала жодного прибутку від квартири [ADDRESS] , не здавала її в оренду. Також, зазначила, що син відповідача здійснював оплату комунальних послуг за період, коли одноособово проживав у квартирі та користувався нею. Відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких покликається на журнал доходів і витрат [PERSON] , як на доказ, що донька позивача здавала квартиру в оренду та отримувала дохід. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . У період з квітня 2018 року по грудень 2020 року позивач [PERSON] здійснювала оплату житлово-комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] у розмірі 23177,14 грн., зокрема: за квітень 2018 року - 2216,68 грн., за період з червня по серпень 2018 року - 5388,99 грн., за жовтень-листопад 2018 року - 253,80 грн., за листопад-грудень 2018 року - 1048,41 грн., за лютий 2019 року - 5425,66 грн., за березень-квітень 2019 року - 4248,05 грн., за травень 2019 року - 2115,44 грн., за вересень 2019 року - 496,05 грн., за листопад 2019 року - 241,06 грн., листопад 2020 року - 1743,00 грн. Крім того, син відповідача [PERSON] [PERSON] здійснював оплату комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] за 2019 рік у розмірі 1513,27 грн. та за 2020 рік - 5557,44 грн. Відповідно до п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв`язуються судом. Згідно п. 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п. 5. ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. На основі наведеного, оскільки позивачем [PERSON] та її донькою [PERSON] здійснено оплату житлово-комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] у розмірі 23177,14 грн., зокрема: за квітень 2018 року - 2216,68 грн., за період з червня по серпень 2018 року - 5388,99 грн., за жовтень-листопад 2018 року - 253,80 грн., за листопад-грудень 2018 року - 1048,41 грн., за лютий 2019 року - 5425,66 грн., за березень-квітень 2019 року - 4248,05 грн., за травень 2019 року - 2115,44 грн., за вересень 2019 року - 496,05 грн., за листопад 2019 року - 241,06 грн., листопад 2020 року - 1743,00 грн., суд вважає, що дані витрати повинна також нести співвласник квартири відповідач [PERSON] відповідно до своєї частки у майні, зокрема, у розмірі Ѕ частки, що становить 11588,57 грн. Однак, сином відповідача [PERSON] [PERSON] здійснювалась також оплата за житлово-комунальні послуги за липень та листопад 2019 року у розмірі 1513,27 грн., що ствердужється квитанціями від 28 листопада 2020 року, 30 липня 2019 року, 01 серпня 2019 року, а відтак, дані витрати також слід розподілити між співллвасниками позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] відповідно до їх часток по Ѕ частині, що становить 756,64 грн. Крім того, суд не бере до уваги покликання відповідача [PERSON] на оплату житлово-комунальних послуг нею за період з січня 2020 до серпня 2020 року, оскільки як стверджує сама відповідач [PERSON] у даний період у квартирі [ADDRESS] проживав та одноосібно користувався такою виключно її син [PERSON] . А також, суд критично оцінює журнал доходів і витрат [PERSON] , на який відповідач [PERSON] покликається як на доказ здачі в оренду позивачем та її донькою [PERSON] квартири [ADDRESS] та отримання ними від неї прибутку, оскільки з вказаного журналу не можливо беззаперечно встановити належність розрахунків саме до квартири [ADDRESS] . Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути на користь позивача 908,00 грн. судового збору.

Outcome: partial