Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 24 липня 2010 року Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №179. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою суду від 28 січня 2019 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в підготовче засідання. 21 березня 2019 року ухвалою суду надано сторонам двох місячний строк на примирення, провадження у справі на вказаний строк було зупинено. 21 травня 2019 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 21 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в ньому, просила розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні відносно розірвання шлюбу не заперечив, підтвердив, що шлюбні відносини з позивачем припинились, спільного господарства не ведуть, подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 липня 2010 року шлюб між сторонами було зареєстровано 24 липня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 179. Шлюб було зареєстровано Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, відповідач відносно розірвання шлюбу не заперечує, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим, оскільки під час наданого строку на примирення не примирились. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, поясненнями учасників справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 768,4 гривень судового збору.

Outcome: approved