Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 08.05.2008 року виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач посилається на те, що починаючи з 2011 року стосунки між ними погіршилися, відповідач вчиняє безпідставні сварки. З квітня 2014 року позивачка переїхала проживати до своїх батьків в с.Дубки і з цього часу шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися. За період окремого проживання в кожного із них сформувалися різні інтереси, різні погляди на життя та різне коло спілкування. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї не можливе та суперечить їх інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує. Просить суд слухати дану справу у її відсутності. Не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджено поштовим повідомленням при матеріалах справи. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.05.2008 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.05.2008 року (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження, що стверджено копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.6-7). За клопотанням відповідача 08.04.2015 року ухвалою суду сторонам було надано строк на примирення 5 (п'ять) місяців (а.с.18). Однак за наданий судом термін на примирення сторони не помирилися. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Судом встановлено, що відповідач та позивач шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам позивача у зв'язку з чим даний шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін, місце проживання дитини, яка досягла 10 років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просила місцем проживання дітей визначити її місце проживання, відповідачем не подано заперечень проти цього, зважаючи, що діти сторін і так проживають з матір'ю, що також не спростовується відповідачем, суд, вважає, що місцем проживання дітей сторін: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження, слід визначити місце проживання їх матері. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище «[PERSON]» . На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved