Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину посилаючись на те, що від зареєстрованого з відповідачем шлюбу [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. У зв'язку із не виконанням відповідачем свого обов'язку по утриманні спільної дитини, рішенням Ленінського районного суду Вінницької обл. з відповідача було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). В подальшому, заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва відповідача було позбавлено батьківських прав, відносно його дитини - [PERSON]. Посилаючись на те, що у зв'язку із необхідністю розвитку дитини та наявністю у неї здібностей до біологічних наук, галузі практичної медицини і бажання отримати допрофесійну підготовку з метою подальшого здобуття медичної професії, позивач вимушена була сплачувати кошти для отримання дитиною додаткових освітніх послуг в розмірі 31959 грн.. З метою належної підготовки дитини до зовнішнього незалежного оцінювання та отримання можливості для вступу у вищий навчальний заклад, позивачем було сплачено 41369 грн.. Окрім цього позивачем витрачалися кошти на лікування дитини на загальну суму 1663 грн., відвідування спортивних гуртків, на загальну суму 350 грн., здійснювалися витрати на придбання сукні для дитини - 3995 грн., витрати на випускний бал - 5300 грн. (300 грн. передоплата за послуги перукаря) та витрати на здійснення статутної діяльності університету у розмірі 700 грн.. Позивач стверджує, що у зв'язку із необхідністю розвитку та навчанням дитини, вона несе додаткові витрати на її утримання, половину яких повинен сплачувати відповідач. В добровільному порядку нести такі додаткові витрати на утримання дитини відповідач відмовляється, тому порушені права позивача підлягають судовому захисту. Таким чином, з урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просила стягнути з відповідача 42669 грн. додаткових витрат на спільну дитину та вирішити питання про судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та пояснили, що відповідач повинен брати участь у додаткових витратах на спільну з позивачем дитину, чого у добровільному порядку не робить. Саме у зв'язку із цим, весь тягар, пов'язаний із наявними додатковими витратами покладається лише на позивача, що не допускається. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину пов'язаних з її лікуванням в розмірі 831,50 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог просила відмовити посилаючись на те, що витрати, здійснені позивачем і заявлені як додаткові, такими не є, тому і не підлягають стягненню з відповідача. Окрім того вказувала на те, що у відповідача є інша сім'я, та з нього, на підставі виконавчого документу стягуються аліменти на одну малолітню дитину, інша дитина перебуває на його утриманні. Він також повинен сплачувати аліменти на спільну з позивачем дитину - [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу. Вказувала, що задоволення позову в повному обсязі поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, що не допускається. Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 07.10.2000 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб (а.с.20), який 13.05.2003 року було розірвано (а.с.21). Від зареєстрованого з відповідачем шлюбу, [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх обов'язків по утриманню спільної з позивачем дитини, рішенням Ленінського районного суду Вінницької обл. з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, що підтверджується довідкою №115 від 17.08.2018 року (а.с. 180). Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.10.2008 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно дитини сторін - [PERSON] (а.с.26). З метою розвитку наявних здібностей дитини у біологічних науках, галузі практичної медицини, її допрофесійної підготовки та отримання кваліфікованих знань, дитина сторін виявила ініціативу пройти конкурсні випробування в Українському медичному ліцеї Національного медичного університету ім. О. Богомольця. Після проходження конкурсних випробувань, з метою подальшого розвитку здібностей дитини та проведення допрофесійної підготовки з профільних дисциплін і виховання готовності до роботи [PERSON] в якості медичного працівника, позивачем 01.09.2015 року було укладено угоду про надання освітніх послуг з Українським медичним ліцеєм Національного медичного університету ім. О. Богомольця та договір про надання додаткової освітньої послуги від 01.09.2015 року (а.с.38 - 40). На виконання умов договору про надання додаткових освітніх послуг позивачем було сплачено 5800 грн., що підтверджується відповідними копіями квитанцій (а.с.37). В подальшому, між позивачем, яка діяла в інтересах своєї дитини [PERSON] та медичним ліцеєм Національного медичного університету ім. О. Богомольця 31.08.2016 року було укладено Угоду №54 та відповідний договір про надання додаткової освітньої послуги (а.с. 33-35). На виконання умов вказаного договору позивачем було сплачено 11 500 грн. що підтверджується відповідними копіями квитанцій (а.с.29). 01.09.2017 року між позивачем, яка діяла в інтересах своєї дитини та медичним ліцеєм Національного медичного університету ім. О. Богомольця було укладено угоду №08/11А та договір про надання додаткових освітніх послуг №08/11-А (а.с.30-32). На виконання умов вказаного договору позивачем було сплачено 14 400 грн. що підтверджується відповідними копіями квитанцій (а.с.29). Таким чином, в період з вересня 2015 року по вересень 2017 року було витрачено на розвиток здібностей дитини пов'язаних із отримання додаткових освітніх послуг у медичному ліцеї на загальну суму 31 700 грн., без врахування витрат на комісію банку за здійснення платіжних операцій у розмірі 259 грн.. Окрім цього, позивачем було здійснено внески у благодійний фонд ім. В.Ф. Войно - Ясинецького УМЛ ім. О. Богомольця на загальну суму 700 грн., що підтверджується дублікатами відповідних квитанцій (а.с.41). Також, у зв'язку із тим, що дитина сторін є талановитою випускницею, а у 2018 році медичному ліцею виповнилося 25 років, то [PERSON] була обрана ведучою урочистої частини святкувань 25 - ти річчя ліцею. У зв'язку із вказаною необхідністю, позивачем було понесені витрати на проведення урочистої частини заходу у розмірі 5000 грн., що підтверджується копією відповідної квитанції (а.с.48) та 300 грн. на зачіску (а.с.53). На придбання сукні для дитини було витрачено 3995 грн. (а.с.103). З метою підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання з біології, хімії, української мови та історії, між позивачем, яка діяла в інтересах своєї дитини [PERSON] та ФО - П [PERSON] (освітня студія «Nature Tutor Group») 01.09.2017 року було укладено договір№17-017 про надання послуг (а.с. 64). та договір №18-017 від 09.01.2018 року про надання послуг (а.с.65). На виконання умов вказаних договорів, позивачем було сплачено на рахунок ФО - П [PERSON] загальну суму 41 365 грн., що підтверджується відповідними копіями квитанцій (а.с.66-69, 130). Також, у зв'язку із проблеми зі здоров'ям дитини, необхідності проведення її лікування та здачі відповідних аналізів, позивачем було витрачено загальну суму в розмірі 1663 грн., що підтверджується відповідними копіями квитанцій (а.с.82-а, 88). За відвідування дитиною спортивного гуртка (дитячі спортивні танці) НТУУ «КПІ» позивачем було сплачено 350 грн., що підтверджується відповідною копією квитанції (а.с.91). Таким чином, вважаючи усі перелічені витрати додатковими, те, що вони були понесені одноособово позивачем в інтересах спільної з відповідачем дитини, позивач просить стягнути з відповідача 42669 грн., що відповідає 50% від загального розміру таких витрат. Із правомірністю заявлених вимог суд повністю погодитися не може виходячи із наступного. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Положеннями ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов. При визначенні обсягу понесених позивачем витрат та можливості їх віднесення до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, суд враховує, що витрати здійснені позивачем на отримання дитиною сторін додаткових освітніх послуг в Українському медичному ліцеї Національного медичного університету ім. О. Богомольця, зумовлено наявними у дитини здібностями до наук, пов'язаних із майбутнім здобуттям професії в галузі медицини. Витрати позивача здійснені на користь ФО - П [PERSON] (освітня студія «Nature Tutor Group»), теж пов'язані із розвитком дитини, направлених на подальшу реалізацію наявних у неї здібностей. З сертифікату зовнішнього незалежного оцінювання (а.с.146) убачається, що [PERSON] пройшла у 2018 році зовнішнє незалежне оцінювання. З повідомлення Одеського Національного медичного Університету від 07.08.2018 року убачається, що [PERSON] зарахована студенткою 1 курсу медичного факультету за денною формою навчання по підготовці за спеціальністю «Медицина» (а.с. 144). Сукупність наданих позивачем доказів свідчить про те, що оплата позивачем додаткових освітніх послуг та відповідна підготовка до «Програми зовнішнього незалежного оцінювання» зумовлена необхідністю розвитку здібностей дитини до медичних наук, що в подальшому виразилося у вступі дитини на денну форму навчання у спеціалізованому ВНЗ за спеціальністю «Медицина». Розмір таких витрат, визначених на підставі наданих позивачем доказів, становить 73 105 грн. Необхідність здійснення позивачем витрат на лікування дитини на загальну суму 1663 грн. та віднесення їх до додаткових, стороною відповідача не оспорюється та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Отже на думку суду, на оплату додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами позивачем було витрачено 74 768 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Щодо інших витрат, які позивач також відносить до таких, що викликані особливими обставинами та є додатковими витратами на дитину, то суд вважає їх такими, що здійснені позивачем на власний розсуд і не стосуються розвитку здібностей дитини та не можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину (витрати на придбання сукні - 3995 грн., випускний бал - 5000 грн., послуги перукаря - 300 грн., на здійснення статутної діяльності - 700 грн. та спортивний гурток - 350 грн., комісія банку - 259 грн.). Стосовно вимоги позивача про стягнення 50% від здійснених нею додаткових витрат на дитину, то суд не може повністю погодитися із правомірністю таких вимог, виходячи із наступного. З матеріалів справи убачається, що відповідач 07.10.2006 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 177). Від вказаного шлюбу у відповідача [INFO] народилася дитина - [PERSON], а [INFO] [PERSON] (а.с. 175, 176). На підставі виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Вінниці від 09.04.2009 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу відповідача (а.с. 178). Окрім того з відповідача на утримання дитини сторін також стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, що підтверджується матеріали справи та не заперечується учасниками. Згідно довідки №118 від 22.08.2018 року Управління СБ України у Вінницькій обл. за серпень 2018 року сума доходу відповідача, без урахування компенсації ПДФО становить 14169 грн. 22 коп., розмір компенсації ПДФО становить 2550,46 грн. (а.с.182). Таким чином, з відповідача на підставі виконавчих документів стягується 1/2 частина його доходу і він має на утриманні ще одну дитину - [PERSON]. Відомостей про наявність заборгованості по сплаті аліментів матеріали справи не містять, що свідчить про сумлінне виконання відповідачем своїх аліментних зобов'язань. Суд також враховує, що відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання дитини, які, в т.ч. повинні бути направлені на розвиток дитини сторін та забезпечення її поточних потреб. Таким чином суд не може погодитися із правомірністю вимог позивача про стягнення з відповідача саме 50% понесених нею додаткових витрат, оскільки це призведе як до порушення прав відповідача так і прав інших осіб, які знаходяться у нього на утриманні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача 1/4 частини понесених нею додаткових витрат на дитину, що складає 18 692 грн.. Вказаний розмір, на думку суду забезпечить баланс між правами батька та матері і відповідатиме принципу верховенства права з урахуванням обов'язковості дій батьків в інтересах дитини та забезпечення її гармонійного розвитку. Інші наявні в матеріалах справи докази, висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial