Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідачів суму боргу у розмірі 35102 гривні 10 коп., суму 3% річних від простроченої суми у розмірі 183 гривні 08 коп. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 червня 2013 року відповідач позичила у позивача 37500 гривень на строк до 01 вересня 2013 року, про що надала розписку, при цьому першу частину отриманих коштів у сумі 15000,00 гривень відповідач зобов'язалась повернути до 05 липня 2013 року. Позивач грошові кошти відповідачу надала, відповідач грошові кошти отримала, 16 липня 2013 року повернула грошову суму у розмірі 300 доларів США, що за курсом НБУ складає 2397, 9 грн. Після закінчення вказаного у розписці строку, відповідач борг в повному обсязі не повернула, тому позивач звернулася до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача суми боргу, суму 3% річних від простроченої суми. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити та пояснила, що розписка про боргові зобов'язання перед позивачем є безгрошовою, написана під примусом у місті Пенза Російська Федерація, оскільки з позивачем мали місце договірні зобов'язання щодо перевозки товару, а не боргові зобов'язання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, тому суд за згодою позивача та відповідача [PERSON] справу розглянув за відсутності відповідача [PERSON] Суд, заслухавши позивача, відповідача [PERSON], дослідивши надані докази встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до розписки, що видана 19 червня 2013 року, відповідач отримала від позивача в позику грошову суму у розмірі 37 500 гривень, які зобов'язалася повернути в строк до 01 вересня 2013 року, при цьому суму у розмірі 15 000,00 гривень зобов'язалась повернути до 05 липня 2013 року, але у встановлений строк повернула лише грошові кошти у розмірі 2 397, 9 грн. з 15 000,00 гривень які повинна була повернути до 05 липня 2013 року (15000,00-2397,9=12602,1). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, що виконаний станом на 14 жовтня 2013 року: - 3% за користування кредитом в період з 05 липня 2013 року до 01 вересня 2013 року складають 59,03 гривні (59,03 = 12602,1(сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100%/ 365 днів х 57 (кількість прострочених днів); - 3% за користування кредитом в період з 01 вересня 2013 року до 14 жовтня 2013 року складають 124,05 гривень (124,05 = 35102,1(сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100%/ 365 днів х 43 (кількість прострочених днів). З урахуванням вищевикладеного загальна сума 3% за користування кредитом складає 183,08 гривень (183,08=59,03+124,05). За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів у встановлений строк не виконала, тому сума боргу у розмірі 35102,10 гривень, сума 3% річних від простроченої суми у розмірі 183,08 гривень, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у примусовому порядку, при цьому суд виходить з того, що договором інший розмір процентів не встановлений тому на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України стягує з відповідача на користь позивача визначені законом 3% річних від простроченої суми і не приймає до уваги посилання відповідача на те, що розписка про боргові зобов'язання перед позивачем є безгрошовою, написана під примусом, оскільки відповідач не надала доказів що до неї застосовувався такий примус, не зазначила і не надала доказів про те, що у неї з позивачем мали місце договірні правовідносини іншого характеру ніж укладення договору позики, і в такому випадку саме по собі місце складання розписки не має суттєвого значення для правильного вирішення справи. В частині вимог про стягнення суми боргу і з відповідача [PERSON] суд відмовляє оскільки позивач не надала доказів про те, що він має нести відповідальність перед позивачем за невиконання [PERSON] боргових зобов'язань, а сам по собі факт перебування відповідачів у шлюбі не є підставою для стягнення з нього грошових коштів на користь позивача. Таким чином суд частково задовольняє вимоги позивача і на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати на користь позивача стягує з відповідача [PERSON]

Outcome: partial