Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 05.11.2009 р. між нею та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» за місцем розташування її філії у місті Дніпропетровськ по вул. Вокзальна, 4 був підписаний Договір №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», згідно з п. 1.1. якого позивачем на депозитний рахунок Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» були внесені у вигляді внесків власні кошти в сумі 113 465 грн. (під 23% річних) строком на 6 місяців - по 05.05.2010 року. За умовами п. 2.7. Договору Спілка зобов'язалася повернути всю суму внесків 05.05.2010 року. Утім, в порушення умов п. 2.7. Договору № ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» (м. Одеса) по завершенню 6 місяців - 05.05.2010 року - належні позивачу на правах власності кошти в сумі 113 465 грн. не повернула, нараховані відсотки по депозитному вкладу в сумі 13 048,48 грн. не виплатила, на неодноразові усні та письмові звернення як до відділення, так і до основного офісу за юридичною адресою спілки, хоч вони отримувалися, відповіді не надала. Як зазначається позивачем при зверненні до суду фінансова криза, на яку посилається в усних перемовинах відповідач, відповідно до умов п. 6.1. договору між сторонами, не визначена як форс-мажорні обставини чи непереборна сила, а тому не може бути підставою для відмови від виконання відповідачем, покладених на нього за договором між сторонами обов'язками. Відповідно до п. 2.1. Розпорядженні Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 1203 від 15.10.08 «Про тимчасові заходи щодо забезпечення стабільності діяльності кредитних спілок», навіть в першій редакції, ще до змін і уточнень до нього, які були внесені додатково Протоколом № 439 засідання Комісії від 23.10.2008 року, розрахунки за внесками (вкладами) членів кредитних спілок на депозитні рахунки, строк дії договорів за якими закінчився або не був визначеним, як за договором із позивачем, здійснюються відповідно до умов договорів. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 10 и 11 Закону України «Про кредитні спілки» члени кредитної спілки мають право вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому Законом та статутом кредитної спілки з власної ініціативи. Позивач наголошує на тому, що, враховуючи кількарічне небажання Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» додержуватися прийнятих на себе зобов'язань, заявою, яка була отримана представниками відповідача 14.03.2013 року, позивачем заявлена вимога про вихід з членів кредитної спілки, яка є підставою для негайного повернення [PERSON] суми вкладу та нарахованих процентів по Договору між сторонами № ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок». Відмова правління Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» від виконання добровільно взятих на себе за Договором № ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» зобов'язань з повернення з депозитного рахунку до 05.05.2010 р. належних позивачеві на праві власності коштів в сумі 113 465 грн. та з виплати нарахованих по вкладу на рахунку відсотків в сумі 13 048,48 грн., тим паче навіть після отримання від члена спілки заяви про вихід зі спілки, є неправомірною по відношенню до позивача вкладника - дією та правопорушенням, за яке кредитна спілка має нести встановлену чинним законодавством та договором відповідальність перед вкладником. Як випливає з умов п. 4.1. та п. 7.5. Договорів між сторонами, у випадках невиконання або неналежного виконання за ними зобов'язань, а також у випадках, не передбачених договорами, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Відповідач є фінансовою установою та залучаючи внески громадян, в тому числі й як членів кредитної спілки, несе також відповідальність, прирівняну законодавством України до банківської відповідальності та передбачену ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550, ч. 1 ст. 610, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 611, 1 ст. 624, ч. 2, 3 ст. 849, ч.ч. 1, 2 ст. 907 ЦК України. Разом тим, позивач посилається в обґрунтування вимог позову на ст.ст. 612, ч. 1 ст. 614, ч. 2 ст. 615, ч.1 ст. 623, ч. 1 ст. 625, ч. 2 ст. 625, ч. 2, ч. 3 ст. 1058, ч. 5 ст. 1061 ЦК України. На переконання позивача він має право вимагати з відповідача не лише повернення суми внесків за Договором № ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 р. в сумі 113 465 грн., а й сплати відсотків, у відповідності до умов п. 2.2. Договору, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час невиплати суми внесків за нарахованими на неї відсотків, та має право на відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди. Предмет позову становить вимога про визнання рішенням суду дій відповідача як порушення в односторонньому порядку договірних зобов'язань за п.п. 1.1., 2.7. Договору № ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 р. «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», про розірвання договору № ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», який був укладений між позивачем та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство», м. Одеса (ЗКПО 23212644), про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди - належну позивачу на праві власності суму внесків за Договором № ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» в сумі 113 465,00 грн., про стягнення з відповідача на користь позивача 23% річних за умовами п. 2.2. Договору № ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» між сторонами в сумі 13 048,48 грн., про стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу з невиконаних по договору між сторонами зобов'язань з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, розрахована з 06.05.2010 року по день подання позову до суду в сумі - 13 157,40 грн., про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з невиконаних по договору між сторонами зобов'язань з урахуванням 3% річних від простроченої суми, яка розрахована з 06.05.2010 року по день подання позову до суду - 10 656,61 грн., та про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який належним чином повідомлений, повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Заслухав пояснення позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як було встановлено судом, 05.11.2009 р. між позивачем та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» за місцем розташування її філії у місті Дніпропетровську по вул. Вокзальна, 4 був укладений Договір №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», згідно з п. 1.1. якого позивачем на депозитний рахунок Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» були внесені у виді внесків власні кошти в сумі 113 465 грн. (під 23% річних) строком на 6 місяців - по 05.05.2010 року. За умовами п. 2.7. Договору Спілка зобов'язалася повернути всю суму внесків 05.05.2010 року. Утім, в порушення умов п. 2.7. Договору № ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» (м. Одеса) по завершенню 6 місяців - 05.05.2010 року - належні позивачу на праві власності кошти в сумі 113 465 грн. не повернула, нараховані відсотки по депозитному вкладу в сумі 13 048,48 грн. не виплатила, не зважаючи на численні звернення з цього приводу з боку позивача до відповідача. За ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Відповідно до ст. 23 зазначеного вище закону внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ст.ст. 10 и 11 Закону України «Про кредитні спілки» члени кредитної спілки мають право вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому Законом та статутом кредитної спілки з власної ініціативи. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); за ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За розгляду справи позивач, на переконання суду, довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України, та, розглядаючи цивільну справу, судом відповідно до закону були встановлені факти та відповідні правовідносини. Як було встановлено судом, факт виникнення між сторонами у цій справі правовідносин підтверджується договором №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», факт отримання відповідачем 113 465,00 грн. (внесення коштів згідно з депозитного договору №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок») підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 05.11.2009 р. Таким чином, беручи до уваги те, що відповідач порушив зобов'язання за договором №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», допустивши його невиконання, для суду вбачаються правові підстави для поновлення порушених прав позивача в обраний останнім спосіб, а саме для присудження стягнення грошової суми із особи, яка допустила порушення виконання боргового зобов'язання за договором №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 року «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» та стягнення з відповідача на користь позивача 150 327,49 грн., з яких сума внесків за договором №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 р. «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», який укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство», в сумі 113 465,00 грн., грошова сума - 23% річних за договором №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 р. «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», який укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» в розмірі 13 048,48 грн., грошова сума - індекс інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання за договором №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 р. «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», який укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» в розмірі 13 157,40 грн., сума боргу з невиконаного грошового зобов'язання з урахуванням 3% річних від простроченої суми за договором №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 р. «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», який укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» в розмірі 10 656,61 грн. З приводу вимоги позову про розірвання договору, то, задовольняючи її, суд виходить з того, що за ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору Як встановлено судом за розгляду справи, при зверненні до суду підставами для розірвання договору позивачем були визначені наступні - невиконання відповідачем умов укладеного договору у частині повернення внесків в сумі 113 465 грн. та 23% річних у строки, погоджені сторонами за договором. На переконання суду таке порушення умов договору з боку відповідача є істотним, тому договір №ДП-1/0864/09/794 від 05.11.2009 р. «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство», підлягає розірванню. Водночас, щодо заявленої у позові вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди за порушення договірного грошового зобов'язання, то для суду вбачаються правові підстави для ухвалення рішення про відмову в її задоволенні, адже згідно приписів законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Оскільки за судового розгляду було встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірного зобов'язання та укладеним між сторонами договором не було передбачено право особи ( позивача) на відшкодування моральної шкоди за умови порушення іншою стороною за договором зобов'язань, то в цій частині вимога позову про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди грошової суми не може бути задоволена. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial