Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини до [INFO] та визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,8 кв.м., житловою 29,0 кв.м. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що вона разом з [PERSON] перебувала у шлюбі з 19.11.1988 року по 15.04.2013 року та разом тривалий час проживали в квартирі [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] на час своєї смерті фактично був спадкоємцем та власником квартири [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець померлого [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову, оскільки відсутні документи про підтвердження шлюбних відносин. Разом з тим, позивач зазначала, що відповідач [PERSON], який є її сином від іншого шлюбу, після смерті [PERSON], зайняв квартиру [ADDRESS], змінив вхідні двері та не допускає до неї позивача, мотивуючи це тим, що він фактично є власником даного майна, а у позивача відсутні належні документи про право власності. Оскільки, позивач позбавлена можливості здійснити своє право на спадкування та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у звязку з чим звернулася до суду. Позивач просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач просив справу розглядати за його відсутності, проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити. Третя особа в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, врахувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно договору міни квартири від 22 травня 1996 року громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були власниками двокімнатної житлової квартири [ADDRESS] (зареєстровано у реєстрі КМБТІ м. Києва 13.06.1996 року), загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. (а.с. а.с. 13, 17). [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перебували у родинних стосунках, що підтверджується свідоцтвами про народження. (а.с. а.с. 24-26). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.01.2000 року (а.с. 19). Згідно свідоцтва про смерть від 30.03.2005 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.21). [PERSON] померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть від 09.04.2013 року (а.с. 23). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 22). Фактично після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] єдиним спадкоємцем був [PERSON], який під час життя не встиг прийняти у спадщину двокімнатну житлову квартиру [ADDRESS]. Відповідно до положень частини 1 статі 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом. Тобто [PERSON] на час своєї смерті фактично був спадкоємцем усіх часток квартири [ADDRESS]. Згідно даних копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 30) шлюб укладений 19 листопада 1988 року між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 649, припинено 25.10.2002 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 06 вересня 2006 року уклали шлюб (а.с. 31). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 32). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2006 року по 15.04.2013 року. Також, судом встановлено, що після розлучення та по час смерті [PERSON], позивач [PERSON], фактично утримувала останнього, оскільки він був тяжкохворий на рак правої нирки, не працював і не отримував пенсію, сплачувались комунальні витрати на утримання квартири, рідних яки б здійснювали за ним нагляд не було. Всі витрати повязані з похованням [PERSON] сплачені позивачем, що підтверджується довідками та видатковими накладними (а.с.а.с 35-36). 03 квітня 2014 року позивач [PERSON], як спадкоємець померлого [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як єдина спадкоємиця (а.с. 27). Постановою від 20 лютого 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи про підтвердження шлюбних відносин (а.с. 28). Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців на майно, яке належало померлому [PERSON], немає. У ч. 1 ст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1264 ЦК України [PERSON] має право на спадкування у четверту чергу, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш, як 5 років до часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON], здійснення позивачем догляду та матеріального забезпечення за померлим, відсутність інших спадкоємців, звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого в передбачені строки, а також те, що позивач в інший спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на вказану квартиру у порядку спадкування за законом. Разом з тим, суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що він проживав з [PERSON] більше року, здійснював за ним догляд, а також померлий мав намір оформити договір довічного утримання, а тому має право на виділ частки у натурі, оскільки вони є необґрунтованими та не підтвердженими доказами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved