Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 11 листопада 2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, до повноліття дитини. У зв`язку з тим, що сума стягуваних аліментів на сьогоднішній день є недостатньою для матеріального утримання дитини, вона не має змоги самостійно належним чином утримувати дитину, відповідач є працездатною особою, офіційно працює у «Райз Максимко», однак матеріальної допомоги дитині не надає, інших утриманців не має, враховуючи збільшення мінімального розміру аліментів, просить збільшити розмір визначених за рішенням суду аліментів на утримання дитини [PERSON] до 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.72). Відповідач подав відзив на позов, в якому позов визнав частково, згоден на сплату аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно. Зазначає, що надає матеріальну допомогу дитині, на підтвердження чого надав копії грошових переказів. Крім того, він має на утриманні батька - [PERSON] , у якого 3 група інвалідності, який потребує коштів на лікування (а.с.29). Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що у зв`язку з офіційним працевлаштуванням відповідача до «Райз Максимко» та отриманням більших доходів ніж на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2013 році, тобто покращився його матеріальний стан, що є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів. Також відповідачем не надано жодного заперечення щодо його працевлаштування та отримання доходів. Крім того, з наданих відповідачем доказів щодо батька, який перебуває на його утриманні вбачається лише те, що останній є непрацездатним, проте не вбачається, що він перебуває на утриманні сина (а.с.44). Заслухавши відповідача та його представника, які частково визнали позовні вимоги в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Як убачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі з 16 січня 2010 року, який розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 21 червня 2013 року, та є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем (а.с.5,6,7,10). Відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 11 листопада 2013 року на утримання дитини відповідач сплачував аліменти на користь матері [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, до повноліття дитини (а.с.8). 28 травня 2015 року біло зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , і остання взяла собі шлюбне прізвище [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки Путивльської районної філії Сумського обласного центру зайнятості №898 від 4 вересня 2019 року [PERSON] станом на 4 вересня 2019 року у центрі як безробітня не зареєстрована (а.с.11). Позивач, звертаючись з позовом до суду, обґрунтовувала свої вимоги недостатнім розміром аліментів для матеріального утримання дитину, неможливістю самостійно забезпечити належну матеріальну допомогу, покращенням матеріального становища відповідача у зв`язку з офіційним працевлаштуванням, а також - на законодавче збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено в п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому необхідно зазначити, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, а також збільшення цін на товари для дітей, потреби в її житті та розвитку, не є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів в розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України, оскільки законодавцем, зокрема ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, передбачена індексація розміру аліментів, визначених судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Крім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як пояснив відповідач, він має на утриманні батька-інваліда, який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з лікуванням, сам він працює на посаді тракториста, його робота має сезонний характер, однак доказів на підтвердження того, що не має постійного доходу протягом всього року, не надав. Відповідно до судової практики, при стягненні аліментів на 1 дитину у частці від доходу відповідача визначається 1/4 частина доходу. Відповідач згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., а позивач просить визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частини доходів, тому суд, відповідно до положень ч.2 ст.182, ст.183 СК України, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи те, що позивач отримує аліменти за виконавчим листом, виданим на підставі попереднього судового рішення, цей виконавчий лист необхідно відкликати за відсутності заборгованостіу зв`язку з ухваленням нового рішення у справі. У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на держави 583 грн. 98 коп. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Виходячи з наведеного,

Outcome: partial