Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 07 лютого 1981 року вони перебували з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбу. Шлюб реєструвався відділом ЗАГС м.Синельникове Дніпропетровської області за актовим записом №25. Від шлюбу мають сина [PERSON], який на даний час є повнолітнім. 11 січня 1984 року, тобто в період шлюбу, за договором купівлі-продажу сторони придбали житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область м.Синельникове вул.Свободи,109 на земельній ділянці площею 700 кв.м. Будинок був дуже старий та непридатний до проживання, тому вони його знесли та побудували на його місці новий будинок (А-1) загальною площею 120,5 кв.м. , а також погріб (П-1), сарай (Б-1), гараж (Г-1), вбиральню (Д-1), літній душ (Е-1), огорожу (№1-3). Будівництво було закінчено у 1986 році. Право власності на весь житловий будинок та земельну ділянку було видано відповідачу [PERSON] У 2013 році шлюбні відносини між сторонами були припинені. Позивач залишилася проживати в їх спільному будинку, а відповідач одружився вдруге та проживає окремо. Наразі позивач позбавлена права розпоряджатися своєю частиною будинку, оскільки її право власності у даному будинку не визначено. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0916 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: Дніпропетровська область м.Синельникове вул.Свободи,109. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечує. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст1 ЦПК України, встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 1981 року по 14 вересня 2012 року. Згідно договору купівлі-продажу від 11 січня 1984 року, посвідченого державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] придбав жилий глинобитний будинок жилою площею 7,0 кв.м. з господарськими спорудами (сарай глинобитний, сарай деревяний, вбиральня дощата), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область м.Синельникове вул.Свободи,109 та розташований на земельній ділянці площею 700 кв.м. Виданим КП «Синельниківське МБТІ» технічним паспортом на спірний житловий будинок підтверджується, що новий будинок за адресою: м.Синельникове вул..Свободи,109, був збудований у 1986 році. Домоволодіння складається з житлового будинку А-1 загальною площею 120,5 кв.м. , погрібу П-1, сараю Б-1, гаражу Г-1, вбиральні Д-1, літнього душу Е-1, огорожі №1-3. Дійсна вартість житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область м.Синельникове вул.Свободи,109, станом на 10.11.2015 року складає 411\~662 грн. Оціночна вартість земельної ділянки загальною площею 0,0916 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Дніпропетровська область м.Синельникове вул.Свободи,109, становить 33\~013 грн. Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область м.Синельникове вул.Свободи,109, було видано відповідачеві [PERSON] 28.11.2015 року, а свідоцтво про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0916 га, розташовану за тією ж адресою 22.08.2013 року. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно\~зі ст.63 СК України\~ дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ст. 70 СК України). Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22,23,24\~Постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори\~\~між подружжям\~\~про\~\~майно, судам необхідно встановлювати\~\~обсяг\~\~спільно нажитого\~\~майна, наявного\~\~на час\~\~припинення\~\~спільного ведення\~\~господарства, з'ясувати\~\~джерело\~\~і час\~\~його придбання.\~\~\~\~\~Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~ України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає встановленим факт набуття сторонами спірного будинку та земельної ділянки під час перебування у шлюбі, вказане майно є сумісною власністю подружжя, а тому належить кожному з подружжя у рівних частках. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а тому приходить до висновку про їх задоволення.

Outcome: approved