Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є дочкою [PERSON] а Андрійовича та [PERSON]. Після одруження вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. [PERSON], її батько, був співвласником квартири №63 по вул. Патона. 6 «а» у м. Львові. Іншими співвласниками даної квартири є [PERSON] (сестра позивачки), [PERSON] (мати позивачки). Ще за життя [PERSON] (батько позивачки) виїхав до Російської Федерації.09.07.2003р. [PERSON] помер в м. Печора Республіки Комі. Російської Федерації, після чого відкрилась спадщина. Із заявою про прийняття спадщини вона звернулась в нотаріальну контору у лише вересні 2015 року. За результатами поданої заяви про прийняття спадщини, приватним нотаріусом [PERSON] зареєстровано спадкову справу. Відтак, заяву про прийняття спадщини по смерті її батька [PERSON] подано із пропуском встановленого цивільним законодавством шестимісячного строку. Про факт смерті [PERSON] у 2003 році їй не було відомо, оскільки, він помер в Російській Федерації, там він був і похований. З того часу жодної інформації чи інших повідомлень про факт та обставини смерті свого батька вона не отримувала, так як, на той момент у неї не було жодних контактів із особами, які могли проживати з батьком за кордоном та які могли б їй про це повідомити. 23.05.2015р. померла мати позивачки [PERSON] У липні 2015 року, отримавши змогу виїхати закордон, вона приїхала в Італію у м. Вілларікка на могилу матері. В той час, після смерті [PERSON], разом із відповідачкою вони здійснювали прибирання помешкання покійної матері, де і було виявлено посеред інших документів та родинних фотографій копію свідоцтва про смерть [PERSON] Після повернення в Україну, вона із сестрою звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] для оформлення спадщини по смерті батьків - [PERSON] та [PERSON] Проте, щодо спадкування по смерті [PERSON] нотаріусом розяснено, що позивачем пропущено встановлений законом строк на прийняття спадщини, тому дане питання щодо визначення додаткового строку підлягає вирішенню у судовому порядку. Відтак, вона змушена звертатись з даним позовом до суду, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, бо вважає, що такий, за наведених обставин, пропущений нею з поважних причин. Позивачка та її представник у судове засідання не зявились, однак подали до суду заяву у якій просять провести розгляд справи у їх відсутності, позов за підтримують повністю. Суд ухвалив справу розглядати без відповідачів, [PERSON] та представника Львівської міської ради, які у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, проте подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, окрім того матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Третя особа, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, однак подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст.1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори особисто заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленогост.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч.3 цієї статті за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] а Андрійовича та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.11.1972р. І-ЕГ №261628 / а.с.5 - 6/. У звязку з укладенням шлюбу, позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , щопідтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №00001688027 від 20.11.2009р. /а.с.7/ Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №09951-3 від 30.12.1996р. квартира №63 по вул. Патона. 6 «а» у м. Львові, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] / а.с. 9-11/ Отже, [PERSON], належала квартира №63 по вул. Патона. 6 «а» у м. Львові, на праві спільної сумісної власності. 09.07.2003р. [PERSON] помер в м. Печора Республіки Комі. Російської Федерації. що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 25.07.2003р. серії І-ЕА №539116 / а.с. 8/, після чого позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини. За результатами поданої заяви про прийняття спадщини, приватним нотаріусом [PERSON] зареєстровано спадкову справу, № 37/2015 у спадковому реєстрі 57951170. що вбачається з Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 17.09.2015р. /а.с. 13, 52 а-68/. З пояснень представника позивача стало відомо про те, що навесні 2002 року [PERSON] виїхав за кордон до Російської Федерації в м. Печора Респубілки Комі на заробітки, де і залишився там проживати до моменту своєї смерті. В Україну батько більше не повертався. Про факт смерті [PERSON] у 2003 році позивачці не було відомо, оскільки, він помер в Російській Федерації, там він був і похований. З цього часу жодної інформації чи інших повідомлень про факт та обставини смерті свого батька вона не отримувала, так як, на той момент у неї не було жодних контактів із особами, які могли проживати з батьком за кордоном та які могли б їй про це повідомити. 23.05.2015р. померла мати позивачки [PERSON]. що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого 21.07.2015р. посадовою особою мерії м. Вілларікка/ а.с.14-16/ Організацією похоронів матері в Італії займалась сестра позивачки, відповідач у даній справі [PERSON]В, оскільки, в той час у неї не було змоги виїхати закордон у звязку з відсутністю візи.У липні 2015 року, отримавши змогу виїхати закордон, вона приїхала в Італію у м. Вілларікка на могилу матері. В той час, після смерті [PERSON], разом із відповідачкою вони здійснювали прибирання помешкання покійної матері, де і було виявлено посеред інших документів та родинних фотографій копію свідоцтва про смерть [PERSON] Після повернення в Україну, вони звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] для оформлення спадщини по смерті батьків - [PERSON] та [PERSON] Проте, щодо спадкування по смерті [PERSON] нотаріусом розяснено, що позивачем пропущено встановлений законом строк на прийняття спадщини, тому дане питання щодо визначення додаткового строку підлягає вирішенню у судовому порядку. Як вбачається із розяснень, даних в п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства єсудовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до вимог ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, з огляду на принцип справедливості, який передбачає можливість адекватного захисту порушеного цивільного права та інтересу, беручи до уваги позицію відповідачки, яка у своїй заяві позив визнає /а.с. 31/, суд приходить до переконання, що [PERSON], яка є донькою померлого, пропустила строк для прийняття спадщини, за наведених встановлених судом обставин, з поважних причин, а тому вважає, що її позов є підставним, грунтується на законі, відтак їй слід визначити додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки такого строку буде достатньо для реалізації нею своїх спадкових прав.

Outcome: approved