Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач, згідно позовних вимог звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачка є матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Відповідачка разом зі своїм малолітнім сином фактично проживали по [ADDRESS] . У зв`язку з хворобою була госпіталізована до ТМО «Психіатрія» у м. Києві, де перебувала до 22 липня 2017 року. Малолітній [PERSON] 31 серпня 2017 року був доставлений працівниками сектору ювенальної превенції Голосіївського району УП ГУНП у м. Києві до дитячої клінічної лікарні № 7 м. Києва, де перебував до 07 вересня 2017 року. 07 вересня 2017 року малолітнього [PERSON] влаштовано на виховання Київського міського будинку «Берізка», де перебуває по теперішній час. Наказом начальника служби у справах дітей райдержадміністрації від 04 грудня 2017 року [PERSON] взятий на облік в службі у справах дітей Солонянської райдержадміністрації, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що її мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Згідно інформації Київського міського будинку «Берізка» № 061/150-737 від 07 вересня 2018 року, [PERSON] відвідала свого малолітнього сина 09 жовтня 2017 року, 11 жовтня 2017 року та 14 жовтня 2017 року, ніякої допомоги не надавала, станом здоров`я дитини не цікавилася. Місце знаходження матері дитини не відомо. Відповідно до довідки Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 940 від 18 вересня 2018 року, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає та відомостей про місцезнаходження не має. Згідно телефонного повідомлення відповідачка повідомила, що проживає в гуртожитку по [ADDRESS] , але за інформацією служби у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 28 лютого 2018 року не проживає. Відповідно до повідомлення Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області № 459-4549 від 18 травня 2018 року місцезнаходження [PERSON] за місцем реєстрації не виявилось можливим. Під час опитування місцевих мешканців, які повідомили, що відповідачку не знають та ніколи не бачили. Наказом начальника служби у справах дітей райдержадміністрації від 05 жовтня 2018 року дитина [PERSON] взятий на первинний облік в службі у справах дітей Солонянської райдержадміністрації, як дитина позбавлена батьківського піклування у зв`язку з тим, що її мати ухилилась від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Згідно розпорядження голови Солонянської районної державної адміністрації № Р-304/0/226-18 від 04 жовтня 2018 року «Про встановлення малолітньому [PERSON] , [INFO] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», встановлено статус дитини позбавленого батьківського піклування. На засіданні з питань захисту дитини 29 січня 2019 року розглянуто питання щодо невиконання [PERSON] батьківських обов`язків, на якому комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки на протязі двох років без поважних причин не піклується про свою дитину, її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до сімейного життя, не забезпечувала продуктами харчування. Тому просили позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути на утримання малолітньої дитини [PERSON] аліменти, в розмірі 813 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь органу опіки та піклування чи осіб, які будуть опікуватись дитиною. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Третя особа в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 91). Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 жовтня 2018 року та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 сімейного кодексу України № 00021323862 від 30 жовтня 2018 року, актовий запис № 342 11 березня 2017 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] - [INFO] (а.с. 10, 12, 13). Згідно довідки сільського голови Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 1331 від 06 квітня 2018 року, [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 14). Як вбачається з повідомлення головного лікаря Київського міського будинку «Берізка» № 061/150-445 від 08 вересня 2017 року, [PERSON] 15 лютого 2017 року поступив тимчасово до Київського міського будинку «Берізка» (а.с. 16). Відповідно до повідомлення директора ТМО «Психіатрія» у місті Києві № 061/203/1-01/2487 від 10 жовтня 2017 року, [PERSON] 22 вересня 2017 року була виписна, після проходження лікування (а.с. 15). З повідомлення начальника служби у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 100/09-3324 від 27 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] тимчасово проживала по [ADDRESS] , квартира здавалася в оренду подобово. На даний час місце проживання [PERSON] невідомо, телефонного зв`язку немає. Враховуючи дані обставини можливо зробити висновок, що малолітній [PERSON] є дитиною залишеною без батьківського піклування (а.с. 17, 18). Наказом начальника служби у справах дітей Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 114 від 04 грудня 2017 року, [PERSON] взято на облік, як дитину яка перебуває в складних життєвих обставинах (а.с. 21). Згідно з акту обстеження умов проживання від 05 лютого 2018 року по [ADDRESS] проживає [PERSON] , яка повідомила, що [PERSON] не знає, жодного разу не чула таке прізвище. Зі слів коменданта - вахтера гуртожитку, [PERSON] в гуртожитку не проживає, а за адресою [ADDRESS] знаходиться підприємство Авто-Буд-Сервіс (а.с. 25, 26). Даний факт підтверджується інформацією начальника служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 40-566 від 28 лютого 2018 року (а.с. 27). Як вбачається з повідомлення начальника Солонянського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області № 45.9-4549 від 18 травня 2018 року, місце знаходження [PERSON] , зареєстрованої по [ADDRESS] не виявилось можливим, на телефоні дзвінки не відповідає. Під час опитування місцевих мешканців будь-якої інформації не отримано, місцеві мешканці її не знають та ніколи не бачили (а.с. 29). Відповідно до повідомлення в.о. головного лікаря Київського міського будинку «Берізка» №061/150-737 від 07 вересня 2018 року вбачається, що малолітнього [PERSON] матір [PERSON] відвідувала 09 жовтня 2017 року, 11 жовтня 2017 року та 14 жовтня 2017 року, допомогу не надавала, станом здоров`я не цікавилася, місце знаходження матері дитини не відомо (а.с. 31). З довідки сільського голови Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 940 від 18 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але не проживає, місце фактичного проживання не відомо (а.с. 32). Як вбачається з розпорядження голови Солонянської державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-304/226-18 від 04 жовтня 2018 року, малолітньому [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 33). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] голови Солонянської державної адміністрації Дніпропетровської області вбачається, що орган опіки та піклування Солонянської державної адміністрації Дніпропетровської області вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини [PERSON] та пропонує позбавити батьківських прав [PERSON] (а.с. 35, 36). Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 57, 60 ЦПК України передбачає, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Статтею 164 СК України передбачені підстави позбавлення осіб батьківських прав, а саме, якщо він чи вона: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін., що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи досліджені докази в сукупності суд приходить до висновку, що позивач не довів, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої дитини є заходом спрямованим на захист інтересів дитини, при цьому будь-яких доказів нарко чи алко залежності з боку відповідачки суду не надано. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, доказів щодо притягнення відповідачки до відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини суду не надано. Як повідомила суду відповідачка в судовому засіданні, оскільки вона перебувала в складному психічному стані, а також тому що в неї були відсутні належні умови для життя дитини, тому вона не забрала дитину з лікарні. На даний час вона змінила свою поведінку і планує забрати дитину до себе. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення її батьківських прав, навіть при доведеності тих обставин, що вона не в повній мірі виконує обов`язки по вихованню малолітньої дитини, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, в тому числі шляхом позбавлення батьківських прав. Оскільки вимоги про стягнення аліментів є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав, судом встановлено відсутність підстав для стягнення аліментів з відповідачки. Отже, суду не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дитини, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed