Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 серпня 2004 року, яке зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.09.2004, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності №4721386, виданого КП Харківське міське БТІ 13.09.2004, реєстраційний №6950844. Вона успадкувала вказану квартиру після смерті її рідного брата [PERSON], який помер [INFO]. Вона фактично мешкала у цій квартирі, але згодом стан її здоров'я погіршився, їй стало важно утримувати житло, оскільки збільшилися витрати на ліки. У жовтні 2010 року її племінник [PERSON], який є рідним сином її померлого брата, повернувся після відбування покарання та став проживати у зазначеній квартирі. Він запевнив її, що буде працювати, стане допомагати їй у лікуванні та утриманні квартири. 14 січня 2011 року між нею та [PERSON] був укладений договір довічного утримання (далі - Договір), згідно із умовами якого вона передала у власність останнього зазначену вище квартиру, а відповідач зобов'язався повністю довічно утримувати її, надаючи необхідний догляд (опікування), допомогу. Вартість матеріального забезпечення визначена у розмірі однієї мінімальної пенсії щомісячно, довічно. Крім того, [PERSON] зобов'язався сплачувати за користування комунальними послугами в зазначеній квартирі. Одночасно з посвідченням Договору, нотаріусом накладена заборона на відчуження вказаної квартири. Проте [PERSON] був затриманий та засуджений за вчинення злочину до позбавлення волі. Під час відбування покарання він намагався передавати їй кошти, однак, після звільнення у лютому 2016 року, припинив надавати будь-яку допомогу. Крім того, відповідач у квартирі не мешкає, місце його перебування їй невідоме. Крім того, вона вимушена надавати допомогу сестрі, що хворіє, а тому потребує не тільки матеріальної а ті фізичної допомоги. Позивач просить, на підставі ст. 755 ЦК України, розірвати договір довічного утримання, у зв'язку із його невиконанням відповідачем та повернути вищезазначену квартиру у її власність. У судовому засіданні позивач підтримала позов, із зазначених у ньому підстав, просить вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, поштовим повідомленням за місцем реєстрації, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. У судовому засіданні свідок [PERSON], показав, що позивачка - його дружина. Відомостей про місце перебування [PERSON] вони не мають, договір довічного утримання останнім фактично не виконувався. Згідно із договором довічного утримання, що укладений 14 січня 2011 року між [PERSON] (відчужувач) і [PERSON] (набувач), сторони домовилися про те, що відчужувач передає у власність набувача квартиру [ADDRESS], що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 серпня 2004 року, право власності за яким зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.09.2004 року, а набувач зобов'язується повністю довічно утримувати відчужувача. Вартість матеріального забезпечення визначена у розмірі однієї мінімальної пенсії щомісячно, довічно, а також сплачувати гроші за користування комунальними послугами у зазначеній квартирі. Одночасно з посвідченням Договору, нотаріусом накладена заборона на відчуження вказаної квартири. Договір зареєстрований у реєстрі правочинів за №4303042. Право власності на вищевказану квартиру зареєстроване за [PERSON], згідно витягу про державну реєстрацію прав КП Харківське міське БТІ від 09.02.2011, на підставі договору довічного утримання 14.01.2011. Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) має триваючий характер, тому що вимагає систематичного і постійного виконання набувачем своїх обов'язків щодо відчужувача до моменту припинення договору. Під утриманням можна розуміти повне забезпечення матеріальними та грошовими ресурсами особи для задоволення її життєво необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності. Головною ознакою утримання є забезпечення утриманця (відчужувача) грошовими коштами та (або) іншими матеріальними цінностями. Поняття «догляд» означає нагляд за відчужувачем, станом його здоров'я, умовами побуту, тощо. Догляд не обов'язково пов'язаний з наданням матеріальної допомоги і опосередковується своєрідною трудовою участю набувача в житті відчужувача, наданням відчужувачу послуг, обсяг яких передбачається договором. Матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Тобто, набувач бере на себе обов'язок по утриманню відчужувача, який встановлений за умовами договору у вигляді матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) . Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Статтею ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник має виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання та звичаїв ділового обороту. Згідно з положеннями статей 610, 614 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Досліджені судом докази, вказують на неналежне виконання відповідачем покладених на нього обов'язків за договором довічного утримання, щодо утримання позивача, інших доказів суду не надано.. За таких обставин, враховуючи, що договір довічного утримання є договором з особливо довірчим характером, а сторона відчужувача втратила довіру до набувача, даний договір підлягає розірванню, а позов про розірвання договору - задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно яке було ним передане.

Outcome: approved