Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь остаточний розрахунок при звільненні - заборгованість по заробітній платі в сумі 35843,38 гривень за період часу з травня по жовтня 2019 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона працювала в ПАТ «Харківський коксовий завод» з 03.09.2018 року по 01.10.2019 року, була звільнена за власним бажанням. За наявною довідкою станом на день звільнення сума остаточного розрахунку складає 35843,38 гривень, але в день звільнення відповідачем не було здійснено остаточний розрахунок. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані докази у сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з трудової книжки позивача серії [NUMBER], наказом № 148-К від 31 серпня 2018 року [PERSON] прийнята диспетчером до автотранспортного цеху ПАТ «Харківський коксовий завод» на час відпустки основного працівника. Наказом № 171-К від 20.09.2019 року позивач переведена до комерційного відділу менеджером зі збуту. Наказом № 190-К від 01.10.2019 року позивач звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Судом встановлено, що відповідачем не виконувались умови колективного договору в частині оплати праці, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по заробітній платі. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Суду не надано відомостей про розмір остаточного розрахунку на час звільнення позивача. Надані позивачем відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу - [PERSON] за 2019 рік не дають можливості достовірно встановити суму нарахованої але не виплаченої позивачу заробітної плати станом на 01 жовтня 2019 року. Як вбачається розрахункового листка за серпень 2019 року, розмір належних до виплати сум станом на 01 вересня 2019 року становить 23994,91 гривень, у тому числі й заборгованість із заробітної плати за травень, червень, липень 2019 року. Судом встановлено, що з квітня 2019 року заробітна плата на картковий рахунок позивача № [NUMBER] не перераховувалась та не списувалась. При таких обставинах, задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить із розміру документально підтвердженої заборгованості по заробітній платі, що утворилася за період часу з 01 травня по 01 вересня 2019 року та складає 23994,91 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави за ставкою, встановленою Законом України «Про судовий збір» для позовних вимог майнового характеру, відповідно до суми задоволених позовних вимог - в сумі 840,80 гривень. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial