Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачі 5.02.2018 року звернулись до суду з позовом, в якому зазначили, що позивачці [PERSON] належала квартира [ADDRESS], за договором купівлі-продажу зазначена квартира була нею продана позивачу [PERSON] У зазначеній квартирі зареєстровано місця проживання відповідача [PERSON], який більше року в спірній квартирі не проживає, він не є членом сім'ї позивачам, не перебуває з ними в родинних стосунках. Наявність реєстрації місця проживання відповідача в спірній квартирі чинить незручності у користуванні, розпорядженні власністю. Просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилою площею квартири [ADDRESS]. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова 16 березня 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. В судове засідання позивачі не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, додав, що відповідач близько двох років не проживає в спірній квартирі, відповідач не має права користування житлом, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України за згодою представника позивача, суд розглядає справу, ухвалюючи заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належала на праві приватної власності на підставі Договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 13.03.2001 року, реєстровий № 740, квартира [ADDRESS]. Згідно до договору купівлі-продажу від 29 березня 2018 року позивач [PERSON] купив спірну квартиру у [PERSON], що посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Могировською О.В. у реєстрі за №1651. Квартира складається з однієї кімнати житловою площею 17,6 кв.м, загальною площею 32,6кв.м. Під час укладання договору відповідач не був співвласником зазначеної квартири. З будинкової книги вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4 , №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд. Права власника житлового будинку квартири визначені ст..383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством. Реєстрація відповідача, який не є членом сім'ї власника, у квартирі , що належить позивачу [PERSON] на праві власності, перешкоджає у реалізації ним права власності у повному обсязі. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved