overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житлом в квартирі №3 будинки №152 по пр. Будівельників в м. Маріуполі. В судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, суду пояснила, що вона є власником вказаної квартири, в 2005 році в квартирі була зареєстрована співмешканка її сина - [PERSON] і її повнолітній син [PERSON] В 2013 року відповідачі, забравши свої речі, з квартири виїхали, відтоді в ній не проживають, проте вирішити питання про зняття їх з реєстрації вона не може, хоча вважає, що вони втратили право користування житлом в квартирі, що належить їй. Просить суд визнати відповідачів [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку, суд ухвалив справу розглянути заочно у відсутність відповідачів. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що є мешканцями будинку №152 по пр. Будівельників, їм відомо, що з 2013 року відповідачі [PERSON] і її син [PERSON] в квартирі належної [PERSON] не проживають, вони вивозили речі з квартири в 2013 році. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги з наступних підстав : Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.04.2005 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Суду представлений особистий рахунок № 4319 з якого вбачається, що [PERSON] є наймачем вказаної квартири, в квартирі також зареєстровані [PERSON] і [PERSON] Згідно з актом обстеження від 27.05.2015 року [PERSON], [PERSON] не проживають в квартирі з 2013 року. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Приймаючи до уваги акт про не проживання відповідачів у вказаній квартирі, пояснення свідків, суд вважає за необхідне [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вказана квартира належить їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 15.10.2012 року, а відповідачі, як попередні власники цієї квартири, в порушення умов договору, свої зобов'язання щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою не виконали. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач та її представник в своїх заявах просили справу розглянути у їх відсутність, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Так, відповідно до укладеного між сторонами договру купівлі-продажу від 15.10.2012 року позивач набула право власності на квартиру [ADDRESS] Пунктом 17 вказаного договору передбачено обов'язок продавців знаятися з реєстрації за цією адресою до 01.02.2013 року. З довідки КП «Новокаховське ЖЕУ» від 28.02.2014 року вбачається, що відповідачі, всупереч умовам договору, залишились зареєстрованими в цій квартирі. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до положень глави 6 ЖК УРСР, особа набуває право користування жилим будинком, квартирою, що належить громадянинові, в силу сімейних відносин з ним або на підставі договору найму, укладеного нею або членом її сім'ї з власником будинку. Враховуючи, що відповідачі, як попередні власники квартири [ADDRESS], нє є членами сім'ї позивача і договору договору найму житла з нею не укладали, їх слід визнати такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та правової допомоги в сумі 1100 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування належною їй квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі з березня 2012р. у спірній квартирі не мешкають, не несуть витрат по утриманню житла, але значаться зареєстрованими за вказаною адресою, внаслідок чого позивач вимушена сплачувати надлишкові комунальні послуги. Сторони та представник третьої особи - Артемівський районний відділ у м. Луганську УДМС у Луганській області у судове засідання не з»явились; позивач надала заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала; відповідачі та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Постановлено ухвалу про заочний розгляд справи З досліджених доказів судом встановлено, що: на підставі рішення Артемівського райсуду м. Луганська від 26.02.2013 року позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. З довідки ОСББ «Малахіт-Южний» від 14.10.2013 року, акту сусідів про не проживання від 21.04.2014р. встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON](сестра позивача) та [PERSON](племінник позивача), які з березня 2012р. по теперішній час у вказаній квартирі не мешкають, однак значаться зареєстрованими за даною адресою. Згідно ст. 319, 334, 346, 386, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою є перешкодою для власника, то позивач має право вимагати усунення перешкоди і у такий спосіб, як визнання особи такою, що в тратила право користування жилим приміщенням. Стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає судовий збір . На підставі викладеного, ст. ст. 319,386, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання втратившим право на житло, посилаючись на те, що вона являється власницею житлового будинку, котрий розташований в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, договором міни та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В названому будинку зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] (колишнього чоловіка позивача). Позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16.03.2020 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання на 27.03.2020 року, також 27.03.2020 року перенесено підготовчий розгляд справи на 27.04.2020 року, також 27.04.2020 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті на 12.05.2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак направила на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що позивач являється власницею житлового будинку, котрий розташований в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, договором міни та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.6-8) За вказаною адресою, згідно довідки за №128 від 10.02.2020 року виданої Сторожинецькою міською радою (а.с.10), зареєстрований [PERSON] , відповідач по справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у житлі позивача, але за місцем реєстрації відсутній з 2016 року, що підтверджується актом обстеження від 10.02.2020 року (а.с. 11). Згідно статті 405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, а відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання вибувши з житлового будинку позивача і вже більше одного року в цьому житлі не проживає, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право проживання в житловому будинку позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 64, 107 ЖК України, ст.ст.391, 405 ЦК України ст.ст.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору позики не укладеним посилаючись на те, що через неправомірні дії нотаріуса договір можна вважати таким, що не відбувся. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали та просили його задоволити. Відповідач [PERSON].у судове засідання не з'явилася проте, направила до суду заяву у якій заперечила проти позовних вимог, просить справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 31 грудня 2008 року в офісі нотаріуса [PERSON] присутності позивачки, [PERSON] передав та [PERSON] прийняла грошові кошти в сумі 21040, 00 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 162 тис. грн. за договором позики грошей від 31 грудня 2008 року на строк до 30 січня 2009 року. Положеннями викладеними у чинному Цивільному кодексі України визначено, що способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ст. 16 Цивільного кодексу України та не передбачають такий спосіб судового захисту як визнання договору неукладеним, тому предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач, заявляючи вимогу про визнання неукладеним договору позики, не довела у судовому засіданні, що вказаний договір на момент його укладення і в подальшому порушував її права, свободи чи інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з наведених приписів закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позову, з огляду на те, що позивачем подано позовну заяву про визнання договору позики неукладеним (тобто у спосіб не визначений законодавством) суд вважає, що у задоволенні позовних вимог, слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями під [ADDRESS] Кіровоградського району та області, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення по обставинах справи. Відповідач Грузківська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, проте надала до суду письмову заяву, в якій просила слухати справу у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть № 380 від 08.02.2014 року, виданим міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с 5). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] Кіровоградського району та області. Позивач після смерті [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса, але нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 629/02-31 від 19.09.2014 року), так як відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний будинок (а.с.7). Згідно отриманої судом інформації Кіровоградської районної державної нотаріальної контори № 668/01-09 від 08.10.2014 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO], із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON]. Інші спадкоємці із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с.39). Той факт, що спадковий будинок належить померлому підтверджується витягом з погосподарської книги та довідкою Грузьківської сільської ради Кіровоградського району та області № 920 від 26.08.2014 року (а.с. 7, 42). Ч. 1 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України передбачає можливість пред'явлення позову про визнання права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] Кіровоградського району та області складає 47059 гривень. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216-1218, 1269 ЦК Українита

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/12 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 05.07.2015 року. У позові вказала, що її батькові згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] належить 1/6 частка вказаної квартири. Після його смерті спадкоємцями є вона та онук померлого відповідач [PERSON], тому що його мати [PERSON], дочка [PERSON], померла 25.08.2008 року. Спадщину у передбаченому законом порядку вона прийняла, подавши заяву до нотаріальної контори. Незважаючи на це у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено з тієї причини, що право власності за життя [PERSON] не було зареєстроване в реєстраційній службі. Просить суд визнати за нею право власності на 1/12 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] У судове засідання позивач не явилася, від неї і її представника наді йшла заява про розгляд справи за її відсутність. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, з позовними вимогами він згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги з наступних підстав. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Суду надане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 19.05.1998 року, згідно якого власниками квартири є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії I-НО № 912841 від 06.07.2015 року [PERSON] помер 05 липня 2015 року. Суду надана спадкова справа № 122/2015, відкрита приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] після смерті [PERSON], згідно якої [PERSON], дочка померлого, подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], є свідоцтво про народження [PERSON] Суду також надане свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.03.2016 року, згідно якого спадкоємцями після смерті [PERSON], померлої 04.05.2013 року, є її дочка [PERSON], [PERSON] та її чоловік [PERSON], видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] після смерті матері позивачу [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] [PERSON] ще не видане, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] [PERSON] не видано у зв`язку з його смертю 05.07.2015 року. Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги той факт, що позивачем в передбаченому законом порядку прийнята спадщина після смерті батька [PERSON], суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] померлого 16 березня 2015 року. У позовній заяві вказала, що вказана квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.03.1994р. належить їй, її померлому чоловіку та сину [PERSON] по 1/3 частині кожному. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є вона та їх син [PERSON] У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді 1/3 частки зазначеної квартири, однак постановою державного нотаріусу Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 21.09.2015р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на частину зазначеної квартири. Крім неї спадкоємцем першої черги за законом є син померлого [PERSON], який не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Посилаючись на ту обставину, що вона як дружина померлого є спадкоємцем за законом першої черги, просить позовні вимоги задовольнити. Від позивача надійшла заява про підтримку заявлених вимог, розгляд справи просила провести у її відсутність. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.03.1994 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Суду представлено свідоцтво про смерть [PERSON] з якого видно, що він помер 16 березня 2015 року. Суду також представлена державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори 03.11.2015 року спадкова справа № 528/2015 до майна померлого 16.03.2015 року [PERSON]. З матеріалів спадкової справи вбачається, що є заява [PERSON] про прийняття спадщини від 21.09.2015р. у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Постановою державного нотаріусу Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 21.09.2015р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцю першої черги, оскільки право власності спадкодавця не було зареєстровано органом, який здійснював державну реєстрацію права власності на нерухомість. Згідно з вимогами ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкоємство за законом мають діти спадкодавця, тій з подружжя, який його пережив і батьки. Враховуючи викладене, той факт, що після смерті [PERSON] спадщину в передбаченому законом порядку прийняла його дружина [PERSON], за життя [PERSON] набув право власності частину на квартири [ADDRESS], приймаючи до уваги згоду відповідачів з позовом, суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved