Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що 27 листопада 2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позов мотивує тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Вказала, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних у ній доказів та ухвалив розглядати справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 16 серпня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис про народження № 1232, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходяться на повному утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, те, що допомоги на утримання інших дітей він не надає, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved