Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 8 квітня 2010 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно, до повноліття дитини. У зв`язку з тим, що сума стягуваних аліментів на сьогоднішній день є недостатньою для матеріального утримання дитини, вона не має змоги самостійно належним чином утримувати дитину, яка часто хворіє, відповідач є працездатною особою, отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, враховуючи збільшення мінімального розміру аліментів, просила збільшити розмір визначених за рішенням суду аліментів на утримання дитини [PERSON] до 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій позов визнав частково, та зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн., а справу просив розглядати у його відсутність (а.с.23). Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Як убачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 8 липня 2010 року, та є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем (а.с.5-7,10). Відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 8 квітня 2010 року на утримання дитини відповідач сплачував аліменти на користь матері [PERSON] , позивача у справі, в твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно, до повноліття дитини (а.с.8,9). Позивач, звертаючись з позовом до суду, обґрунтовувала свої вимоги недостатнім розміром аліментів для матеріального утримання дитину, яка часто потребує лікування, неможливістю самостійно забезпечити належну матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено в п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому необхідно зазначити, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, а також збільшення цін на товари для дітей, потреби в її житті та розвитку, не є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів в розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України, оскільки законодавцем, зокрема ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, передбачена індексація розміру аліментів, визначених судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З урахуванням вищенаведених обставин в сукупності, визначеного ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, положень ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів на утриманнядитини - [PERSON] , [INFO] , до 2000 грн. щомісячно. Враховуючи те, що позивач отримує аліменти за виконавчим листом, виданим на підставі попереднього судового рішення, цей виконавчий лист необхідно відкликати за відсутності заборгованостів зв`язку з ухваленням нового рішення у справі. В силу ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Виходячи з наведеного,

Outcome: partial