Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача в якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом її право власності на земельні ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №010717 від 14 березня 2001 року, кадастровий номер 0720881400:00:001:0247 та Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №024313 від 21 листопада 2002 року, кадастровий номер 0720881400:00:001:0955, як на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує свій позов тим, що вказане вище майно посвідчила їй заповітом [PERSON] . Остання померла [INFO] . Враховуючи, що після її смерті позивачка прийняла спадщину, є спадкоємцем за заповітом, однак нотаріально оформити спадщину змоги не має, тому просить поданий позов задовольнити. Позивачка, [PERSON] , в заяві до суду просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача, Горішненської сільської ради Горохівського району Волинської області, в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного [PERSON] 09 липня 2007 року, який було посвідчено державним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №1-537 вбачається, що вона належний їй житловий будинок, а також дві земельні ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №010717 та Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №024313, заповіла [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса від 23 квітня 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Довідкою Горішненської сільської ради Горохівського району Волинської області стверджується, що заповіт померлої [PERSON] в сільській раді не посвідчувався, а посвідчувався Горохівською державною нотаріальною конторою 09 липня 2007 року. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що від імені [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом від 08 грудня 2006 року, до приватного нотаріуса надходила відповідна заява про прийняття спадщини і йому було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше майно. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №010717 від 14 березня 2001 року та Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №024313 від 21 листопада 2002 року, [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. Судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] прийняла спадщину, є її спадкоємцем за заповітом. А тому суд, вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності, в порядку спадкування за заповітом, на земельні ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №010717 від 14 березня 2001 року, кадастровий номер 0720881400:00:001:0247 та Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №024313 від 21 листопада 2002 року, кадастровий номер 0720881400:00:001:0955, як на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податкового кодексу України.

Outcome: approved