Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернуся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на майно. [PERSON] залишила заповіт на ім'я онука [PERSON], але позивач не звернувся вчасно до нотаріальної контори, хоча фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на день її смерті. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені, подали суду лист де просять розглядати дану справу без участі їхнього представника, позов визнали. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] залишила заповіт на ім'я [PERSON], яким заповіла все своє майно позивачу (а.с.7). Встановлено, що Маловільшанська сільська рада надала довідку №110 від 01.02.2017 року де вказано, що позивач [PERSON] проживав без реєстрації разом з [PERSON] на день її смерті [INFO] в [ADDRESS] (а.с.12). Встановлено, що державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори 04.02.2017 року винесла постанову про відмову [PERSON] в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, оскільки спадщину у встановлений строк спадкоємець не прийняв. Наведене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.14). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1223 цього Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч.1 ст.1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом, також, встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася. Спадкоємець за заповітом [PERSON], позивач у справі, звернувся із заявою про прийняття спадщини, лише, 04.02.2017 року (а.с.14). За ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті баби, зазначає поважні причини пропуску шестимісячного строку. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як роз'яснено в цьому пункті вказаної Постанови Пленуму, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 роз»яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено судом, позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки знав, що є єдиним спадкоємцем, знав про заповіт та вважав, що є таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, і в підтвердження зазначеного мав довідку сільської ради про своє місце проживання, але нотаріус не взяла до уваги довідку Маловільшанської сільської ради від 01.02.2017 року де вказано, що позивач [PERSON] без реєстрації проживав на день смерті [PERSON], тобто разом із спадкодавцем в [ADDRESS] та зазначена обставина призвела до пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Даючи аналіз зазначеному, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для оформлення спадщини з поважних причин. А тому, суд вважає за можливе визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці, який суд вважає достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved