overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 01.02.2003 року працювала у відповідача на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року її було звільнено з займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за 26 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 2462,72 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.17). Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.15). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 01.02.2003 року працювала у відповідача на посаді фельдшера швидкої медичної допомоги та була звільнена з займаної посади наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.3-5). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року №2035 (а.с.2), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 2462 грн. 72 коп. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 01.03.2011 року працювала у відповідача на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року її було звільнено з займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за 5 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 422,15 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.17). Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.15). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 01.03.2011 року працювала у відповідача на посаді фельдшера та була звільнена з займаної посади наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.2-5). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року №2040 (а.с.6), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 5 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 422 грн. 15 коп. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 01.04.1970 року працювала у відповідача на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року її було звільнено з займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за 20 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 2733,20 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.15). Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.13). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 01.04.1970 року працювала у відповідача на різних посадах та була звільнена наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.2-5). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року №2028 (а.с.6), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 2733 грн. 20 коп. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 01.04.1987 року працювала у відповідача на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року її було звільнено з займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за 26 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 3153,28 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 01.04.1987 року працювала у відповідача на посаді фельдшера та була звільнена наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.2-3). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року №2024 (а.с.4), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 3 153 грн. 28 коп. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 12.06.1993 року працювала у відповідача на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року її було звільнено із займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за 20 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 1263,78 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 12.06.1993 року працювала у відповідача на посаді фельдшера та була звільнена із займаної посади наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.2-6). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року №2002 (а.с.7), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 1263,78 грн. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 18.03.1995 року працювала у відповідача на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року її було звільнено із займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за 26 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 2795,26 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 18.03.1995 року працювала у відповідача на посаді фельдшера та була звільнена із займаної посади наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.3-7). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року № 2033 (а.с.2), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 2795,26 грн. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 19.05.1993 року працювала у відповідача на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року її було звільнено із займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за 28 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 3022,32 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 19.05.1993 року працювала у відповідача на посаді фельдшера та була звільнена із займаної посади наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.2-4). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року № 2043 (а.с.5), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 28 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 3022,32 грн. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Кіровської сільської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори через тяжкі сімейні обставини та необхідність в судовому порядку встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем. Просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві. Від відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позов визнає. Вислухавши позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.03.2013 р. за [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції у Херсонській області. Рішенням Бериславського районного суду від 02.02.2015 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю з 2007 року. Згідно листа нотаріуса від 25.02.2015 року, у зв'язку з пропущенням встановленого строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Судом також встановлено, що у встановлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважної причини через сімейні обставини, і вона намагалася оформити спадщину у судовому порядку. Таким чином, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Кладьківської сільської ради та [PERSON] в якому просить визнати за ним, в порядку спадкування, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями садиби [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 30.03.2005 року померла його мати - [PERSON], яка мешкала у власному будинку [ADDRESS]. За життя мати заповіту не склала. Спадкоємцем за законом є тільки він. Він вважає, що після смерті спадкодавця фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживає по місцю знаходження спадкового майна, підтримує будинок та надвірні будівлі в належному порядку, веде роботи по господарству. Нотаріус не зможе видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на успадкований ним житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки спадкодавиця за життя не оформила своє право власності на нього. Тому у нього немає можливості вирішити питання, пов'язане з одержанням спадщини у власність інакше, як у судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмове клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його участі та позов задовольнити. Представник відповідача - Кладьківської сільської ради в судове засідання не з'явився. Але надав суду письмову заяву, в якій позов визнав та просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав та просив провести розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - Куликівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання також не з'явився. Але надав суду письмову заяву, в якій позов визнав та просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.03.2005 року померла мати позивача - [PERSON]. Спадкоємцями першої черги після її смерті є позивач та його рідний брат - [PERSON] Інших спадкоємців немає. Покійній належав на праві особистої приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. Позивач після смерті мами прийняв спадщину. Але успадкувати домоволодіння шляхом вчинення нотаріальних дій позивач не має можливості із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього. Спадкодавець за життя не зареєструвала на себе право власності на спірне домоволодіння, хоча і була його власником. Вирішення цього питання можливе лише в судовому порядку. Відповідачі визнали позов. Визнання ними позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідач [PERSON] на спірне домоволодіння не претендує. За вказаних обставин суд вважає, що є всі правові підстави визнати за позивачем право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Козацької селищної ради Бериславського району про надання додаткового строку для прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори, оскільки після смерті матері дуже захворіла, потім помер її брат [PERSON]. Просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явилася, суд вважає можливим справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позов визнав, просив справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Згідно листа Бериславської державної нотаріальної контори від 05.02.2014 року, у зв'язку з пропущенням встановленого строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Судом також встановлено, що у встановлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки хворіла, потім помер її брат [PERSON] . Таким чином, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном два місяці.

Outcome: approved