Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить винести рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини доходу (заробітку), починаючи з дня подання позовної заяви до суду й до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28.04.2032 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що згідно рішення Чугуївського міського суду від 01.08.2016 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28.04.2032 року, або зміни майнового та сімейного стану сторін. Враховуючи, що на сьогоднішній день відповідач офіційно працевлаштований, а отже в даному випадку має місце зміна обставин, які впливають на спосіб присудження аліментів, позивач просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити та надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що він аліменти платить, однак на даний час не працює, а тому не має змоги платити аліменти в такому розмірі. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), на утримання якого рішенням Чугуївського міського суду Харківської області\~від 01.08.2016 року стягнуто аліменти з відповідача в розмірі 600 грн. (а.с.6). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що змінилося матеріальне або сімейне становище її або відповідача, погіршився її стан здоровя або поліпшився стан здоровя відповідача, в результаті чого необхідно змінити розмір аліментів. Позивачем не надано суду доказів, що свідчать про поліпшення матеріального стану відповідача. Сам же відповідач у судовому засіданні зазначив, що він не працює та на даний час його матеріальний стан не поліпшився. Зазначених в позові обставин щодо зміни розміру аліментів позивач не довела, чим не виконала вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Також, відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, що не позбавляє сторони можливості в разі необхідності в подальшому звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed