Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що перебуває в шлюбі з останнім з 28.03.2017 року, зареєстрованому у Центральному районному у м. Маріуполі відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №202. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинились у зв`язку з втратою взаєморозуміння, любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведеться, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням про розгляд справи за її відсутністю, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог, з проханням розглянути справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , 28 березня 2017 року у Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 202, прізвище дружини після укладання шлюбу - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.2017 року, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України при розгляді справи суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, інша частина судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved