Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 17 серпня 1996 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис №86, в період якого у них народилися спільні діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що діти знаходяться на її утриманні, а з відповідачем домовленості щодо сплати аліментів не досягнуто. Позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утриманні дітей в розмірі по 727 гривень 50 копійок щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» з 01 вересня 2015 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі 1 455 гривень 00 копійок. Оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, то як позивач, так і відповідач повинні забезпечувати дітей з роза рухну суми не менше ? частини від мінімального прожиткового мінімуму щомісячно кожний, тобто по 727 гривень 50 копійок на одну дитину, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 727 гривень 50 копійок на одну дитину щомісячно. При цьому зазначила, що відповідач не працевлаштований, а тому аліменти необхідно стягнути з нього в твердій грошовій формі, проте доказів цього суду не надала, а судом в судовому засіданні роз'яснювався позивачу її обов'язок доводити належними доказами ті обставини, на які вона посилається, а також роз'яснювалося право на подання додаткових доказів щодо відсутності офіційного працевлаштування відповідача та в разі наявності труднощів щодо надання доказів - право на подання клопотання про їх витребування судом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в розмірі по 300 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину та надав суду довідку про його працевлаштування вантажником у ФОП [PERSON] та про отримання ним заробітної плати в розмірі 1 400 гривень 00 копійок щомісячно (а.с.20). Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 серпня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис №86 (а.с.5). В період шлюбу у них народилися спільні діти: [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). На даний час сторони проживають окремо, а їх спільні діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім?ї, виданою Привільнянською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року № 1040 (а.с.8) та актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с.9). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці регулярно не надає, хоча зобов'язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дітей, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який працює та отримує заробітну плату за місцем роботи (а.с.20), так і дітей, їх вік та потреби і вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів (заробітку) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки відповідач має прибутки, а права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України відповідач не має. Крім цього, у зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial