Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на свою користь суму завдатку у розмірі 95800 грн. та покласти на них судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 24.11.2012 р. між нею та відповідачами було досягнуто згоди з усіх істотних умов про укладення договору купівлі-продажу жилого домоволодіння в смт. Іванків по вул. Бєляєва, 1, за яким позивач мала намір як покупець придбати, а відповідачі продати зазначене домоволодіння за 40 000 (сорок тисяч) доларів США. Вони домовились про те, що договір купівлі-продажу буде укладений після оформлення відповідачами всіх правовстановлюючих документів, необхідних для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна. На підтвердження своїх зобовязань за договором купівлі-продажу домоволодіння і на забезпечення його виконання позивач сплатила відповідачам завдаток в сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США, про що відповідачі видали їй відповідну розписку, видача завдатку проводилася в присутності свідків. У розписці зазначено строк дії завдатку три місяці. Тобто протягом зазначеного терміну сторони мали укласти договір купівлі-продажу житлового будинку в смт. Іванків, проте цієї угоди не уклали, оскільки відповідачі так і не оформили необхідних правовстановлюючих документів. Позивач вважає, що з 24.02.2013 року вона користується правом вимоги від відповідачів повернення завдатку у подвійному розмірі у відповідності до приписів ст. 571 ЦК України. З того часу і дотепер вона неодноразово зверталась до відповідачок з проханням повернути отримані у якості завдатку кошти, проте вони просили її зачекати з поверненням коштів, обіцяючи їх повернути, тобто визнаючи свою заборгованість. Наприкінці грудня 2015 року при особистій зустрічі [PERSON] заявила позивачу, що кошти повертати наміру не має, оскільки з часу передачі грошей минуло три роки і таким чином сплинув строк позовної давності. У судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того, зазначила, що письмового договору купівлі-продажу будинку не укладали, а завдаток передавала відповідачу в доларах США. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, про те зазначив, що оскільки відповідач [PERSON] у розписці про отримання завдатку не розписувалась, просив суд стягнути суму завдатку лише з відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] позов не визнала в повному обсязі та просила суд в його задоволені відмовити посилаючись на те, що завдаток витратила на оформлення правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку. Грошові кошти отримала в розмірі 1000 доларів США та 8000 гривень. Відповідач [PERSON] позов не визнала в повному обсязі. В судовому засіданні пояснила, що завдаток не отримувала і в розписці не розписувалась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була присутня при написанні розписки та бачила, як позивач передавала [PERSON] в якості завдатку грошові кошти в доларах США та гривнях. Яку суму грошових коштів передавала не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був присутній під час написання розписки та передачі позивачем завдатку відповідачу [PERSON] Бачив, що передавались лише долари США, проте яку суму коштів йому невідомо. Вислухавши позивача, пояснення відповідачів, свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, 24 листопада 2012 року між сторонами з метою забезпечення зобов'язання укласти у подальшому договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Іванків, вул. Біляєва, 1, в усній формі було укладено попередній договір, за умовами якого сторони дійшли згоди укласти до 24 лютого 2013р. договір купівлі-продажу вищевказаного будинку. Як зазначають сторони, до 24 лютого 2013р. договір купівлі-продажу вищевказаного будинку укладено не було. При цьому позивач, посилаючись на те, що, саме відповідач є стороною, винною у порушенні зобов'язання, просить суд стягнути з відповідача 95800 грн. - завдаток та додаткову суму у розмірі завдатку. Згідно ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. З вищенаведених норм цивільного права випливає, що, завдаток одночасно є доказом самого факту існування зобовязання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобовязання. З огляду на зазначене та положення статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобовязання. Натомість згідно з частиною першою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. При цьому, необгрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (частини друга та третя статті 635 ЦК України). Крім того, частиною першою статті 635 ЦК України передбачено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже усний договір купівлі-продажу нерухомого майна є нікчемним, а тому згідно ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків. Як встановлено судом, 24.11.2012р. позивач передав відповідачу 2000 доларів США у рахунок належних з нього за договором купівлі-продажу платежів. Вказана обставина підтверджується особистим підписом відповідача у розписці від 24.11.2012р., та поясненнями свідків. Крім того, судом встановлено, що, вищевказаний усний попередній договір від 24.11.2012р. не було посвідчено нотаріально, а договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку у визначений попереднім договором строк укладено не було. Встановивши таким чином, що, договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, суд приходить до висновку, що, одержані відповідачем від позивача грошові кошти є не завдатком, а є авансом, який підлягає поверненню позивачу в розмірі 2000 доларів США, що, на час розгляду справи за офіційним курсом НБУ дорівнює 47900, 00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд, задовольняючи позов частково, вважає необхідним, на підставі ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати. Але враховуючи те, що відповідач також звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про компенсацію судових витрат за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial