Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою посилаючись на те, що передала у позику грошові кошти 19 серпня 2019 року на строк до 22 січня 2021 року у розмірі 5200 дол. США від повернення яких відповідач відмовляється. Тому вимушена звернутися до суду про стягнення боргу. Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні. У судове засідання представник позивача не з`явився проте, подав до суду заяву у якій підтримує позовні вимоги, просить справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що між сторонами 19 серпня 2019 року укладено договір позики у розмірі 5200 дол. США із строком повернення коштів до 22 січня 2021 року. Зобов`язання відповідач до даного часу не виконала. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч написаною розпискою. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ч.1 ст.626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Вимогами ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В ч.1 ст.626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за договором позики. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому сума заборгованості за договором\~позики у\~розмірі 5200\~дол.\~США,\~що еквівалентно\~142532\~грн.\~(станом\~на 02.07.2021\~рік курс\~27.41\~грн.\~за \~1\~дол.)\~та 72,23\~грн.\~-\~3%\~річних за\~порушення зобов`язання, всього 142604,23 грн. підлягають до стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1426,45 грн. так, як позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial