Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому вказала, що 17.10.2009 року між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час вони з чоловіком припинили сімейні стосунки через психологічну несумісність, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що родина розпалася остаточно й відновити шлюбно-сімейні стосунки неможливо. Позивач у судове засідання надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленому у ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач заявляє вимоги про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 17.10.2009 року, проте в матеріалах справи відсутні оригінал свідоцтва про шлюб, укладений між сторонами, або витяг з актового запису про шлюб Міського відділу РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, належним чином завірений печаткою та підписом уповноваженої особи органу реєстрації актів цивільного стану, які є належними та допустимими доказами укладення шлюбу між сторонами. При цьому суд не бере до уваги копію свідоцтва про шлюб, яка міститься в матеріалах справи, оскільки вона є неналежним доказом у справі і не може достовірно свідчити про перебування сторін на теперішній час у зареєстрованому шлюбі. У звязку з наведеним суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed