Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог (а.с. 47-49) звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося 2 дітей, які після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачкою, а він сплачував аліменти на їх утримання. У вересні 2018 року старший син [PERSON], [INFO] прийняв рішення про проживання разом зі ним в с. Віто-Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Він пропонував відповідачці в добровільному порядку написати заяву до виконавчої служби про відмову від стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], мотивуючи тим, що він перебуває на його утриманні. Однак, відповідачка не погодилася з його проханням. З наведених підстав просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у сумі 4943 грн., нарахованих під час проживання з ним сина, а також визнати виконавчий лист № 663/2833/15-ц від 28.01.2016 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В підготовчому судовому засіданні представник позивача - адвокат Савченко В. Б. позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в уточненій позовній заяві. Представник відповідачки - [PERSON] в підготовчому засіданні уточнені позовні вимоги визнав. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частин 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 180, частиною 3 статті 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом частини 2 статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом встановлено, що з рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01.03.2018 ухвалено змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначені рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 28.01.2016 по справі № 663/2833/15-ц, з 600,00 грн. на кожну дитину щомісяця на 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця (а.с. 8-9). Як вбачається з довідки виконкому Віто-Поштової сільської ради, [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають з 2018 року без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). [PERSON], [INFO] навчається у 10 класі Юрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Києво-Святошинської РДА з 24.10.2018, що підтверджується довідкою від 03.12.2018 (а.с. 11). З копії акту перевірки житлових умов проживання [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] від 06.03.2018 вбачається, що батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, [PERSON] забезпечений всім необхідним, умови проживання відповідають санітарним нормам (а.с. 50). Наведене свідчить, що дитина на утримання якої у позивача наявний обов'язок по сплаті аліментів з жовтня 2010 року проживає з батьком. Представник відповідачки визнав наведену в уточненій позовній заяві суму заборгованості в розмірі 4943 грн., нараховану з часу проживання сина з батьком та не заперечував проти звільнення позивача від її сплати. З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини в їх сукупності, виходячи з визнання представником відповідачки позовних вимог, засад справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved