Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягенення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 07.08.2010 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Спільного з відповідачем господарства не ведуть, припинили спільне життя, проживають окремо з листопада 2012 року з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя, а тому шлюб не може надалі існувати. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засідання проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.11.2010 року [PERSON] являється батьком [PERSON] [INFO]. Спільного з відповідачем господарства сторони не ведуть, не живуть єдиною сім'єю, проживають окремо з листопада 2012 року з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя. Син проживє разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Суд вважає, що сторони довели дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Також суд встановив, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі -СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки, шлюб між сторонами на даний момент існує формально, проживають вони окремо, неповнолітня дитина [PERSON] [INFO] проживає з позивачкою, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст.88 ЦПК, оскільки вимоги позивача задоволені повністю. На підставі викладеного, статей 110-112, 115, 180, 181 ч.3, 182, 183, 191 ч.1 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved