Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та громадянином Індонезії [PERSON] , зареєстрований Урядом міста Сарубая, Національним департаментом з питань населення та записів атів цивільного стану за номером 3578-KW-14052014-0015. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 13.05.2014 року між нею та [PERSON] , громадянином Індонезії було укладено шлюб, зареєстрований в Індонезії Урядом міста Сарубая, Національни департаментом з питань населення та записів актів цивільного стану, за номером 3578-KW-14052014-0015. Дітей у подружжя немає. Позивач стверджує, що після реєстрації шлюбу вони проживали на території України. Проте, протягом останніх декількох років стосунки в неї з [PERSON] погіршилися. Відповідач більшу частину часу проводить у себе на батьківщині - в Індонезії. Шлюб існує формально. У зв`язку із чим змушена звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві. просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, а також оголошенням, розміщеним на сайті суду, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 13.05.2014 року між нею та [PERSON] , громадянином Індонезії було укладено шлюб, зареєстрований в Індонезії Урядом міста Сарубая, Національни департаментом з питань населення та записів актів цивільного стану, за номером 3578-KW-14052014-0015. Дітей у подружжя немає. У подружжя спільне життя не склалося. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Подружжя тривалий час не веде спільного господарства та не проживає разом. [PERSON] , зі слів позивача, більшість часу перебуває в Індонезії. Сторони мають різні погляди на життя та сім`ю. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Спору про майно між сторонами немає. Ухвалюючи рішення суд враховує положення ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка передбачає, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. В ході судового розгляду встановлено, що після укладення шлюбу сторони проживали на території України за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої 04.07.2019 року №2983 Відділом житлового господарства ЛКП «Балатон-409». Крім того, судом встановлено, що [PERSON] на момент ухвалення рішення проживає на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, цей шлюб слід розірвати.

Outcome: approved