Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно участі в утриманні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає, коштів в достатньому розмірі для цих цілей не надає без поважних на те причин, вони разом з дитиною проживають у батьків позивача, які і надають їй допомогу. При зверненні до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що у добровільному порядку питання щодо сплати аліментів та їх розмір відповідач з нею обговорювати і вирішувати не погоджується в категоричній формі. Посилаючись у позові на те, що відповідач працює не на постійній основі та має мінливий заробіток, який може значно коливатись, у позові й заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 4054,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання учасники справи не з`явилися; надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач в окремо наданій суду заяві повідомила про те, що позов підтримує повністю, та просила його задовольнити; відповідач позов визнав частково, зазначивши, що згоден сплачувати аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його доходу щомісяця, оскільки на теперішній час він перебуває на пенсії за віком та його сукупний дохід за 6 місяців склав 12026,27 грн. Дослідив докази в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, відповідач та позивач є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.6), дитина проживає разом із позивачем, що не заперечувалося сторонами. Відповідач мешкає окремо від дитини, перебуває на пенсії за віком. Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки сторони не досягли згоди з означеного питання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частково задовольняючи вимоги позову (в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно), суд керується тим, що відповідач визнав свій обов`язок щодо утримання дитини, втім, на даний час він перебуває на пенсії за віком та його сукупний дохід за шість місяців склав 12 026,27 грн. (довідка про доходи № 1787 9773 5574 1720 від 23.07.2019) і не в змозі сплачувати аліменти в розмірі 4 054,00 грн. щомісяця, а позивач, в свою чергу не надала доказів зворотного, не заявляла клопотань в порядку, визначеному ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial