Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Олікс», третя особа Кіровоградська районна державна адміністрація Кіровоградської області, по якому просить стягнути з відповідача грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 15000 грн. Вимоги мотивує тим, що розпорядженням голови Кіровоградської районної державної адміністрації від 30.01.2014 р. № 19-р оголошено конкурс на перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах та вказано умови надання послуг з перевезенням пасажирів. Конкурс виграло ПП «Олікс» на умовах визначених Кіровоградською РДА та з яким було укладено договір від 31.03.2014 р. № 14-55 про перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті відповідно до затвердженого розкладу руху автобусів по маршруту № 155 «Велика Северинка-Кіровоград». Згідно з розділом І договору, замовник надає перевізникові право на перевезення пасажирів у звичайному режимі руху для приміського перевезення за маршрутом [PERSON] згідно із затвердженим паспортом даного маршруту з 31.03.2014 р. до 31.03.2017 р., а перевізник зобов»зується надавати транспортні послуги населенню транспортними засобами на яких дозволяється здійснювати перевезення пасажирів на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 5 договору від 31.03.2014 р. № 14-55 перевізник виконує затвердження замовником розклад руху автобусів з регулярністю не нижче 95%. За весь час здійснення перевезень ПП «Олікс» взагалі жодного разу не дотримувався розкладу руху як у робочі так і у вихідні дні чим систематично порушував її права як споживача, при цьому в салоні автобусів та на кінцевій зупинці відсутній графік руху автобусів. А водії категорично відмовлялись надавати інформацію про графік руху автобусів. Вона працює у м. Кіровограді. Свою малолітню дочку водить в дошкільний заклад, розташований у м. Кіровограді. У зв»язку з грубим порушенням графіку руху відповідачем з ранку доїхати до м. Кіровограда дуже проблематично, ввечері особливо після 18:00 год. повернутись до с. В.Северинка майже не можливо. Вона вимушена з маленькою донькою 1-2 години чекати автобус в будь-яку погоду в наслідок постійного переохолодження дитина часто хворіє. Вона неодноразово зверталась до органів державної влади. Та листами Кіровоградська РДА підтверджено неодноразові порушення графіку руху з боку ПП «Олікс» та повідомлено про прийняття розпорядження голови РДА від 30.12.2014 № 434-о «Про розірвання договору про перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті». Вказані порушення її прав призвели до переживань, до порушення звичайного життя, необхідності докладати додаткових зусиль для організації її життєдіяльності, вона втратила сон, іноді довго не могла заснути, переживаючи як наступного дня вона зможе доїхати до м. Кіровограда та відвести дочку до дитячого садка і вчасно прийти на роботу, що відображається на її працездатності наступного дня. Грошове відшкодування заподіяної моральної шкоди вона оцінює у розмірі 15000 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Посилаються на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі заперечила проти задоволення позову. Зазначила, що ПП «Олікс» є неналежним відповідачем, оскільки за власною заявою договір № 14-35 від 31.03.2014 р. між ПП «Олікс» та Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області було розірвано ще у 2014 році, про що було відомо позивачу. Твердження позивача про розірвання договору через систематичне невиконання перевізником умов договору про перевезення пасажирів № 14-35 від 31.03.2014 р. не відповідають фактичним обставинам і не підтверджені доказами. Позивач не довів і не підтвердив належними доказами, як факт перевезення саме транспортними засобами ПП «Олікс» так і здійснення таких перевезень із порушенням у порядку виконання договору перевезення, а не договору № 14-35 від 31.03.2014 р. між ПП «Олікс» та Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, інших фактичних даних, які мають значення для справи. Третя особа в судове засідання не з»явилась. Через канцелярію суду представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без участі, зазначив, що позовна заява підлягає задоволенню. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідачем систематично не виконувались умови договору по перевезенню пасажирів. Вона була вимушена часами стояти на зупинці з маленькою дитиною та чекати автобус. Зараз інший перевізник, до якого претензій не має. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів». Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до пунктів 3, 18 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Тобто ЗУ «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»); письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів»). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за поновами про захист прав споживачів» роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків. Тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. Судом встановлено, що позивач мешкає в с. Велика Северинка, Кіровоградського району, Кіровоградської області. Працює в м. Кіровограді. Дитина позивача, [PERSON], [INFO], відвідує в м. Кіровограді ДНЗ «Дитячий садок № 41 «Золотий ключик» (а.с. 22, 23). Згідно договору № 14-55 від 31.03.2014 р. про перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті, укладеного між Кіровоградською районною державною адміністрацією в особі першого заступника голови [PERSON] (Замовник) та ПП «Олікс» в особі директора [PERSON] (Перевізник), замовник надав перевізникові право на перевезення пасажирів у звичайному режимі руху для приміського перевезення за маршрутом [PERSON] згідно із затвердженим паспортом даного маршруту з 31.03.2014 р. до 31.03.2017 р. (а.с. 8). ПП «Олікс» здійснювало щоденно перевезення пасажирів транспортними засобами за маршрутом № 155 «Велика Северинка-Кіровоград» за встановленим розкладом руху автобусів. Згідно з розпорядженням голови Кіровоградської райдержадміністрації від 30.12.2014 р. № 434-р договір про перевезення пасажирів за маршрутом № 155 з ПП «Олікс» розірвано. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного надання ПП «Олікс» послуг перевезення пасажирів за маршрутом «Велика Северинка-Кіровоград», про свідчать звернення позивача до голови Кіровоградської районної державної адміністрації, адміністрації Президента України, Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, звернення мешканців с. Велика Северинка до голови Кіровоградської районної державної адміністрації та Кіровоградського обласного контактного центру, протоколами засідань комісії по координації роботи транспорту від 15.08.2014 р. та 01.10.2014 р. (а.с. 9,10, 25-26, 27-29, 31-36, 49-50, 53-59). Проте, суд вважає, що позивачем не доведено сам факт користування нею послугами ПП «Олікс», як перевізника, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що окрім маршруту № 155 є ще міський маршрут № 6 та інші маршрути, які відправляються від автостанцій ТОВ «Кіровоградавтотранс» та містять в затверджених розкладах руху тарифну зупинку с. Велика Северинка (а.с. 49, 101). Доказів придбання послуг ПП «Олікс», як то квиток чи інший розрахунковий документ позивачем не надано. Також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні постійне запізнення позивача до місця роботи, а її дитини до дитячого садка. Посилання позивача на те, що в звязку з постійним довготривалим очікуванням автобусів її донька стала часто хворіти, суд вважає без підставними. Так, в судовому засіданні позивач пояснила, що в червні 2014 року оформила доньку до дитячого садка. Із оглянутої в судовому засіданні медичної картки [PERSON], [INFO], вбачається, що дівчинка хворіла на простудні захворювання як до відвідування дитячого садка так і після її влаштування до нього. З часу оформлення доньки до дитячого садка (червень 2014 року) і до розірвання договору з ПП «Олікс» про перевезення пасажирів за маршрутом № 155 (грудень 2014 року) [PERSON] хворіла один раз в осені 2014 року на респіраторне захворювання, що не дає суду підстав, зробити висновок, що дитина стала хворіти частіше і це повязано з обставинами зазначеними позивачем в обґрунтування позовних вимог. Згідно положень ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд при задоволенні вимог споживача одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди тільки у тому випадку, якщо можливість такого відшкодування передбачена законом (п 5 ч.1 ст.4 Закону «Про захист прав споживачів»). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Системний аналіз діючого законодавства дає підстави для висновку про те, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така шкода завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. За вказаного, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі та

Outcome: dismissed