Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є наймачем квартири [ADDRESS] . Також у квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] з 28.06.1994. Фактично [PERSON] у квартирі не мешкає з 2014 року, особистих речей у будинку немає, за комунальні послуги коштів не сплачує. Реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її права власника. У зв`язку з наведеним просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 16.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача адвокат Коровіна Н.Г. у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення судового виклику на сайті Судової влади. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідачки, яка не повідомила про причини неявки, відзиву на позовну заяву не надала, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у відповідності до ст.280ЦПК України. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [INFO] [PERSON] , 1996 р.н. - квартиронаймач; з 28.06.1994 [PERSON] , 1976 р.н. - мати; з 20.07.2012 [PERSON] , 2010 р.н. - брат. (а.с.5). З копії паспорта [PERSON] вбачається, що позивач з 02.06.1996 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 3-4). Відповідно до акту про фактичне проживання від 02.12.2019, складеного головою КСН «Сонячний», [PERSON] , 1996 року народження, за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року проживає сам, про що свідчать сусіди [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). Відповідно до інформації з відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 09.01.2020 № 100-99.02-00337 [PERSON] , 1976 р.н., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано з 28.06.1994 по теперішній час. (а.с.10). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985р., у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та факт визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved