Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дітей. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві позивач вказала, що судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.11.2019 року з відповідача стягнуті на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно. Проте судове рішення про сплату аліментів відповідачем не виконується. Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.11.2020 року складає 24566,75 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) в розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день затримки за період з 1 листопада 2019 року до 31 жовтня 2020 року в межах суми заборгованості в сумі 24566,75 грн. Від позивача до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2019 року; копію розрахунку державного виконавця про розмір заборгованості по аліментам станом на 01.11.2020 року; розрахунок пені), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що на підставі судового наказу Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.11.2019 року по справі №468/1429/19-ц з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно. Відповідач неналежним чином виконує покладений на нього судом обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини, внаслідок чого відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів станом на 01 листопада 2020 року становить 24566,75 грн. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180, 196 ч. 1 Сімейного кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. З аналізу процитованих норм слідує, що, по-перше, доказування наявності чи відсутності заборгованості по аліментам можливе відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України виключно з двох джерел: розрахунку заборгованості, проведеного виконавцем, або судового рішення, яким вирішується спір про розмір заборгованості, в разі незгоди сторони з проведеним виконавцем розрахунком. По-друге, виходячи із основних засад цивільного судочинства, як то змагальність та диспозитивність, слідує, що суд має змогу вирішувати питання про розмір заборгованості по аліментам виключно за поданою у відповідності до вимог процесуального закону заявою сторони, яка незгодна з проведеним виконавцем розрахунком. Суд, при цьому, виходячи з предмету позову про стягнення пені та засад змагальності та диспозитивності, може лише вирішувати чи виникла розрахована виконавцем заборгованість по аліментам з вини платника, який розмір пені підлягає до стягнення та чи немає підстав для зменшення розміру пені і суд не вправі при розгляді саме спору про стягнення пені вирішувати питання про правильність розрахунку заборгованості по аліментам, проведеного виконавцем. При цьому, суду наданий розрахунок державного виконавця, за яким заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів станом на 01 листопада 2020 року становить 24566,75 грн. Позивач неправильно розраховує пеню по аліментам. Правильний порядок розрахунку пені по аліментам визначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі №333/6020/16-ц. Протягом періоду, за який позивач просила стягнути пеню (з листопада 2019 року до жовтня 2020 року), станом на 01.11.2020 року нарахування неустойки необхідно проводити наступним чином: - пеня по аліментам за листопад 2019 року починає нараховуватись за 01.12.2019 року та становить (1856,25 грн х 336 днів х 1%) = 6237 грн, - пеня по аліментам за грудень 2019 року починає нараховуватись за 01.01.2020 року та становить (1856,25 грн х 305 днів х 1%) = 5661,56 грн, - за січень 2020 року - (1933 грн х 274 дні х 1%) = 5296,42 грн, - за лютий 2020 року - (1933 грн х 243 дні х 1%) = 4697,19 грн, - за березень 2020 року - (1933 грн х 214 днів х 1%) = 4136,62 грн, - за квітень 2020 року - (2150,75 грн х 184 дні х 1%) = 3957,38 грн. Оскільки загальний розмір пені за прострочення по сплаті аліментів за період з листопада 2019 року до травня 2020 року складає 29986,17 грн, що перевищує розмір загальної заборгованості відповідача за аліментами, який станом на 01.11.2020 року становить 24566,75 грн, тому суд вважає недоцільним визначати подальший розмір пені, яка, виходячи із положень ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, не може бути більшою за 100 відсотків заборгованості за аліментами. Таким чином, встановлені судом обставини вказують про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року станом на 01.11.2020 року в сумі 24566,75 грн. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що за заявлений позивачем період відповідач повинен був сплачувати за відповідним судовим рішенням аліменти на утримання власної дитини. Об`єктивних причин, які б заважали відповідачеві сплачувати аліменти в належному розмірі судом не встановлено. За таких обставин, позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплату аліментів за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року станом на 01.11.2020 року в сумі 24566,75 грн. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судового збору - з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908 грн судового збору. На підставі викладеного та ст. 196 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved