Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею право користування житловим приміщенням. У своєму позові та у судовому засіданні позивач пояснила, що у період з 19 лютого 1988 року по 2000 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Вдруге вона зареєструвала з ним шлюб 16.11.2017 року. Вона у якості члена сім'ї, а саме, дружини у 2015 році вселилася у квартиру за адресою: [ADDRESS], постійно проживала у ній разом з чоловіком до часу його смерті. 22 грудня 2017 року чоловік надав їй довіреність з усіма можливими правами щодо представництва його прав щодо цієї квартири, у тому числі, з правом реєстрації у цій квартири. Позивач неодноразово зверталася до житлово-експлуатаційної організації та паспортної служби з приводу реєстрації, але їй відмовляли навіть прийняти заяву , пояснюючи це тим, що житло аварійне і усно відмовляли. [PERSON] помер [INFO]. Після смерті чоловіка позивач звернулася до районної житлово-експлуатаційної організації з приводу її реєстрації, але листом від 30.01.2018 року їй було відмовлено у реєстрації. Зазначена квартира є власністю територіальної громади м.Запоріжжя. Чоловік тяжко хворів на рак з 2015 року, потребував допомоги та лікування, вона його доглядала, допомагала по господарству, готувала їжу, надавала необхідний догляд, кошти для оплати ліків та комунальних послуг, так як його доходів не вистачало на все це. Позивач займалася похованням чоловіка, повністю оплативши всі похоронні послуги. Після його смерті вона залишилася проживати у цій квартирі, по можливості оплачувала комунальні послуги, здійснювала утримання квартири. Позивач проживає у квартирі, виконує всі права та обов'язки наймача, а значить набула права користування нею. Позивач вважає, що вона вселилася до спірної квартири за згодою наймача, як член його сім'ї та не маючи змоги вирішити питання зміни умов договору найму та укладання його з нею у добровільному порядку, без визнання за нею права користування жилим приміщенням та реєстрації, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. У своєму позові позивач просить визнати за нею, [PERSON], право користування [ADDRESS]. Позивач та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали і просять його задовольнити. Представник відповідача - Запорізької міської ради у судовому засіданні позов не визнала і просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Суду пояснила, що в спірній квартирі був зареєстрований [PERSON] по день смерті - [INFO]. Позивач [PERSON] за життя [PERSON] не була зареєстрована у спірній квартирі,звернень щодо її реєстрації від [PERSON] не надходило. Постійне місце реєстрації позивача є: [ADDRESS] Представник відповідача вважає, що оскільки не були дотриманні встановлені законодавством норми щодо реєстрації [PERSON], то її позовні вимоги не можуть бути задоволені. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення позивача, представника позивача - адвоката [PERSON], представника відповідача, пояснення свідків, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні було встановлено, що в спірній [ADDRESS] був зареєстрований та проживав [PERSON], який помер [INFO]. Згідно рахунків на сплату житлово-комунальних послуг в спірній квартирі станом на березень 2016 року були зареєстровано дві особи, на яких і нараховувались комунальні послуги. Із пояснень позивача встановлено, що після реєстрації шлюбу з [PERSON] у 1988 році він отримав [ADDRESS], де були зареєстровані він та його мати. Вона була зареєстрована з 1996 року в [ADDRESS], що підтверджується паспортом [PERSON] Там же зареєстровані і її діти , що підтверджується довідками. Із довідок про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 12.06.2008 року: її донька [PERSON] 12.06.2008 року: її сина [PERSON] - 19.06.2008 року. Суд звернув увагу на той факт, що позивачем додано до свого позову тільки підтвердження її реєстрації по [ADDRESS] з 2008 року, але із пред'явленого в судовому засіданні паспорту громадянина України вбачається, що позивач була зареєстрована з 1996 року [ADDRESS]. Коли гуртожиток набув інший правовий статус, то їх перереєстрували вже у 2008 році в цьому ж будинку по [ADDRESS] , вже із зазначенням в конкретній квартирі. Зазначені факти свідчать про те, що [PERSON] мала постійне місце проживання з 1996 року за адресою: [ADDRESS]. Крім того, суд звернув увагу на той факт, що згідно довідок про реєстрацію місця проживання з Департаменту реєстраційних послуг вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в Херсонській області с.Рубанівка р. Великолепетиський. Свого сина [PERSON] вона народила також [INFO] в Херсонській області с.Рубанівка р.Великолепетиський., як зазначено у довідці з Департаменту реєстраційних послуг. Як встановлено із матеріалів справи, [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1988 року , який був розірваний у 2000 році. Повторно шлюб зареєструвала 16.11.2017 року, і 22.12.2017 року її чоловік надав їй довіреність щодо представництва спірної квартири, а [INFO] її чоловік помер. Вперше вона звернулась з приводу реєстрації в спірній квартирі тільки у січні 2018 року. Рішенням комісії районної адміністрації № 34р від 30.01.2018 року їй було відмовлено в реєстрації у зв'язку з відсутністю законних підстав. Дане рішення позивач не оскаржила. Посилання в позову на неодноразові звернення позивача до житлово-експлуатаційної організації спростовуються поясненнями самої позивачки, яка повідомила, що вона зверталась в усному порядку, але їй відмовляли. Із наданих в судовому засіданні квитанцій про сплату комунальних послуг вбачається, що сплачувати комунальні послуги по спірній квартирі [PERSON] почала тільки після смерті свого чоловіка у 2018 році. Як пояснила сама позивач, вона на обліку з приводу поліпшення житлових умов не перебуває, при отриманні її померлим чоловіком квартири [ADDRESS], вона не була вписана в ордер як член сім'ї наймача. Її діти також не були зареєстровані в спірній квартирі, а зареєстровані в [ADDRESS], де вона є відповідальним наймачем. Суд також не прийняв до уваги твердження позивача про те, що вона з поважних причин не мала можливості вирішити питання щодо своєї реєстрації в спірній квартирі: спочатку хворіла мати її чоловіка, потім сам чоловік захворів на рак, і вона вимушена була доглядати за ними, тому що, мати померла у 2016 році, а чоловік почав хворіти з 2017 року зі слів позивача, а тому суд вважає, що вона мала достатньо часу для вирішення питання за приводу своєї реєстрації ще за життя чоловіка. Суд звернув увагу, що всі дії з приводу вирішення питання з реєстрації в спірній квартирі [PERSON] почала перед самою смертю свого чоловіка. Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що з ними по сусідству проживав [PERSON], який тяжко хворів. [PERSON] приходила до нього, доглядала з ним. Але їм невідомо про те, чи постійно проживала в спірній квартирі [PERSON]. Вони тільки бачили, що вона виходила та приходила в спірну квартиру. Свідок [PERSON], яка здійснювала догляд за хворим [PERSON] пояснила, що її запросила [PERSON] доглядати за її хворим чоловіком у 2017 році, але вона не знає того, чи постійно проживала в його квартирі [PERSON]. Відсутність доказів про неодноразові звернення позивача до житлово-експлуатаційної організації, а також, що позивачка [PERSON] проживала з померлим чоловіком однією сім'єю, тривалість її проживання після першого розірвання шлюбу в спірній квартирі, і де вона була зареєстрована до 1996 року, і взагалі, чи фактично проживала вона в цій квартирі( вона не була зареєстрована ніколи в спірній квартирі), чи вела з чоловіком спільне господарство, мали спільний бюджет та спільно несла витрати на утримання вищезазначеного житлового приміщення, що був дотриманий порядок її вселення до спірної квартири, що спірна квартира була її постійним місцем проживання, дає суду підстави дійти висновку, що позивач [PERSON] не набула права користування спірною квартиро [ADDRESS], оскільки не виконала обов'язків як член сім'ї наймача. Згідно зі ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, пов'язані з договором найму. Згідно зі ст.65 ЖК України наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.824 ЦК України, у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Згідно постанови ПВС України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселені, зокрема: чи була згода на це членів сімї наймача, чи було це приміщення постійним їх місцем проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України №2 від 12.04.1985 р. наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права на користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала та вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, позов [PERSON] не знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed