Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 02 серпня 2010 року було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Великокучурівської с/р Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 22. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO] . Причиною розпаду сім`ї послужили ті обставини, що сторони не живуть подружнім життям більше пів року, у зв`язку з різними поглядами на шлюб та сім`ю. Позивач просила суд шлюб розірвати посилаючись на те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Провадження у справі було відкрито 03.04.2019 року з призначенням підготовчого судового засідання на 07.05.2019 р. та судового засідання на 04.06.2019 р. В подальшому провадження по справі зупинялося в зв`язку із наданням строку для примирення подружжя, згідно ст.111 СК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак до суду направила заяву (вх.№9073 від 01.08.2019 р.) про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову і у письмовій заяві від 05.08.2019 р. позовні вимоги не визнав, просив шлюб не розривати. Відповідно до ст.211 ч. 3 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів, яких достатньо для ухвалення рішення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 02 серпня 2010 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Великокучурівської с/р Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 22. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO] . Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом часу примирення та рогляду справи в суді сторони не намагалися відновити сімейні стосунки. Проживають окремо. Наданий сторонам термін на примирення позитивних наслідіків не дав. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved