Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0455 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] в наступних розмірах: за позивачем 48/100 часток, за відповідачем - 52/100 часток., мотивує це тим, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №32/39 від 26.12.2017 року земельна ділянка площею 0,0455 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], знаходиться на праві спільної сумісної власності їй та відповідачу. Без визначення часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, вона позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти позову не заперечує. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є власником 48/100 частки житлового будинку [ADDRESS], на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєві від 02.03.2017 року. [PERSON] є власником 52/100 частки житлового будинку [ADDRESS], на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєві від 02.03.2017 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 31.01.2018 року, земельна ділянка площею 0,0455 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], знаходиться на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №32/39 від 26.12.2017. З метою посвідчення договору дарування частки житлового будинку та земельної ділянки, представник позивача [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з відповідною заявою. 26 березня 2018 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено в посвідченні договору дарування частки у праві спільної власності на земельну ділянку, мотивує це тим, що частки земельної ділянки, які перебувають у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] не визначені та необхідність визначення їх у судовому порядку. Відповідно до положень статті 368 Цивільного кодексу України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із частиною 4 статті 86 Земельного кодексу України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень статті 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш того, у разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності. Крім того, згідно із пунктом «г» частини 1 статті 87 Земельного кодексу України, - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно із положеннями статті 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Згідно із частиною 4 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 Постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Так, відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Нормами частин 1 та 2 статті 370 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких умов, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог [PERSON] про виділення (визначення) часток у складі спільної сумісної власності на земельну ділянку. На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору. На підставі ст. ст. 368, 372 Земельного кодексу,

Outcome: approved