Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, між нею та відповідачем, зареєстрований 28.04.1984 року Новопсковським районним відділом РАГСу Ворошиловградської області, актовий запис №25 та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Скребцова». В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, починаючи з 28.04.1984 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спір про майно подружжя на момент звернення до суду з даним позовом відсутній. В органах РАГСу відповідач не бажає розірвати шлюб. Причиною розірвання шлюбу є те, що в психологічному плані вони не сумісні, мають різні погляди на життя, тому спільне проживання стало неможливим й подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у звязку з чим, вона звертається до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає повністю. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД №379548, виданого 24 квітня 1984 року Новопсковським районним відділом РАГСу Ворошиловградської області, між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №25. Згідно позовної заяви сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач [PERSON] (до шлюбу Агєєва) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище Скребцова. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У чинність ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved