Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 27 грудня 2013 року, зареєстрованому відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського МУЮ у Луганській області, актовий запис № 522. Від спільного життя мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені через несумісність спільного проживання. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає що сім'ю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло відзив на позовну заяву, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого 27.12.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 27 грудня 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 522. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 18.03.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського МУЮ у Луганській області, [PERSON] [INFO] змінила прізвище [INFO]Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 18.03.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського МУЮ у Луганській області, [PERSON] [INFO] змінив прізвище [INFO]Згідно свідоцтва про зміну імені [NUMBER] 12.08.2016 Лисичанським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області, [PERSON] змінив прізвище [INFO] січня 2017 року у м. Лисичанську Луганської області народилася [PERSON], про що зроблено актовий запис № 54. Його батьками зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 10). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Позов про поділ майна, що є спільною власністю, буде заявлено окремо. Малолітня донька залишається проживати з матір'ю. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого, позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved