Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання усиновлення стосовно малолітнього [PERSON], [INFO] недійсним та відновити первинний актовий запис № 2396 від 23 грудня 2004 року Центрального РАГСУ Кіровоградського обласного управління юстиції, виключивши запис в графі «Мати» [PERSON]. В обгрунтування вимог зазначено , що [PERSON], є законним представником (рідний батько) усиновленої дитини [PERSON] [INFO], який постійно проживав з моменту свого народження і по теперішній час в м. Кіровоград, [ADDRESS]. Усиновлення відбувалося при наступних обставинах і причинах. У 2005 році познайомилася з громадянином України [PERSON], [INFO] і в січні 2006 року вступила з ним у шлюб. Після вступу в шлюб [PERSON] розповів про те, що раніше він був одружений, однак його дружина померла при пологах, і у нього є малолітній син [PERSON], який має вроджені захворювання у вигляді пороку серця, проблем із зором і деформацією стоп. [PERSON] переконував, що вилікувати його сина можуть в московських клініках, але для цього необхідні великі кошти, оскільки вони обидва громадяни іншої держави. Значних матеріальних витрат можна було уникнути, за словами [PERSON], якби його син прийняв громадянство Росії, в цьому випадку його лікували безкоштовно. Дала згоду на усиновлення [PERSON], рішенням Кіровського районного суду від 19 грудня 2006 року стала усиновлювачем, при цьому [PERSON] продовжував жити в Кіровограді. Навесні 2007 року після отримання свідоцтв про усиновлення і народження [PERSON], звернулася у відповідні органи про надання громадянства РФ і реєстрації усиновленому [PERSON] в Москві. Однак [PERSON] продовжував залишатися громадянином України і зберігав постійну прописку в місті Кіровограді. На початку травня 2007 року [PERSON] привезли в Москву, оскільки було оформлено громадянство РФ і реєстрація в м. Москві. 16 травня 2007 року його обстежили в Консультативно-діагностичному центрі психоневрологічної лікарні № 18 м. Москви і помістили на стаціонарне лікування в лікарню. [PERSON] перебував на лікуванні у зазначеній лікарні з 20 червня по 13 липня 2007 року, з 17 грудня 2007 року по 23 січня 2008 року, а також з 30 липня по 29 серпня 2008 року. 29 вересня 2008 року рішенням мирового судді м. Москви шлюб був розірваний. Зазначає, що з боку [PERSON] переслідувалася мета будь-яким шляхом отримати «московську прописку» і організувати безкоштовне лікування своєму старшому синові [PERSON], намірів продовжувати шлюбні стосунки не мав , після того як стало зрозуміло, що [PERSON] не можуть вилікувати, постало питання розірвання шлюбу. Про вказаний факт свідчить, заява [PERSON] про його згоду на скасування усиновлення його сина [PERSON]. Стверджується, що між нею і усиновленою дитиною батьківські відносини, які мають місце між матір'ю і сином так і не склалися в силу вищевикладених обставин, а тому просить позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. Згідно протоколу судового засідання на виконання окремого доручення, зазначила, про розгляд справи у її відсутність ( а.с. 55). До судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі та про повне визнання позову (а. с. 38). До судового засідання представник третьої особи надала заяву про розгляд справи без їх участі (а. с.89 ) Судом встановлено наступні факти. [PERSON] та [PERSON] перебували в зарєстрованому шлюбі з січня 2006 року . Відповідач [PERSON], є законним представником (рідний батько) усиновленої дитини, [PERSON] [INFO], який постійно проживав з моменту народження і по теперішній час в м. Кіровоград, [ADDRESS] (а. с.14-15). Малолітній син [PERSON] має вроджені захворювання у вигляді пороку серця, проблеми із зором і деформацією стоп, що підтверджується епікрізами (а. с. 19-21). Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2006 року (а. с. 25-26) та свідоцтва про усиновлення (а. с.4-6) громадянку Російської Федерації [PERSON] оголошено усиновителем громадянина України [PERSON] [INFO] . В свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати записана [PERSON] (а. с. 7) 29 вересня 2008 року рішенням мирового судді м. Москви шлюб був розірваний , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с. 12) . Враховуючи приписи ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім»ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Статтею 236 СК України передбачені підстави коли усиновлення визнається недійсним та коли воно може бути визнано недійсним. Так за частиною п»ятою зазначеної норми, усиновлення може бути визнане недійсним, якщо одним із подружжя усиновлена дитина другого з подружжя та якщо буде встановлено, що на момент усиновлення другий із подружжя не мав наміру продовжувати з ним шлюбні відносини. Саме зазначені підстави для визнання недійсним усиновлення відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову , оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 1 жовтня 2014 року позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] і зазначено , що вона відноситься до усиновлення як до фіктивного з метою лікування дитини. При цьому, з урахуванням факту на який посилається позивач та не заперечує відповідач, а саме , що шлюб було укладено без наміру продовжувати шлюбні відносини, відносини між усиновлювачем та дитиною відсутні , суд вважає, що є законні підстави для визнання усиновлення недійсним. Згідно ст. 88 ЦПК України , суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved