overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 17.01.2001 року відділом РАГС Новоград-Волинського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 2. Неповнолітнього сина просила залиши на її вихованні. Свої вимоги мотивувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, під час останніх шістьох років спільного подружнього життя останній ставив власні інтереси вище сімейних. Систематично вживав і вживає спиртні напої, перестав піклуватися про сім'ю. Всі фінансові проблеми вона вирішувала сама, неодноразово обманював і вводив родину у великі борги. На її прохання змінити свою поведінку не реагував, вчинив подружню зраду. Все це призвело до того, що вона втратила почуття любові та поваги. На даний час вони вже як вісім місяців припинили подружні стосунки, поновлювати які вона бажання не має. Вказує, що з вини відповідача суміжне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Вважає, що їх шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. У судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У своїх заявах, кожен окремо, просили справу розглядати у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем [PERSON], відповідач не заперечував проти їх задоволення. Доповівши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони з 17.01.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). [INFO] у них народився син [PERSON], що слідує із свідоцтва про його народження, копія (а.с.4). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що останні проживають окремо, вже довгий час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб розриває, при цьому залишає позивачці, за її бажанням, прізвище [PERSON], неповнолітнього сина залишає на вихованні матері, проти чого не заперечував його батько.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 26.08.2005 року Канським територіальним відділом управління запису актів цивільного стану адміністрації Красноярського краю Росії, актовий запис № 543. Свої вимоги мотивувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного та виховання доньки. Навпаки, його негативне ставлення до неї, як дружини і матері дитини, призвели до розпаду і фактичного припинення шлюбних відносин. У судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У своїх заявах, кожен окремо, просили справу розглядати у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем [PERSON], відповідач не заперечував проти їх задоволення, строк на примирення просив більше не надавати. Доповівши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони з 26.08.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). [INFO] у них народилася дочка [PERSON], що слідує із свідоцтв про її народження, копія (а.с.6). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що останні шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб розриває, при цьому залишає позивачці, за її бажанням, прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 30.04.2014 року відділом ДРАЦС Дарницького районного управління юстиції м. Київ, актовий запис № 455. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін. Свої вимоги мотивувала тим, що через різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутність спільних інтересів та порозуміння під час вирішення спірних питань, небажання поступитися один одному під час їх розвязання, все це призвело до погіршення між ними стосунків. Спроби налагодити їх відносини результатів не дали і, як наслідок, вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, у звязку з чим у травні 2016 року вони припинили подружні відносини, поновлювати яких бажання не мають. З моменту припинення подружніх відносин поживають окремо, кожен займається власним життям, звязків не підтримують. У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У заявах до суду: позивач позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити; відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Доповівши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони з 30.04.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про їх шлюб (а.с.6). 20.08.2014 року у них народилася дочка [PERSON], що слідує з свідоцтва про її народження (а.с.7). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що останні ще у травні 2016 року припинили подружні відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та неповнолітньої дитини сторін, а тому шлюб розриває, при цьому залишає позивачці, за її бажанням, прізвище [PERSON]. Місце проживання неповнолітньої дитини\~слід визначити за місцем проживання її матері, про що у сторін спору не виникло. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач\~ звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09 серпня 1997 року,\~ від якого мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності; позивачка позовні вимоги підтримала\~ у повному обсязі, які просила задовольнити; відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 1997 року (а.с.12), від якого мають неповнолітніх дітей : доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 12). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї,\~ наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та дітей, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] визначити за місцем проживання його матері, про що у сторін спору не виникло. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно. В обґрунтування позову зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2016 року, від якого мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. На даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не має змоги працювати та належним чином утримувати як себе так і сина, а тому потребує матеріальної допомоги відповідача, який офіційно працює та має регулярний дохід. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти чого відповідач не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною віку трьох років. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього, [PERSON], [INFO] /а.с.6/, яка знаходиться на утриманні позивачки /а.с. 9/. Відповідно до довідки № 1728 від 29 березня 2018 року виданої обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, інша інформація про доходи відсутня (а.с. 7, 8). Відповідач здоровий та працездатний, має постійне місце роботи та сталий заробіток,позовні вимоги визнав, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі, зазначеному в позові до досягнення народженою дитиною трирічного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, який в ході розгляду позивачем було уточнено, з тих підстав, що з відповідачем перебувала в цивільних відносинах з 2001 по 2003 рік, від яких у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, та ухиляється від покладеного на нього обов»язку як на батька, а саме: у вихованні дитини не приймає участі і не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання. Тому просила суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, але надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, з позовом згоден повністю. Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2001 року по 2003 рік. Від даних відносин сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.(а.с.4). Дитина проживає разом з матір»ю за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні. ( а.с. 5). Батько дитини, відповідач [PERSON], проживає окремо, обов»язків по утриманню та розвитку дитини не виконує, матеріальної допомоги не надає. Офіційно не працює, але має достатній, регулярний, хоч і мінливий заробіток. На утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має. Позивачка посилаючись на те, що відповідач , не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини та на даний час взагалі не підтримує матеріально, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. На підставі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1300 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивачка на підставі ст.5 Закону України „ Про судовий збір від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу, ст.ст. 57-62, 79,88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, який мотивувала тим, що 14.06.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. З листопада 2015 року відповідач матеріально дитину не підтримує, проживає окремо від сім'ї, не працює, хоча спроможний це робити. З викладених підстав просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 800 гривень на місяць, що підлягає індексації відповідно до закону з дня надходження справи до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися. Представник позивача адвокат [PERSON] подала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 600 гривень на місяць, що підлягає індексації відповідно до закону з дня надходження справи до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про визнання позовних вимог позивачки. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень, від сплати якого позивача звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, який мотивувала тим, що 29 липня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON], яка проживає з нею і перебуває на їх з відповідачем утриманні. На даний час вони бажають розлучитися, відповідач проживає окремо від сім'ї, працює час від часу, постійної роботи не має. З викладених підстав просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 1000 гривень на місяць, що підлягає індексації відповідно до закону з дня надходження справи до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка змінила розмір позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 610 гривень на місяць, що підлягає індексації відповідно до закону з дня надходження справи до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, просив їх задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень, від сплати якого позивача звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цією заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 16 липня 2004 року виконкомом Гніванської міької ради Тиврівського району Вінницької області за актовим записом №40, та стягнути з нього аліменти на утримання їх спільних синів [PERSON], [INFO] та Вадима, [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити. Пояснила, що з відповідачем не проживають разом з близько шести років, оскільки останній знаходиться на заробітках в Російській Федерації. Сімя фактично розпалася. Добровільно матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям відповідач надає дуже рідко. Відповідач в судове засідання не зявився. Від нього надійшла нотаріально посвідчена заява, в якій він позов про розірвання шлюбу визнав повністю. Позивач пояснила, що в телефонній розмові він їй повідомив, що позов в частині стягнення аліментів в будь-якому випадку буде задоволений, тому він окрему заяву щодо стягнення з нього аліментів не надіслав. Не заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до свідоцтва про одруження сторони в шлюбі з 16 липня 2004 року (а.с.8). Від шлюбу мають двох синів: Владислава, [INFO] (а.с.9) та Вадима, [INFO] (а.с.10). Діти проживають біля позивача та знаходяться на її утриманні (а.с.11). Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. [PERSON] про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ст.110 СК України). У судовому засіданні суд зясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, взяв до уваги обставини життя подружжя, та прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.184 цього ж Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати позивача на суму 487,20 грн. підтверджуються квитанцією (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідача на її користь. Крім цього, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 487,20 грн. за розгляд справи в частині стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цією заявою, в якій просила стягувати з відповідача - її батька - аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до закінчення нею навчання в університеті державної фіскальної служби України навчально-наукового інституту економіки, оподаткування та митної справи 30 червня 2020 року. У судовому засіданні повністю підтримала свій позов. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю і безумовно, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до закінчення дочкою навчання. Сторони просили винести рішення відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини третьої пункту двадцять четвертого Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 199 СК України). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для винесення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України.

Outcome: approved