Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебували у шлюбі, який сторони розірвали 27.11.2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. Відповідач в даний час добровільно не надає допомоги на утримання сина, тому позивач змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів на його утримання. Крім цього, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру №2 з господарськими будівлями в будинку №42/7 по вулиці Таврійська в м.Олександрія Кіровоградської області, мотивуючи тим, що перед розірванням шлюбу сторони домовилися про добровільний поділ спільного майна, а саме: право власності на вищевказану квартиру, яку вони придбали в шлюбі, враховуючи інтереси дитини, повністю переходить до позивачки, відповідач забрав собі майно більш як на пропорційну суму його частки квартири, при цьому обіцяючи оформити договір розподілу спільного майна подружжя в нотаріальному порядку, однак , до цього часу не дотримався своєї обіцянки та ухиляється від укладення договору. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і просить справу розглянути без її участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позов в частині поділу сумісного майна подружжя визнає повністю, в частині стягнення аліментів на утримання сина - згоден сплачувати 1000 гривень щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №829, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ №025879, виданого 28.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області(а.с.6), шлюб сторони розірвали 27.11.2017 року, про що мається рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області(а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що мається копія свідоцтва про народження дитини серії І-ОЛ №103309, виданого 10.01.2011року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області(а.с.7), де батьком дитини вказано [PERSON]. Син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, тому позивач змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, так як відповідач офіційно не працевлаштований в Україні, працює за кордоном, має нерегулярний, мінливий дохід, однак має можливість надавати допомогу на утримання сина. До судового засідання позивач подала заяву, в якій просила стягувати з відповідача на утримання дитини 1000 гривень щомісячно. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки в розмірі 1000 гривень щомісячно, на утримання дитини і до повноліття сина. Крім цього, перед розірванням шлюбу сторони домовилися про добровільний поділ спільного майна, а саме : квартира №2 з господарськими будівлями в будинку №42/7 по вулиці Таврійська(колишня Примакова) в м.Олександрія Кіровоградської області, яку сторони придбали 08 січня 2008 року, перебуваючи в шлюбі, на правах приватної власності в кредит, що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВКС №391269, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №59(а.с.9), повністю залишиться позивачці. Відповідач же забрав майна більш як на пропорційну суму його частки квартири в сумі 60700 гривень: телевізор «Самсунг» вартістю 27650 гривень, ноутбук «Леново» вартістю 11700 гривень, та мопед вартістю 21350 гривень, пообіцявши до кінця вересня 2017 року оформити в нотаріальному порядку договір розподілу спільного майна подружжя, однак, до цього часу не дотримався своєї обіцянки та ухиляється від укладення договору в нотаріальному порядку. Враховуючи положення ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України та ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Позивач вказує на те, що квартира була придбана в кредит в іноземній валюті, і в 2008 році, коли курс долара збільшився вдвічі, сторони вже були не в змозі виплачувати кредит, тому мати позивачки з чоловіком подарували їй кошти на погашення половини кредиту з умовою, що ? частка даної квартири буде належать позивачці на праві особистої приватної власності, а інша ? частка належатиме сторонам на праві спільної сумісної власності, на що відповідач був згоден. 04.06.2008 року на вищевказаних умовах мати позивачки подарувала їй кошти в сумі 16000 доларів США на погашення кредиту, про що відповідачем була дана розписка(а.с.13), і кошти в цей же день були внесені для погашення кредиту за придбання квартири. Таким чином половина зазначеної квартири належить позивачу на праві особистої власності, а інша половин належить сторонам в рівних долях, тобто ? частки квартири належить позивачу, а ? частка відповідачу. Враховуючи те, що квартира була придбана за 183300 гривень, ? частина становить 45825 гривень, тобто відповідач, забрав майна більш як на пропорційну суму його частки квартири. Крім цього, відповідач у заяві, поданій до суду, не заперечує що між сторонами була домовленість про добровільний поділ майна та не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на вищевказану квартиру. Відповідно до ст.372 Цивільного кодексу України, ст.ст.69, 70 Сімейного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов в частині поділу спільного майна подружжя задовольнити та визнати за позивачкою право власності на квартиру №2 з господарськими будівлями в будинку №42/7 по вулиці Таврійська(колишня Примакова) в м.Олександрія Кіровоградської області. На підставі ст.ст.60, 61, 69, 70, 71, 72, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.372 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved