Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 01 листопада 2009 року між нею та відповідачкою - [PERSON], було підписано договір угоди про купівлю-продажу глинобитного будинку загальною площею 36,3 кв. м з глинобитним сараєм, дерев'яним душем та вбиральнею, погребом і огорожею за адресою: [ADDRESS]. Площа земельної ділянки під будинком, двором складає 0,15 га, під особистим підсобним господарством 0,0332 га. загальна площа земельної ділянки 0,1832 га. Як повідомляла її відповідачка під час підписання договору, земельна ділянка не приватизована та належить Славгородській селищній раді. За укладеною між нею та відповідачкою угодою їй було передано земельну ділянку для обслуговування житлового будинку 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,0332 га. Фактично вона оплатила відповідачці обумовлену вартість всього домоволодіння разом із земельною ділянкою загальною площею 0,1832 га. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 18 березня 2011 року по цивільній справі №2-425/11, яке набрало законної чинності 29.03.2011 року, укладений між ними договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку та господарських і надвірних споруд визнано дійсним та визнано право власності на житловий будинок та господарські споруди за нею. Як під час укладення договору купівлі-продажу між нею та відповідачкою так і під час розгляду судової справи відповідачка не маючи злих намірів ввела суд в оману та помиляючись стверджувала: що земельна ділянка не приватизована. При цьому вона приховала чи не бажала повідомити той факт, що вона до укладення з нею договору вже зверталась із заявою щодо приватизації земельної ділянки, яка знаходилась у її користуванні для будівництва та обслуговування житлового будинку і для ведення особистого підсобного господарства, проте Державний акт на право приватної власності на землю вона так і не отримала, про те що його виготовили її не повідомляли. З початку 2013 року вона звернулася до Управління Держземагенства у Синельниківському районі Дніпропетровської області з заявою про приватизацію вищевказаної земельної ділянки, але їй повідомили . що земельна ділянка по [ADDRESS] загальною площею 0,1832 га з яких 0,150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0.0332 га для ведення особистого підсобного господарства знаходиться у приватній власності відповідача [PERSON], і її право власності підтверджується Державним актом серії ІV-ДП №058496, виготовленим Славгородською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області 05 червня 2000 року, і своєчасно не врученому власнику. Не будучи повідомленою про наявність Державного акту на земельну ділянку відповідачка продала належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами та передала їй свої права на володіння, розпорядження та користування всією садибою, у тому числі земельною ділянкою загальною площею 0,1832 га. В зв'язку з необхідністю приватизації земельної ділянки нею було витрачено значні кошти на виготовлення технічної документації, проте рішенням №РВ-1200049562013 від 07.08.2013 року Державний кадастровий реєстратор Управління Держземагенства у Синельниківському районі відмовив їй у внесенні змін до Державного земельного кадастру оскільки не передбачено підстави набуття. права власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства так як право приватної власності на неї зареєстроване за відповідачкою [PERSON] Листом №4867-08/11 від 08.11.2013 року Управління Держземагенства у Синельниківському районі Дніпропетровської області відмовило їй в реєстрації земельної ділянки та рекомендувало для визнання за нею права власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства звернутись з відповідним позовом до суду. Вона неодноразово зверталася до відповідачки з проханням належним чином оформити договірні відносини та скласти договір купівлі - продажу вказаної земельної ділянки, яка на сьогоднішній день формально знаходиться у приватній власності відповідачки і її право власності підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 058496, але остання ухиляється від належного оформлення укладеного договору посилаючись на поганий стан здоров'я та проведення лікування і на надмірну зайнятість. У зв'язку з такими обставинами вона змушена звернутися до суду про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки. З моменту укладення договору купівлі-продажу вона стала користуватися домоволодінням, проживає в ньому, несе всі витрати по його утриманню, у тому числі й по користуванню і обслуговуванню земельної ділянки. Відповідачка [PERSON] була законною власницею майна, претензій до неї не оскільки кошти за продаж як будинку так і земельної ділянки загальною площею 0,1832 га отримала у повному обсязі, про що сама зазначає в своїх розписках. Земельна ділянка загальною площею 0,1832 га, з яких 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0332 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться адресою: [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ДП № 058496 від 05.06.2000 року. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. загальною площею 0,1832 га., із них під будинком, двором 0,15/га, під особистим підсобним господарством 0,0332 га згідно плану, відповідно до І Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП № 058496, укладений 01 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнати право власності за [PERSON] на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,1832 га., з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, та для ведення особистого підсобного господарства 0,0332 га, згідно плану відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 058496. У відкрите судове засідання позивач не з'явилася, але до його початку надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У відкрите судове засідання відповідач не з'явилася, але до його початку надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглянути без її участі. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами, між сторонами 01.11.2009 року був укладений договір купівлі-продажу глинобитного будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON]. (а.с.9). В зазначеному договорі мова про купівлю-продаж земельної ділянки не йшлося. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2011 року вказаний договір купівлі-продажу визнано дійсним. За [PERSON] визнано право власності на глинобитний жилий будинок А-1 загальною площею 36,3 кв.м з глинобитним сараєм Б-1, дерев'яним літнім душем Г-1, шлакоблочним, погребом П-1, дерев'яною вбиральнею та огорожею, розташованого за адресою: [ADDRESS].(а.с.8). В матеріалах справи є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.06.2011 року, на підставі якого [PERSON] на праві приватної власності належить будинок розташований за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], зазначене свідоцтво було видано [PERSON] взамін рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2011 року. (а.с.6). В матеріалах справи є копія Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ДП №058496, згідно якого [PERSON] на підставі рішення виконкому Славгородської селищної ради народних депутатів №86 від 25 листопада 1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1832 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS] Славгородської селищної ради, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,150 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0332 га. (а.с.13). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст. 328 ЦК України), тобто дій спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 220 ЦК України. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про визнання права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним, оскільки в наданому позивачем договору купівлі-продажу жилого будинку від 01.11.2011 року мова про відчуження земельної ділянки не йшла, а договір про купівлю-продаж земельної ділянки відсутній і між сторонами не укладався. На підставі викладеного,

Outcome: partial