Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 серпня 2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з матір'ю. З липня 2013 року фактичні шлюбно-сімейні відносини між сторонами відсутні. Сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку із чим позивачка змушена була звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Окрім цього позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - не заперечував проти розірвання шлюбу із позивачкою, та зазначив, що вимоги позивачки про стягнення з нього аліментів на утримання сина є надмірними та не відповідають його майновому стану, погодився на сплату аліментів у сумі 350,00 грн. щомісячно. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1061. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «[PERSON] на «[PERSON]» (свідоцтво про одруження серії [NUMBER]) ( а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2012 року) (а.с.6). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами по справі, постійно виникають непорозуміння, обумовлені різницею у поглядах на життя, подружжя вважають своє співмешкання неможливим. З липня 2013 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Суд відповідно до вимог ст. 113 СК України зазначає про вибір прізвища позивача після розірвання шлюбу, яка просить після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - «[PERSON]. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не заперечував, що дитина на даний час проживає із позивачкою. Відповідно до положень ст. 184 ЦПК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача стабільного заробітку, мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, відсутність відомостей про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей або непрацездатних членів сім'ї, які потребують його матеріальної допомоги. Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в повному обсязі та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає можливим встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання до суду позову - 12 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття - [INFO]. При цьому, суд зазначає, що при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом щодо зміни розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати аліментів за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Судовий збір у розмірі 1% від задоволених вимог за позовом, але не менше 243,60 гривні, суд стягує з відповідача в дохід держави. Сума судового збору у розмірі 243,60 гривні, сплачена позивачем згідно квитанції № 111/1 від 11 березня 2014 року, при поданні до суду позову про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial