Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Вимоги мотивовані тим, що після розірвання шлюбу відповідач поступово усувається від виконання свого батьківського обов'язку, матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим ставить її у скрутне положення та неможливість в повній мірі задовольняти потреби дітей. Позивач вважає, що в подальшому відповідач буде ухилятися від добровільного утримання та надання грошової допомоги, а тому звернулась з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. Пояснила суду, що відповідач після розірвання шлюбу з ними не проживає, не виконує батьківського обов'язку по утриманню дітей в достатньому рівні. Просила вимоги в частині стягнення аліментів на дітей задовольнити. Разом з цим, подала суду заяву про залишення без розгляду вимог про стягнення аліментів на навчання дитини та додаткових витрат. Представник позивача також підтримала заявлені позивачем вимоги. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, оскільки відповідачем надаються кошти на утримання дітей в добровільному порядку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 червня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 360, видане відділом реєстрації актів громадського стану м. Миколаєва. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано ( а.с.2). Від спільного життя сторони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошові сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач офіційно працевлаштований, працює в Публічному акціонерному товаристві «Вінницький молочний завод «Рошен» та отримує заробітною плату, іншими зобов'язання щодо утримання не обтяжений. А тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. При цьому суд враховує, що 12.12.2017р. старшій дочці виповниться 18 років, а тому до цього часу, до досягнення її повноліття стягувати на двох дітей в розмірі 1/3 частини від доходів, а з 13.12.2017р. продовжувати стягувати аліменти на одну дитину - сина [PERSON],в розмірі 1/4 частини і до його повноліття. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних батьків, та матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебувають діти, та дохід якої не перевищує дохід відповідача, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відтак, аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 16.02.2017 р. Враховуючи, що позов поданий 16.02.2017р. ( тобто до липня 2017р), а тому в рішенні суду зазначається, що аліменти мають стягуватись у визначеному судом розмірі, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, під час розгляду справи позивач заявила клопотання про залишення без розгляду вимоги в частині стягнення аліментів на навчання дитини ( оскільки старша дочка вже навчається в Національному університеті «Києво-Могилянська Академія») та стягнення додаткових витрат на утримання сина, тому суд залишає вимоги в цій частині без розгляду Відповідно до ст. Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд залишає заяву без розгляду у випадку, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved