Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі половини від фактично витрачених коштів, що складає 11892,45 грн., а також зобовязати відповідача сплатити вказану суму витрат у семиденний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позивач посилається на те, що додаткові витрати на їх дитину, які нею були сплачені за лікування та на оздоровлення у літній період, склали 23784,89 грн., а тому половина від цієї суми повинна бути стягнута з відповідача як батька дитини, який зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Позивач позов підтримала. В ході розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог до 9501грн. 70 коп. за період з 30.12.2016 року по червень 2017 року. Відповідач та його представник з позовом погодились частково щодо сумі витрат на лікування дитини. З витратами на санаторно курортне лікування не погодився взагалі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного. Сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В період з 20 листопада 2016 року по 17 жовтня 2017 року донька хворіла, що підтверджується копією з медичної картки (а.с. 22-39). Позивач на обґрунтування своїх вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину зазначила, що нею було витрачено на лікування дитини 13637,39 грн., а також 667,50 грн. на здачу аналізів, 1080,00 грн. на проведення дослідження, на підтвердження вказаних обставин надано до суду копії квитанцій (а.с. 5-15, 18-21). Крім того, у червні 2017 року донька знаходилася на літньому оздоровленні в ДП «Санаторій для дітей з батьками «Скадовськ» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», вартість путівки для дитини з лікуванням з 10.06.2017 року по 30.06.2017 року склала 8400,00 грн. Вказане підтверджується рахунком №8 від 04 квітня 2017 року та квитанцією №91 від 30.05.2017 року (а.с. 16, 17). Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017 року в справі №6-1489цс17 дійшов висновку, що це положення\~стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Частиною 2 статті 185 Сімейного кодексу України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13 вересня 2017 року в справі №6-1489цс17, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Суду наданні копії амбулаторних книжок та історій хвороби щодо дитини із призначеннями лікарів стосовно лікарських засобів та процедур. Ці лікарські призначення, як вбачається з пояснень позивачки та які не спростовані відповідачем безпосередньо повязані з лікуванням спільної дитини. Разом з тим ознаки достатності, належності доказів мають не усі документі, надані документи. Загальна сума витрат за чеками зазначена позивачем складає 19003,39грн., однак при перерахунку зробленому відповідачем вона складає 18007,39грн.. зазначене сторонами не оспорювалось. Розрахунок відповідача в частині того, що загальна сума витрат обрахована позивачкою становить 18007,30 грн. не спростована. Відтак, з суми позову слід відрахувати суму 3216,68 грн., оскільки вона не підпадає під період стягнення, який визначила позивачка. Сума фіскальних чеків на суму 1529,55 грн., які не містять назви лікарського препарату, окрім узагальнюючої назви, суд також не приймає як доказ понесених витрат за лікарським призначенням. Так само, з суми позову слід вирахувати суму 33,80 грн. вартості препарату «Магне В6», оскільки позивачка не спростувала неможливість призначення його дитині. Товарні чеки на суму 1488,35 грн. не підтверджують здійснення оплати за ними, тому не можуть бути враховані. Суд погоджується з позивачкою про необхідність покладення на позивача половину від вартості придбаної неї путівки на оздоровлення дитини в сумі 4200 грн.. Відтак із загальної суми заявленої позивачкою 18007,39 грн. вираховується сума 6268,46 грн. та лише 4200 грн. із 8400 грн. компенсації за путівку. Присудженню позивачці підлягає половина від вартості лікарських засобів 3338,93/2, тобто 1669,47 грн.. Щодо вимог про зобовязання відповідача сплатити вказану суму додаткових витрат на дитину у семиденний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки це вимога надлишкова, оскільки рішення суду повинно бути виконане добровільно боржником негайно, а в примусовому порядку на умовах відповідного Закону України «Про виконавче провадження». На підставі ст. 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial