Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про розірвання\~шлюбу,\~посилаючись на\~те,\~що 15\~серпня 2015\~року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №756 між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вважає, що шлюб розпався остаточно, оскільки вони не ведуть спільне господарство з листопада 2017 року. Причиною розпаду сім'ї стала невідповідність їх характерів та поглядів на життя, що породжувало постійні непорозуміння та складнощі у стосунках. Просить розірвати шлюб. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху та позивачу встановлено строк для усунення недоліків. 21 червня 2018 року позивачем подано клопотання з додатками в порядку усунення недоліків. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2018 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року прийнято до розгляду вищевказаний позов, відкрито провадження у даній справі та направлено компетентному центральному органу Республіки Філіппіни доручення про надання правової допомоги. 15 квітня 2019 року в судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, відповідач визнав позов, також просив його задовольнити. Відповідно до ч.1\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначив про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухав сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 2 ст. 496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обовязки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених\~Конституцією\~та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Між сторонами\~15\~серпня 2015\~року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №756 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спір про поділ спільного майна зараз відсутній, що підтверджується письмовими доказами. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, врахував позиції сторін, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Відповідно до\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved