Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи, що 11 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Корсунь-Шевченківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 143. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Причиною розпаду сім`ї вказує те, що існують різні погляди на життя в результаті чого виникали постійно сварки. На даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, сім`я існує формально, подальше сумісне життя, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає. Оскільки відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, вона змушена звертатися з позовом до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 27 жовтня 2020 року на 08-45 год. в спрощеному провадженні. В судове засідання представник позивача адвокат Манзар Т.В. скерувала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб між позивачем та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку, ј частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не направив, про час, день розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 284 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Корсунь-Шевченківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 143. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки сім`я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, подальше збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. Неповнолітній проживає разом зі своєю матір`ю та перебуває на її утриманні. Що підтверджується довідкою Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 34 від 19 серпня 2020 року. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти - це встановлена законом грошова сума, що передається одним із батьків у власність дитини та використовується для задоволення потреб дитини. Розмір аліментів залежить від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також від доходу платника аліментів. Розмір аліментів визначається у відсотковому відношенні від заробітку (доходу), у випадках, коли дохід неможливо визначити, то розмір аліментів присуджується у твердій грошовій сумі, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України виходячи з принципу справедливості та розумності (ч. 9 ст. 7 СК), суд, при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання дитини до його повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved