Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матір'ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони з 05.03.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в зв'язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями та в цьому стані застосовує до позивача психологічне та фізичне насильство у присутності синів та доньки позивача [PERSON] від першого шлюбу. Після створення сім'ї сторони проживали за місцем проживання відповідача в однокімнатній квартирі, але 06.12.2016 року відповідач вигнав позивача з дітьми, при цьому синів залишив проживати з ним, старша донька [PERSON] проживає з позивачем та дуже сумує за братами. На неодноразові вимоги позивача забрати дітей, відповідач двері не відчиняє. при цьому, коли відповідач знаходиться на роботі, діти залишаються самі вдома. Зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. В житловому будинку [ADDRESS] є все необхідне для дітей, будинок газифікований, має всі необхідні комунікації. Відповідач в категоричній формі відмовляється в добровільному порядку визначити місце проживання малолітніх дітей з позивачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що вони з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двох синів. З листопада 2016 року вони проживають окремо, оскільки відповідач зловживав алкогольними напоями. Між ними існувала домовленість про те, що син [PERSON] до Нового року буде мешкати з відповідачем, щоб прийняти участь у новорічній виставі в дитячому садочку, а потім буде мешкати з позивачем та піде в інший садочок ближче до місця проживання позивача. 04.01.2017 року відповідач приїхав до позивача та забрав всіх трьох дітей на ялинку, ввечері зателефонував та повідомив, що привезе дітей завтра. 06.01.2017 року вона сама приїхала до відповідача та змогла забрати тільки доньку [PERSON] від першого шлюбу. Відповідач категорично відмовляється віддавати дітей, спочатку позивач приходила до дітей щодня, потім все рідше, оскільки відповідач намагається всіляко завадити спілкуванню з дітьми. Вона створила за місцем свого проживання всі умови для дітей, поряд є дитячий садок, школа, старша донька дуже сумує за братами, кожного дня питає, коли повернуться брати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що відповідачу належить тільки частка в квартирі, інша частка належить колишній дружині відповідача. Відповідач створює перешкоди в спілкуванні дітей з позивачем, при намаганні позивача відвідати дітей за місцем проживання відповідача це перетворюється на сварки з ініціативи відповідача. З приводу незаконної реконструкції квартири за рахунок об'єднання квартири з балконом позивачем було подано заяву, на підставі якої була проведена перевірка та складений акт та протокол щодо проведення реконструкції без дозвільних документів. Позивачем створені всі умови для проживання дітей, вона позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є люблячої та відповідальною матір'ю. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі , посилаючись на те, що позивач не дбає про дітей, в січні 2017 року він провідував дітей та взяв їх на ялинку, діти були неохайні, брудні, тому вирішив забрати дітей до себе, зараз діти живуть з ним, відвідують дитячий садочок, завжди охайні, чисті, відповідач піклується про дітей, весь вільний час приділяє дітям, жодних перешкод у спілкуванні позивача з дітьми він не чинив, має самостійний дохід, спиртні напої не вживає, не палить, під час стаціонарного лікування тільки він знаходився в лікарні з дитиною. Позивач зловживає спиртними напоями, взагалі не піклується про духовний та фізичний стан дітей. Квартира, в якій зараз живуть діти, обладнана всім необхідним. Так, дійсно, ним було здійснено переобладнання балкону й ліжко для дітей були на балконі, але на даний час ліжко знаходиться в квартирі. Представник відповідача судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з тих же підстав, що й відповідач. Також зазначив, що відповідач має кращі умови для проживання дітей, на даний час позивач отримує державну допомогу на дітей, але жодного разу з січня 2017 року гроші на утримання дітей відповідачу не надавала, всі кошти витрачає на власні потреби, також з показань свідків вбачається, що позивач характеризується як мати з негативної сторони. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в судовому засіданні висновок підтримав, зазначив, що під час обстеження умов проживання встановлено, що відповідач має кращі умови для проживання дітей, вважає, що доцільно визначити місце проживання дітей з відповідачем. Свідок [PERSON] надала показання, відповідно до яких вона працює вихователем у дошкільному навчальному закладі «Джерельце», її групу з червня 2016 року відвідує [PERSON]. Дитину до дитячого садка приводили й батько, й матір, але частіше - батько. З літа 2016 року, коли ще батьки проживали разом, дитина дуже часто приходила до садочка брудна, неохайна, іноді навіть працівники прали речі дитини, робили зауваження батькам з цього приводу. В грудні 2016 року дізналася про те, що батьки [PERSON] мешкають окремо, з цього часу до садочка приводив батько, мати приходила рідко, але дзвонила та цікавилася дитиною. Зараз діти охайні, доглянуті. Свідок [PERSON] надала показання, відповідно до яких вона є рідною сестрою позивача. В кінці листопада 2016 року позивач разом з трьома дітьми переїхала в будинок за адресою: [ADDRESS], оскільки припинили шлюбні відносини з відповідачем. 03.01.2017 року відповідач взяв дітей на ялинку й не повернув, потім віддав тільки старшу доньку позивача [PERSON], коли вже позивач з представником приїхали до нього додому. Позивач неодноразово намагалася повернути дітей, приходила до відповідача, але все закінчувалося сварками та з'ясуванням особистих стосунків. Відповідач іноді зловживав спиртними напоями, але дітей любить, є гарним батьком. Відповідач мешкає в однокімнатній квартирі з переобладнаним балконом, на якому знаходиться двоповерхове ліжко для дітей. Позивач дуже відповідальна мати, облаштувала будинок по [ADDRESS], в якому дві кімнати, меблі та всі зручності, любить дітей, старша донька позивача сумує за братами. Свідок [PERSON] надала показання, відповідно до яких вона є рідною племінницею позивача. Сторони добре турбуються про дітей, однак відповідач іноді зловживає алкогольними напоями.. Від тітки дізналася, що позивач пішла від відповідача та він забрав дітей. Місяць тому провідувала дітей, то вони сплять на балконі. Місяць тому провідувала дітей, то вони сплять на балконі Показала, що діти раніше були неохайні, тільки тому, що на руках у позивача було троє маленьких дітей та позивач має дуже поганий зір. Свідок [PERSON] надав показання, відповідно до яких він перебував у шлюбі з позивачем, від шлюбу є донька [PERSON], яка зараз проживає з позивачем. Під час шлюбу позивач про доньку не піклувалася, не готувала, не прала, дитина була брудна, неохайна, тому й розлучилися, у позивача в період шлюбу була спроба суїциду, але до лікарні не звертався. Позивач має проблеми з зором, раніше користувалася окулярами. На даний час стосунки з позивачем неприязні, оскільки є конфлікт з приводу доньки. Декілька разів відвідував відповідача, останній раз - напередодні судового засідання. [PERSON] завжди охайні, відповідач про них піклується, в квартирі чисто, діти забезпечені всім необхідним. Свідок [PERSON] надала показання, відповідно до яких є сусідкою відповідача. Коли сторони проживали разом, діти були неохайні, мати про них не піклувалася, уваги не приділяла. Зараз діти чисті, охайні, відповідач піклується про дітей. [PERSON] взагалі не використовують слово «мама». Свідок [PERSON] надала показання, відповідно до яких вона мешкає в одному будинку з відповідачем. Коли сторони проживали разом, то тільки відповідач гуляв з дітьми, діти часто бути брудні. Зараз все по-іншому - діти доглянуті, одного разу відповідач залишав дітей у неї, то вони взагалі не говорять та не згадують про маму. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградської області 05.03.2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в складено відповідний актовий запис № 85. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON], дружини: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON], який народився [INFO] (актовий запис за № 127) від 22.02.2013 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградської області, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON], який народився [INFO] (актовий запис за № 203) від 27.03.2015 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградської області, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.03.2017 року по цивільній справі № 398/106/17 шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. На час розгляду справи малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Мати дітей, [PERSON], проживає окремо за адресою: [ADDRESS] зі своєю донькою [PERSON], [INFO] (а.с. 129-130). Будинок належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 16.06.2006 року та рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.06.2006 року (а.с.20,21) Крім того, позивачу, згідно договору дарування житлового будинку, нотаріально посвідченого 26.07.2006 року, на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.27) Позивач відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради від 13.01.2017 № 112 знаходиться на обліку в Управлінні та отримує допомогу при народженні дитини з 01.02.2013 року по 31.03.2018 на сина [PERSON], 2015 р.н. та сина [PERSON], 2013 р.н в розмірі 1872 грн 50 коп в місяць (а.с.10). На даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON] по досягненню дитиною трирічного віку. За характеристикою, виданою головою квартального комітету № 28 від 11.07.2017 року позивач має з сусідами дружні стосунки, алкогольних та наркотичних засобів не приймає. Згідно довідки від 12.01.2017 року № 6, виданої КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер», позивач на диспансерному обліку не перебуває, також за допомогою до КЗ «Олександрійська психіатрична лікарня» позивач не зверталася (довідка від 12.01.2017 року №22) (а.с. 11,12). В характеристиці ДЗН № 43 на [PERSON] зазначено, що мати інколи теж приводила і забирала сина з дитсадка, відвідувала батьківські збори, стверджувати чи спростовувати про участь чи неучасть у вихованні сина його матері ДЗН не може, мати цікавилася вихованням сина, його поведінкою та навчанням. В акті обстеження умов проживання позивача від 23.03.2017 року, проведеного комісією у складі начальника служби у справах дітей Яковлева Ю.О., директора МЦ СССДМ Яценко С.В. та фахівця з соціальної роботи Немова В.В. зазначено, що будинок обладнаний газовим конвектором, є ванна кімната та санвузол, газова плита, пральна машина, необхідні меблі, для дітей створені умови для проживання, рекомендовано змінити місця для відпочинку дітей та звернути увагу матері на питання проживання в одній кімнаті різностатевих дітей (а.с. 173). Відповідач мешкає з двома дітьми в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації 09.06.1998 року. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої КП «Житлогосп» від 11.01.2017 року № 263 за вказаною адресою проживають відповідач та його діти [PERSON] та [PERSON]. За місцем роботи характеризується позитивно (характеристика від 18.01.2017 року, а.с.95), має дохід у вигляді заробітної плати, яка за період з серпня по січень 2017 року склала 11646,73 грн. (а.с. 115), на диспансерному обліку в КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» не значиться (а.с. 120). В характеристиці ДЗН № 43 від 23.03.2017 року на [PERSON] зазначено, що дитина має теплі, доброзичливі стосунки з батьком, враховуючи вік дитини неможливо об'єктивно визначити з ким з батьків хоче проживати дитина, так як у неї, на даному віковому етапі, ще не сформовані міжособисті зв'язки. В акті обстеження умов проживання відповідача від 20.03.2017 року, проведеного комісією у складі начальника служби у справах дітей Яковлева Ю.О. та начальника відділу опіки та піклування служби у справах дітей Турбаєвської О.А. зазначено, що квартира має всі зручності, обладнана автономним опаленням, загальний дохід приблизно 3200 грн., між батьком та дітьми дружні стосунки, є порозуміння, батько виявляє турботу та повагу до дітей (а.с. 172). З наданих сторонами доказів вбачається, що житлові умови та рівень матеріального забезпечення як батька дітей, так і матері, кардинально не відрізняються. Відповідно до частини четвертої та п'ятої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Третя особа - виконавчий комітет Олександрійської міської ради як орган опіки та піклування надав висновок про визначення місця проживання дітей № 148/9/10/3 від 20.04.2017 року про доцільність залишення малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] за постійним місцем проживання їх батька [PERSON] Висновок обґрунтований тим, що відповідач може створити більш комфортні умови для проживання дітей, прихильністю дітей до батька, що підтверджується інформацією з ДЗН № 43, кращим розташуванням житла відповідача, що наближує дітей до навчальних, соціально-культурних та спортивних закладів. Щодо обстеження умов проживання відповідача в висновку зазначено, що відповідач мешкає в однокімнатній квартирі, для дітей створені всі умови для проживання, однак спальні місяця дітей облаштовані на утепленому балконі, з боку сусідів нарікань та скарг не надходило, за місцем роботи характеризується позитивно, батько приділяє належну увагу дітям, систематично відвідує заклад. Цікавиться розвитком та успіхами дітей, виконує рекомендації вихователя. Щодо обстеження умов проживання позивача, в висновку зазначено наступне: під час перевірки встановлено, що позивач мешкає у будинку площею 33,5 кв.м. зі старшою донькою [PERSON]. На момент повторного обстеження встановлено, що відбулися позитивні зрушення, а саме, покращився санітарно-гігієнічний стан помешкання, в будинку є всі зручності, родина забезпечена продуктами харчування, однак в одній з кімнат розташований газовий конвектор, з якого знятий верхній кожух, тому рекомендовано змінити місця для відпочинку дітей та звернути увагу матері на питання проживання в одній кімнаті різностатевих дітей, коли хлопці досягнуть п'ятирічного віку. Поставивши на обговорення, суд визнав недоцільним з'ясування думки дітей, враховуючи їхній вік. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, суд керується наступним. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 Сімейного кодексу України). Згідно частини другої статті 161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Тобто, для розлучення малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] з матір'ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені частиною другою статті 161 Сімейного кодексу України. До того ж, головним критерієм при визначені місця проживання дитини є інтереси цієї дитини, які повинні привалювати над інтересами батьків. Суд критично ставиться до показання свідка [PERSON] про неналежного виконання батьківських обов'язків позивачем стосовно доньки [PERSON] під час перебування свідка й позивача у шлюбі, оскільки це не стосується предмету спору, крім того, в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення місця проживання їхньої спільної доньки [PERSON]. Також суд не приймає до уваги показання свідка про спробу суїциду позивача, оскільки жодних доказів свідок не надав, матеріалами справи це не підтверджується та позивач категорично заперечувала проти цього. Щодо показань свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що діти не згадують про маму, суд вважає, що це пов'язано тільки з тим, що діти рідко бачать маму та в силу вікових особливостей в них сформовані тільки безпосередні міжособистісні зв'язки. Оцінюючи обґрунтованість висновку органу опіки та піклування про доцільність залишення малолітніх дітей за місцем проживання з батьком, суд виходить з такого. Орган опіки та піклування при прийнятті вказаного висновку керувався наближенням житла відповідача до навчальних, соціально-культурних та спортивних закладів, що, на думку суду, не може слугувати підставою для розлучення дітей з матір'ю. Крім того, зазначення в висновку того, що за інформацією ДЗН № 43 діти більш прихильні до батька не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та суд критично сприймає це посилання органу опіки та піклування також з огляду на вік дітей, та те, що діти вже більше півроку мешкають з батьком, в силу чого рідко спілкуються з матір'ю. Щодо зазначення того, що відповідач може створити більш комфортні умови для проживання дітей, то висновок не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд наголошує, що відповідач не позбавлений права приймати участь у фізичному та духовному вихованні дітей. Водночас в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у неприязних стосунках, дійти згоди щодо місця проживання дитини у позасудовому порядку батьки дитини не можуть. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Таку правову позицію висловив Верховний суд Україні у справі у справі № 6-2445цс16, яка відповідно до приписів ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що мати дітей має постійне місце проживання, постійне джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей, крім того у позивача є донька від першого шлюбу, яка є старшою сестрою, а розлучення рідних братів та сестер можливо тільки в виключних випадках, яких судом не встановлено. При цьому в цій справі судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір'ю. Таким чином, враховуючи викладене, вік дітей, відсутність виняткових обставин для розлучення малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю, а також те, що в майбутньому розірвання зв'язку між дітьми та матір'ю може призвести до негативного впливу на розвиток дітей як особистостей, суд вважає, що визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю відповідає інтересам дітей. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Окремо суд наголошує щодо решти доводів сторін та представників сторін, які надані ними в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти позовних вимог, то п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень («Проніна проти України», рішення від 18.07.2006 року, «Руїз Торія проти Іспанії», рішення від 09.12.1994 року).

Outcome: approved