Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила що працювала прибиральником вулиць, вантажником в КП «Комбінат комунальних підприємств виконавчого комітенту Міусинської міської ради» з 04.06.2007 року ( прийнята відповідно до наказу №30 К від 04.06.2007 року) по 02.07.2012 року (звільнена за власним бажанням відповідно до наказу № 32-п від 02.07.2012 року). Відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі у сумі 6300,00 грн. відповідно до довідки про заборгованість № 19 від 14.11.2013 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був провести з позивачем повний розрахунок в день звільнення, проте, заборгованість по заробітній платі до цього часу не виплачено. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних позивачу сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь період затримки по день фактичного розрахунку. Позивач вважає, що незаконною поведінкою відповідача їй було завдано моральна шкода, бо були порушені її законні права на отримання заробітної плати, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних зв'язків та здійснення додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач змушена була терпіти відсутність зароблених своєю працею коштів на задоволення нагальних побутових потреб, як своїх, так і своєї родини. постійно хвилювалась через відсутність коштів. Тому змушена була звернутися до суду з дійсним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 6300,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 28.05.2014 року позивач. надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові докази, що є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Згідно з довідкою КП «Комбінат комунальних підприємств виконавчого комітенту Міусинської міської ради» № 19 від 14.11.2013 року, заборгованість підприємства перед [PERSON], станом на 14.11.2013 року, складає 6300,00 грн. (а.с. 7) Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був провести з позивачем повний розрахунок в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Представник відповідача не надав суду доказів на спростування доводів позивача стосовно вини відповідача в несвоєчасному проведенні остаточного розрахунку. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, ст.237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері правових правовідносин, що призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності або галузевої приналежності. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що невиплата відповідачем належних позивачу розрахункових сум при звільненні призвела до того, що [PERSON]. зазнавала моральних страждань, які виразились у втраті нормальних життєвих зв'язків, необхідності прийняття додаткових зусиль для організації свого життя, впливі негативних емоцій та переживань на душевну її рівновагу через те, що вона змушена терпіти відсутність зароблених своєю працею коштів на задоволення нагальних побутових потреб, як своїх, так і своєї родини, тому вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved