Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, збільшивши вимоги якого просить стягнути з відповідачів на її користь заборгованість за сплату комунальних послуг в порядку регресу із врахуванням 3 % річних, а саме з [PERSON] - 10 115,98 грн. та з [PERSON] - 6 630, 22 грн. Також, стягнути солідарно з відповідачів на її користь судові витрати по справі в розмірі 768,40 грн.В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2016 року було стягнуто в солідарному порядку з неї та з [PERSON] , [PERSON] на користь ЛМКП «Львівстеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води з 01.07.2014 року по 30.04.2016 року у розмірі 20 524,50 грн. та судовий збір в розмірі по 459, 33 грн. з кожного. 09.11.2016 державним виконавцем Сихівського ВДВС на підставі виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м.Львова відкрито виконавче провадження. Сума заборгованості в поному обсязі, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дійбуло стягнута із її доходів за місцем праці. У зв`язку із повним погашенням позивачем заборгованості, 18.09.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Зазначає, що в квартирі зареєстровано 4 осіб, вона, відповідачі та неповнолітній на той час, за який стягується борг за рішенням суду, син - [PERSON] , а тому борг в розмірі 20 524,50 грн. слід розділити на 4 осіб. Враховуючи те, що частина боргу припадає на неповнолітнього сина [PERSON] , вважає, що цю частину слід розділити між нею (матір`ю останнього) та відповідачем [PERSON] (батьком). Оскільки, нею виконано солідарний обов`язок боржників зі сплати заборгованості, просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти розгляду справи у відсутності відповідачів не заперечила. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у їхній відсутності на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2016 року, яке набрало законної сили, позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води - задоволено та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» ? 20 524 грн. 50 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.07.2014р. по 30.04.2016р. та понесені судові витрат по сплаті судового збору в розмірі по 459 грн. 33 коп., з кожного. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зазначеними судовим рішенням встановлено факт заборгованості [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 20 524,50 грн. Як вбачається з Витягу з Реєстру виконавчих проваджень на виконання вказаного рішення суду було 09.11.2016 року відкрите виконавче провадження № 52818729, яке було закінчене 10.10.2018 року у зв`язку з повним його виконанням. Крім того, в рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем 01.12.2016 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, яку скеровано за місцем одержання доходів солідарного боржника [PERSON] . Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 10.10.2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 15.06.2016 року у зв`язку із повним погашенням заборгованості позивачем. З довідки № 141 від 10 вересня 2018 року виданої КЗ ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», вбачається, що із заробітної плати [PERSON] проводилися щомісячні стягнення в розмірі 20% на погашення заборгованості згідно виконавчого провадження № 52818769. За період з 01.12.2016 року по 01.09.2018 року стягнено та перераховано на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість в розмірі 20 524, 50 грн., судовий збір в розмірі 459,33 грн. та на рахунок Сихівського ВДВС ЛМУЮ м. Львів виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 2 359,54 грн. Статтею 544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Оскільки позивачем було виконано солідарний обов`язок встановлений рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2016 року у справі № 464/2620/16-ц, а саме сплачено заборгованість за комунальні послуги у розмірі 20 524,50 грн., виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 2 359,54 грн та 459,33 грн. судового збору, позивач має право на відшкодування витрат за сплату комунальних послуг з решти солідарних боржників в порядку зворотної вимоги у рівних частинах. З огляду на те, що боржниками є три особи (позивач та двоє відповідачів), їх рівні частки у зобов`язанні складають по 1/3 на кожного. Відтак, зважаючи на виконання позивачем солідарного із відповідачами обов`язку, а саме сплату 23 343,37 коп., вона набула права вимоги до кожного із відповідачів у часткі 1/3 від вказаної суми, що становить 7 781 грн. 12 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.524 та 533 цього ж кодексу грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Статтею 544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників. Відтак, обов`язок солідарного боржника повернути рівну частку виконаного у солідарному зобов`язанні є грошовим зобов`язанням. Стаття 625 розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» кн.5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до ст.509 ЦК зобов`язання виникають з підстав, установлених ст.11 ЦК. Згідно зі ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Тобто грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Відтак, на правовідносини в порядку регресу поширюється дія положень ч.2 ст.625 ЦК України. З огляду на повне виконання позивачем солідарних зобов`язань 10.10.2018р. (закриття виконавчого провадження, у зв`язку із виконанням), врахуванням суми боргу, яка підлягає стягненню з кожного із відповідачів - 7781,12 грн., сума трьох відсотків річних за період з 10.10.2018р. по 21.10.2019 р. (звернення із вимогами про 3 відсотків та інфляційних втрат) становить 241,10 грн., а інфляційні втрати 684,73 грн., відтак, із кожного з відповідачів повинно підлягати стягненню 8 706,95 грн. Суд вважає необгрунтованим розрахунок позивачки із врахуванням неповнолітнього сина та відповідний розподіл боргу на чотири частки, оскільки солідарними боржниками є три особи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню кошти за сплату комунальних послуг в порядку регресу із врахуванням 3 % річних та інфляційних втрат, з саме з [PERSON] слід стягнути на користь позивача - 8 706,95 грн., а з відповідача [PERSON] , виходячи із принципу диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи лише у межах заявлених вимог, зважаючи на те, що позивачем не було змінено зазначених позовних вимог- 6630, 22 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути в користь позивача судовий збір по 384, 20 грн. з кожного.

Outcome: approved