Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.03.2014 року наказом начальника КП «ХБТІ» ХОР № 14-д до неї застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани за невиконання вимог керівництва щодо надання персональної документації та неналежне ведення особової справи [PERSON] На думку [PERSON], під час винесення зазначеного наказу КП «ХБТІ» ХОР порушені вимоги чинного трудового законодавства України в частині підстав і порядку застосування дисциплінарного стягнення, а саме: чинне законодавство України або внутрішні документи Відповідача не зобов’язують працівника надавати роботодавцю копії особистих документів (паспорта, ідентифікаційного коду); на КП «ХБТІ» ХОР відсутній внутрішній документ щодо порядку формування і змісту особових справ працівників і, як наслідок, наявність у ній копій паспорту та коду працівника, а також інших ідентифікаційних документів, не передбачено; у Відповідача не розроблено і затверджено функціональні обов’язки начальника відділу кадрів і охорони праці і як наслідок до її функціональних обов’язків не віднесено формування і ведення особових справ працівників бюро; вимоги Відповідача від 03.03.2014 року за вих.. № 200, від 04.03.2014 року вих. № 205 та від 12.03.2014 року вих. № 242 не оформлені у вигляді наказів або розпоряджень начальника і, як наслідок, не є обов’язковими для виконання. На підставі викладеного, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ начальника КП «ХБТІ» ХОР від 14.03.2014 року № 14-д «Про оголошення догани [PERSON]П.». Позивач у судовому засіданні просила суд позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позові та поданих пояснень по справі. Представник Відповідача в судовому засідання проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, в зв»язку з чим не підлягає задоволенню. Судом по справі встановлено, що, у відповідності з наказом начальника ХДБТІ від 12.01.2012 року № 4, [PERSON] була прийнята на посаду інспектора з кадрів на строк з 12 січня по 31.03.2012 року. На підставі наказу начальника від 30.03.2012 року № 24 був створений відділ кадрів і охорони праці бюро , начальником якого була призначена [PERSON] 14.03.2014 року наказом начальника КП «ХБТІ» ХОР № 14-Д за порушення трудової дисципліни, а саме: невиконання вимог керівництва щодо надання персональної документації та неналежне ведення особової справи [PERSON] було оголошено догану. У відповідності з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір – це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з ч. 1 ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю (ч. 1 ст. 140 КзпП України). У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу (ч. 2 ст. 140 КЗпП України). Як вбачається з пояснень Відповідача і не заперечується Позивачем під час судового засідання, [PERSON], займаючи посаду начальника відділу кадрів і охорони праці, виконувала обов’язки організації і веденні кадрової роботи на підприємстві, у тому числі формування і ведення особових справ працівників Відповідача. Одночасно, функціональні обов’язки начальника відділу кадрів і охорони праці КП «ХБТІ» ХОР на підприємстві не розроблялися і не затверджувалися. При цьому, працівник не позбавляється обов’язку щодо виконання покладених на нього обов’язків навіть при відсутності на підприємстві розроблених і затверджених функціональних обов’язків. 03.03.2014 року вих. № 200 Відповідач звернулася на адресу Позивача з вимогою щодо надання низки документів, а саме: згоди суб’єкта персональних даних на обробку його персональних даних; завірену власноруч копію паспорта і ідентифікаційного коду; завірену власноруч копію документа про освіту. Позивач, відповіддю від 03.03.2014 року вх. № 20 фактично відмовився від виконання вимог роботодавця з посиланням на відсутність інформації щодо зникнення документів відділу кадрів. Зазначена вимога була повторно направлена на ім’я [PERSON] Відповідачем 04.03.2014 року вих. № 205 і 12.03.2014 року вих. № 242. У відповідь на зазначені вимоги вх. № 28 від 12.03.2014 року Позивач повторно відмовилася надати документи з посиланням на відсутність інформації щодо зникнення документів відділу кадрів. Факт відсутності витребуваних документів в особовій справі Позивача підтверджується реєстром наявних документів особової справи начальнику відділу кадрів та ОП [PERSON] від 12.03.2014 року. Більш того, у своїй відповіді вх. № 36 від 14.03.2014 року Позивач підтвердила факт надання документів під час працевлаштування на роботу, які вимагалися керівництвом КП «ХБТІ» ХОР в вищезазначених листах (і як наслідок їх необхідність), однак не надала жодних пояснень щодо їх відсутності в матеріалах особової справи і причин відмови в їх повторному наданні. Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог ст. 139 КЗпП України, Позивач відмовилася виконати розпорядження роботодавця щодо надання необхідних для формування особової справи документів, що в свою чергу підтверджує факт неналежного виконання покладених на неї обов’язків, як начальника відділу кадрів підприємства, щодо ведення особових справ працівників в цілому і особистої зокрема. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Насамперед виноситься догана. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України). Враховуючи вищевикладені факти, суд приходить до висновку про правомірність застосування до Позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани і, як наслідок, безпідставності позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed