Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, в обґрунтування якого зазначила, що їй належить квартира № 10 за адресою: м. Херсон, вул. Кольцова, 43-а. Відповідач придбав та протягом значного часу фактично проживає у будинку за адресою м. Херсон, с. Комишани, вул. Радянська, 74. Проте, не зважаючи на неодноразові прохання позивача, відповідач по сьогоднішній день зареєстрований у її квартирі, та в усній формі відмовляється зніматися з реєстраційного обліку. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійсненні прав власника позивача, унеможливлюють вільне користування квартирою та проживання в ній, спричиняють додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від кількості зареєстрованих осіб та перешкоди для отримання житлових соціальних пільг.\~ У звязку з викладеним просить усунути перешкоди в користуванні квартирою №10, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Кольцова, 43-а, шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив прав користування житлом; зняти з реєстрації у квартирі №10, що знаходиться за адресою м. Херсон, вул. Кольцова, 43-а [PERSON], [INFO]. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.07.2018 року по справі відкрито провадження та розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 20.07.2018 року, але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25844184 від 13.04.2010 року. Згідно довідки про склад сімї від 05.07.2018 року за вих. №17, виданої ОСББ «Кольцова» 43А за адресою: [ADDRESS] крім позивача зареєстрований [PERSON], [INFO] (син¬), що також підтверджується довідкою від 05.07.2018 року за вих. №36 та актом ОСББ «Кольцова», 43А від 05.07.2018 року, однак не проживає з дня реєстрації. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником вказаної вище квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд. Щодо позовних вимог про зняття з реєстрації відповідача, то вони є такими, що не підлягаю задоволенню, оскільки не відноситься до компетенції суду, з огляду на таке, відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: partial