Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно до закінчення дочкою навчання до 30.07.2019 року. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. В 2002 році сторони припинили подружні відносини й проживають окремо. Дочка знаходиться на утриманні позивачки та навчається в юридичному коледжі Національного університету «Одеська юридична академія» на денній формі навчання. Зі строком закінчення навчання 30.06.2019 року. Позивач несе витрати на утримання повнолітньої дочки, яка навчається й тому потребує матеріальної допомоги. Добровільно відповідач не надає допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Посилаючись на викладене, позивачка просила про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] до 30.07.2019 року (до закінчення навчання). 29.08.2018 року ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області позовну заяву було залучено без руху. 17.09.2018 року від позивача надійшла уточнена позовна заява. 18.09.2018 року було відкрито провадження у справі. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, від нього надійшла заява про визнання позову та проведення розгляду справи в його відсутність. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Оскільки учасники розгляду заявили про розгляд справи за їх відсутності суд ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову. На підставі наявних у справі документів (копії свідоцтва про народження; копії свідоцтва про розірвання шлюбу; копії розпорядження РВ ДВС Баштанського РУЮ; копії постанови Баштанського місцевого суду Миколаївської області від 10.04.2002 року; копії індивідуального договору № 2016-О-001728-31 про підготовку фахівця від 15 серпня 2016 року; копії студентського посвідчення; Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання; відомостей відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про склад зареєстрованих осіб від 10.08.2018 року № 11094; довідки Центрально-Міського відділу обслуговування громадян; розрахунку заборгованості по аліментам; копії повідомлення Баштанського РВ ДВС від 03.08.2018 року № 5860; довідки Національного університету «Одеська юридична академія» від 11.09.2018 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, про що відділом РАГС Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області було зроблено актовий запис за № 70 від 28.05.2002 року. Сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки та є студентом денної форми навчання юридичного коледжу Національного університету «Одеська юридична академія» зі строком навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2019 року. Вартість навчання дочки складає 18300 грн щорічно, оплата якого здійснюється позивачем згідно з умовами договору про підготовку фахівця. Сторони не досягли домовленостей про участь відповідача в утриманні повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Для виникнення обовязку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина, мати, батько мають бути матеріально забезпеченими, здатними забезпечувати дочку або сина. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання про можливість стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, суд враховує те, що остання навчається на денній формі навчання Національного університету «Одеська юридична академія» та вартість її навчання на рік складає 18300 грн, що свідчить про те, що вона потребує матеріальної допомоги. При цьому, відповідач є працездатною особою, працевлаштований, аліменти на утримання інших дітей з нього не стягуються. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При цьому, ст. 199 СК України передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина) то саме на їх користь належить стягувати аліменти, а не на користь матері, оскільки дочка сторін досягла повноліття, наділена повною цивільно-правовою дієздатністю та не є дитиною в контексті ст. 6 СК України та на вказані правовідносини ст. 179 СК України не поширюється. В даному випадку мати відповідно до ч.3 ст. 199 СК України має право лише на предявлення позову в інтересах повнолітньої дочки, але отримувачем аліментів відповідно до ст. 199 СК України є саме дочка. Оскільки за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору та позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. При цьому, оскільки позов задоволений у звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу підлягає поверненню з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову.\~Однак оскільки\~позивачем при\~зверненні до\~суду не\~буди понесені\~витрати на\~оплату судового\~збору,\~тому йому\~не підлягає\~поверненню судовий\~збір,\~натомість з\~відповідача на\~користь держави\~підлягає стягненню\~судовий збір\~в розмірі\~50\~%\~від ставки\~судового збору,\~визначеної Законом\~України «Про\~судовий збір»\~за подання\~позову вказаної\~категорії,\~що в\~даному випадку\~становить 352,40\~грн.\~ На підставі ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved