Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, в якому з уточненням просить стягнути: заборгованість за невиплачену заробітну плату за період з 29 квітня 2013 р. по 26 вересня 2013 р.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 вересня 2013 р. по день винесення рішення. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працювала у відповідача на посаді провідного інженера-технолога в арматурно-механообробному цеху, звідки 27 вересня 2013 р. звільнилася за угодою сторін. Однак при звільненні з позивачем не проведено повний розрахунок, а відтак, враховуючи її посадовий оклад а розмірі 2500 грн., просить позов задоволити. У судове засідання позивач не зявилася; позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча відповідач належним чином в порядку ст.ст.75-76 ЦПК України\~ викликався до суду, а тому згідно зі ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу заочно у його відсутності за наявності у справі достатніх матеріалів, проти чого позивач не заперечила. У звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного, з огляду на таке. Згідно\~\~із ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За умовами ст.117 КЗпП\~України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.20, 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої\~ст.117 КЗпП України. Суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Позивач [PERSON] з 29 квітня 2013 р. працювала на посаді провідного інженера-технолога в арматурно-механообробного цеху відокремленого структурного підрозділу ТзОВ «Сіті [PERSON]» та 26 вересня 2013 р. була звільнений із займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 24 лютого 2016 р. в порядку ст.137 ЦПК України про витребування доказів, витребувано у відповідача, зокрема, інформацію про розмір нарахованої та фактично виплаченої заробітної плати позивачу з 1 травня 2013 р. по 26 вересня 2013 р. Натомість, відповідачем на вказану ухвалу суду жодних відомостей не надано, а відтак у відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів наданих позивачем. Відповідно до матеріалів справи та за відсутності інших доказів, посадовий оклад позивача становить 2500 грн. Згідно інформації центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, відповідач протягом оспорюваного періоду виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 889,46 грн. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем на момент звільнення з роботи становить 11\~599,77 грн., яку і слід стягнути в судовому порядку. Оскільки належні до виплати суми при звільненні в повному обсязі не виплачено до даного часу, то позивач має право на стягнення середнього заробітку за період з 27 вересня 2013 р. по 8 квітня 2016 р. Виходячи із середньоденного заробітку позивача в сумі 113,64 грн., обчисленого відповідно до Порядку обчислення середньої зарплати, затвердженої постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. за №100, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 27 вересня 2013 р. по 8 квітня 2016 р. (день винесення рішення судом) становить 72\~502,32 грн. (113,64 грн. * 638 робочих днів). Таким чином суд прийшов до висновку, що саме даний розмір підлягає до стягнення. Разом з тим, п.6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 11\~599,77 грн. заборгованості із невиплаченої заробітної плати та 72\~502,32 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 вересня 2013 р. по 8 квітня 2016 р., а всього 84\~102,09 грн. з відрахуванням від цієї суми передбачених законодавством податків і зборів. Крім цього, згідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 841,02 грн. судового збору.

Outcome: approved