Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачі 16.08.2013 р. звернулися в суд з позовом до відповідача - Поберезької сільської ради про визнання визнання права власності на спадкове будинковолодіння. Після збільшення позовних вимог 15.11.2013 р. до відповідачів - Поберезької сільської ради, Тисменицької РДА просили визнати недійсним рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів від 19.12.1989 р. № 233 у частині визнання права власності на будинковолодіння [ADDRESS] за [PERSON], визнати недійсним видане останньому виконкомом Поберезької сільської ради свідоцтво про право власності від 10.02.1990 р., визнати право власності на спірне будинковолодіння: за позивачкою [PERSON] - на 3/12 (1/4) частини з підстав належності 1/6 частини на праві спільної сумісної власності та 1/12- у порядку спадкування за законом після смерті матері, за позивачем [PERSON] - на 7/12 частин з підстав належності 1/6 частини на праві спільної сумісної власності та 5/12- у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], за позивачем [PERSON] - на 2/12 (1/6) частини на праві спільної сумісної власності. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON] У зв'язку з оформленням спадщини їм стало відомо, що 10.02.1990 р. виконкомом Поберезької сільської ради [PERSON] видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] на підставі рішення № 233 виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів від 19.12.1989 р. Спірне будинковолодіння належало до колгоспного двору; на момент набрання чинності Законом України «Про власність» (станом на 15.04.1991 р.) у дворі проживали [PERSON] - голова двору, його матір [PERSON], його дружина [PERSON], дочка [PERSON], зять [PERSON], внук [PERSON], вони стали співвласниками спірного будинковолодіння у рівних частках, тобто по 1/6 частині. Після смерті [INFO] [PERSON] належну їй 1/6 частину будинковолодіння шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном успадкували її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] як спадкоємці першої черги, ставши співвласниками ? частини будинковолодіння кожен (1/6 або 2/12 + 1/12). Після смерті [INFO] [PERSON] належну їй 1/6 частину будинковолодіння успадкував єдиний спадкоємець за законом першої черги [PERSON] у силу вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 р., останній став співвласником 5/12 частин спірного будинковолодіння (3/12 або ? + 2/12). [PERSON] 05.03.2003 р. склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Поберезької сільської ради, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів зятеві [PERSON] Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому 5/12 частин спірного будинковолодіння, яку прийняв позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом у силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки будинковолодіння в цілому помилково зареєстровано за [PERSON] без врахування того, що це був колгоспний двір. За таких обставин прийняття виконкомом Тисменицької районної ради народних депутатів, правонаступником якого є Тисменицька РДА, оскаржуваного рішення від 19.12.1989 р. про визнання за [PERSON] права власності на все будинковолодіння, є незаконним; відповідно незаконним є видане останньому виконкомом Поберезької сільської ради 10.02.1990 р. свідоцтво про право власності на будинковолодіння, вартість якого на даний час складає 243198 грн. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, у поданих суду заявах збільшені позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Тисменицької РДА у судове засідання не з'явився, від відповідача надійшла заява, у якій він просив справу розглянути у відсутності свого представника; у поданому запереченні відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні у частині вимог, які пред'явлені до Тисменицької РДА, відмовити. Представник відповідача - Поберезької сільської ради у судове засідання не з'явився, від відповідача надійшла заява, у якій він позов визнав, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що основним предметом спору по справі є право власності на будинковолодіння [ADDRESS], вартість якого на даний час складає 243198 грн. Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] - голова двору, його матір [PERSON], його дружина [PERSON], дочка [PERSON], зять [PERSON], внук [PERSON] Ці шестеро членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/6 частині. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності, виданим голові колгоспного двору [PERSON] (а.с.21), довідками виконкому Поберезької сільської ради (а.с.25, 57), технічним паспортом на будинковолодіння (а.с.6-8). Після смерті [INFO] [PERSON] належну їй 1/6 частину будинковолодіння шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) успадкували її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги, які стали співвласниками ? (3/12) частини будинковолодіння кожен (1/6 або 2/12 + 1/12). Після смерті [INFO] [PERSON] належну їй 1/6 частину будинковолодіння успадкував єдиний спадкоємець за законом першої черги [PERSON] у силу вимог ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), останній став співвласником 5/12 частин спірного будинковолодіння (3/12 або ? + 2/12). [PERSON] 05.03.2003 р. склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Поберезької сільської ради, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів зятеві [PERSON] (а.с.20). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому 5/12 частин спірного будинковолодіння, яку прийняв позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом у силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.23). Тому за позивачами слід визнати право власності на спірне будинковолодіння: за позивачкою [PERSON] - на 3/12 (1/4) частини з підстав належності 1/6 частини на праві спільної сумісної власності та 1/12- у порядку спадкування за законом після смерті матері, за позивачем [PERSON] - на 7/12 частин з підстав належності 1/6 частини на праві спільної сумісної власності та 5/12- у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], за позивачем [PERSON] - на 2/12 (1/6) частини на праві спільної сумісної власності. Підлягає до задоволення також решта позовних вимог. У зв'язку з порушенням майнових прав позивачів слід визнати недійсними рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів від 19.12.1989 р. № 233 у частині визнання за [PERSON] права власності на спірне будинковолодіння та видане останньому 10.02.1990 р. виконавчим комітетом Поберезької сільської ради Тисменицького району на підставі вказаного рішення свідоцтво про право власності на жилий будинок. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст 121, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст.ст. 386, 392, 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved