Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 25.11.1997 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS], житловою площею 42,9 кв.м. Зазначений договір було зареєстровано на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» в журналі реєстрації біржових угод за № 3139 від 25.11.1997 року. Право власності на вищевказане домоволодіння зареєстровано в Херсонському бюро технічному інвентаризації в реєстровій книзі № 9 за № 1326 від 25.11.1997 року. 20.04.2005 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку яка закріплена за домоволодінням [ADDRESS]. Проте, у квітні 2014 року вона вирішила скласти заповіт на вищевказаний будинок, але отримала відмову від нотаріуса, який пояснив їй, що нотаріально не посвідчена угода купівлі-продажу є недійсною. Свої зобов'язання за даним договором [PERSON] виконала, передала грошові кошти за будинок та фактично прийняла право власності, однак відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння. В зв'язку з чим, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу № 3139 від 25.11.1997 року, укладений 25.11.1997 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований ХТБ «Ізумруд»; визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS], житловою площею 42,9 кв.м. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити з вищевикладених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Причину своєї неявки не повідомила. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України, щодо розумності строку розгляду справи, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим визнати неявку відповідача неповажною та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. У відповідності до договору купівлі-продажу від 25.11.1997 року [PERSON], позивач по справі, придбала у [PERSON], відповідача по справі, за 2000 грн. житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS], житловою площею 42, 9 кв.м. Зазначений договір було укладено на Херсонській товарній біржі «Ізумруд», який був зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод за № 3139 від 25.11.1997 року та в цей же день зареєстрований в Херсонському бюро технічної інвентаризації як особиста власність [PERSON] за реєстраційним № 1326. Відповідно паспорту громадянина України позивачка з 26.11.1997 року зареєстрована за адресою [ADDRESS]. [PERSON] належить домоволодіння за адресою [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 16.03.2000 року, за реєстраційним номером № 1326. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.04.2005 року серія ЯБ № 060313 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0, 0799 га за адресою [ADDRESS]. Станом на 31.12.2012 рік за [PERSON] зареєстровано домоволодіння за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Херсонського бюро технічної інвентаризації № 1878 від 01.04.2014 року. Згідно ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо ж сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Свої зобов'язання за даним договором позивачка виконала, передала грошові кошти за житловий будинок та фактично прийняла на себе право власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Свої зобов'язання продавець за договором не виконала. На сьогоднішній день договір купівлі-продажу від 25.11.1997 року нотаріально не посвідчений та згідно довідки Виконавчого комітету Комишанської селищної ради № 6046 від 12.05.2014 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] на даний час не проживає. Оскільки сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу та відбулось фактичне часткове виконання його умов, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу № 3139 від 25.11.1997 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], у відповідності до ст.220 ЦК України, підлягає визнанню дійсним. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved