Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільну доньку, [PERSON] , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на дитину в розмірі 1200 грн. щомісячно. На час звернення до суду з позовом матеріальний стан позивача погіршився і сума стягнення аліментів в розмірі 1200 грн. щомісячно є недостатньою щоб покрити всі витрати на дитину. Разом з тим відповідач у справі працює на Новій Пошті та має можливість сплачувати аліменти на дитину у більшому розмірі, інших утриманців у відповідача не має. На підставі викладеного, позивач просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2012 року на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , встановивши стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. На адресу Шевченківського районного суду м. Києва відзив на позовну заяву не надходив. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2008 року, який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2012 року. Сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2012 року з [PERSON] , [INFO] , було стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на дитину, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 26 квітня 2012 року до досягнення дитиною повноліття або зміни матеріального стану сторін. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правовою позицією постанови Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що її матеріальне становище істотно змінилося, а стягнутих аліментів на дитину в розмірі 1200 грн. не вистачає щоб покрити всі витрати на утримання дитини. а також зазначає, що відповідач у справі має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскілки працює на Новій Пошті. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, що позбавляє її можливості також приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Окрім того, позивачем також не надано доказів, які підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2012 року, не надано доказів про місце роботи відповідача та довідку про його доходи, які б давали суду підстави змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1200 грн. на 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. В силу положень ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed