Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що в належній їй на праві власності квартирі зареєстрований відповідач, який є її родичем, однак з 2001 року в цій квартирі не проживає, оскільки виїхав до м. Луганськ, де зараз і перебуває. Реєстрація відповідача перешкоджає їй у здійсненні її права власності на квартиру, оскільки їй доводиться сплачувати зайві комунальні рахунки. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином згідно частини п'ятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, тому суд вважав можливим розглянути справу за наявними у неї матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Свідоцтвом про право власності на житло, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується факт того, що позивач є одним із співвласників квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідач серед співвласників цієї квартири не значиться. Домова книга за адресою проживання позивача та адресна довідка свідчать про те, що за вказаною вище адресою відповідач дійсно зареєстрований з 22 травня 2012 року. Факт того, що відповідач, який є рідним братом позивачу, тобто родичем співвласників квартири, у квартирі за місцем проживання позивача зареєстрований, але не проживає, підтверджується актом про фактичне проживання від 18.12.15 р., складеним депутатом Біловодської селищної ради [PERSON], та заявами сусідів [PERSON] і [PERSON]. З цього акту та заяв зокрема йдеться, що [PERSON] у квартирі за місцем проживання [PERSON] не проживає з 2013 року, з цього часу вони він там не з'являвся. Відповідно до вимог статті 3 Сімейного кодексу України та частини другої статті 64 Житлового кодексу України відповідач фактично вважається членом сім'ї позивача. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Застосовуючи наведену норму до спірних правовідносин, суд, враховуючи, що відповідач не надав своїх заперечень проти позову, встановивши, що відповідач вже більш двох років не проживає у квартирі, яка на праві спільної власності належить позивачеві, та не користується цим житлом без поважних причин, вважає позов обґрунтованим та таким, що слід задовольнити. На наведеного,

Outcome: approved