Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування та штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язання в розмірі 28 632,19 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та ФОП [PERSON] був укладений договір на туристичне обслуговування № 1841 від 11.09.2020. За умовами договору № 1841, ФОП [PERSON] виступає «Турагентом», діє від імені та за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», що є «Туроператором». За даним правочином здійснює діяльність на підставі - Ліцензії на туроператорську діяльність серії АЕ № 272718 від 13 березня 2014 року. У відповідності до умов договору № 1841, а саме п.п. 3.4.17, п. 3.4 «Турист (Замовник) зобов`язується:», визначено наступне: «Підписанням даного Договору Турист ( [PERSON] ) погоджується бути застрахованим Туроператором на період туристичної поїздки на умовах страхової компанії - партнера Туроператора. Туроператор забезпечує Туриста страхуванням при здійсненні поїздки на основі договору із страховою компанією відповідно до ст. 16 ЗУ «Про туризм», що передбачає обов`язкове (медичне та від нещасного випадку) згідно правил страхових компаній.». Відповідно до Додатку № 1 до Договору № 1841 було запропоновано поїздку до міста Шарм Ель Шейх, Єгипет, з датами перебування з 23.10.2020 по 01.11.2020. Відповідно до квитків бронювання, виліт до міста відпочинку заплановано на 23 жовтня 2020 року. На виконання п.п. 3.4.17 п. 3.4 Договору № 1841, між нею та ПрАТ «Європейське туристичне страхування» був укладений договір страхування, що посвідчується Пам`яткою застрахованої особи серії КМ № КМ 3698261. Виліт до місця відпочинку планувався 23 жовтня 2020 року, однак вона не використала туристичний продукт, у зв`язку з різким погіршенням самопочуття. Раптове захворювання спричинило стаціонарне лікування, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03 листопада 2020 року, виданою КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», Вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» в період з 22.10.2020 по 03.11.2020 року. У відповідності до умов Додатку № 1, 22.10.2020 було повідомлено Страхувальника, шляхом направлення листа на вказану в Пам`ятці застрахованої особи серії КМ № КМ 3698261 електронну адресу, про настання події визначеної п.п. 5.5.3 п. 5.5, а саме: отримання травми або раптове захворювання, в тому числі на COVID-19, які вимагають стаціонарного лікування Застрахованої особи, або члена її сім`ї, або супутника. 22.10.2020 на електронну адресу, було отримано лист про те, що вказаний випадок не є страховим та запропоновано надати заяву та копії підтверджуючих документів протягом 30 днів. Відповідно до розрахункової квитанції серії АААВ № 002936 від 08.10.2020 року сплачено у відповідності до Договору № 1841 грошові кошти на купівлю туристичних послуг у ФОП [PERSON] у розмірі 28 295,00 грн. В порядку визначеному Додатком № 1, вчинено дії для отримання виплати, в якості страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку. Представник позивача - адвокат Терещенко С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги, оскільки позивачем було виконано всі умови визначені у Додатку № 1 для отримання виплати, в якості страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, та підтримала відзив, вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими, з підстав викладених у відзиві. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає , що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст..264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Судом встановлено, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір на туристичне обслуговування № 1841 від 11.09.2020. За умовами договору № 1841, ФОП [PERSON] виступає «Турагентом» та діє від імені і за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», що є «Туроператором». За даним правочином здійснює діяльність на підставі - Ліцензії на туроператорську діяльність серії АЕ № 272718 від 13 березня 2014 року. У відповідності до умов договору № 1841, а саме п.п. 3.4.17, п. 3.4 «Турист (Замовник) зобов`язується:», визначено наступне: «Підписанням даного Договору Турист ( [PERSON] ) погоджується бути застрахованим Туроператором на період туристичної поїздки на умовах страхової компанії - партнера Туроператора. Туроператор забезпечує Туриста страхуванням при здійсненні поїздки на основі договору із страховою компанією відповідно до ст. 16 ЗУ «Про туризм», що передбачає обов`язкове (медичне та від нещасного випадку) згідно правил страхових компаній.». Відповідно до Додатку № 1 до Договору № 1841 було запропоновано поїздку до міста Шарм Ель Шейх, Єгипет, з датами перебування з 23.10.2020 по 01.11.2020. Відповідно до квитків бронювання, виліт до міста відпочинку заплановано на 3 годину 40 хвилин 23 жовтня 2020 року. На виконання п.п. 3.4.17 п. 3.4 Договору № 1841, між [PERSON] та ПрАТ «Європейське туристичне страхування» був укладений договір страхування, що посвідчується Пам`яткою застрахованої особи серії КМ № КМ 3698261. Виліт до місця відпочинку планувався на 3 годину 40 хвилин 23 жовтня 2020 року, однак [PERSON] не використала туристичний продукт, що був придбаний, у зв`язку із різким погіршенням самопочуття, що було викликано раптовим захворюванням, яке спричинило стаціонарне лікування. З Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03 листопада 2020 року, виданою КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» в період з 22.10.2020 по 03.11.2020 року з діагнозом: «Двобічний гонартроз 2-3 ст., згинального-розгинальні контруктури обох колінних суглобів, варусна деформація, різко виражений больовий синдром. Остеохондроз поперекового відділу хребта, гострий больовий синдром, гострий люмбоішалгічний синдром». Згідно Міжнародного класифікатора хвороб-10 гонартроз (артроз колінного суглобу) відносить до класу М17, який в свою чергу відноситься до хвороб «Артрози» розділ М-15-М19) - Хвороб кістково-м`язової системи та з`єднувальних тканин. Згідно того ж МКХ-10 зазначено, що в блоці «Артрози» термін «остеоартрит» використовується як синонім терміну «артроз» або «остеоартроз». Тобто гонартороз є одним з видів артрозів (остеоартрозів). Відповідно до Клічного протоколу надання медичної допомоги хворим із остеоартрозом, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 12.10.2006 № 676, визначено, що остеоартроз - хронічне прогресуюче незапальне захворювання суглобів, яке характеризується дегенерацією хряща та структурними змінами субхондральної кістки, а також явним або прихованим помірно вираженим синовітом. Відповідно до п. 5.8 Додатку № 1 до Генерального договору передбачено, що не визнаються страховим випадком скасування подорожі, якщо причиною скасування або переривання подорожі є фобії, захворювання, в т.ч. хронічні, психічні та інфекційні, трансплантація органів, імунодефіцитний стан, СНІД, новоутворення, які набуті застрахованою особою до дати укладання договору страхування, навіть якщо вони були виявлені вперше або проявлялися періодично. Статтею 32 Закону України «Про туризм», який регулює відносини в сфері надання туристичних послуг, визначено цивільно-правову та інші види відповідальності суб`єктів туристичної діяльності. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Відповідно ч. 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 982 ЦК України, передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 2 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Частинами 1 та 2 ст. 991 ЦК України, визначено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ч.2, 3 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають істотне значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки захворювання, яке спричинило стаціонарне лікування є хронічним і під страховий випадок не підпадає.

Outcome: dismissed