Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4132 від 05.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення заборгованості з [PERSON] , [INFO] за кредитним договором № 200067006 від 14.09.2017 року у розмірі 34\~897,91 гривень, з яких заборгованість за сумою кредиту становить 28\~020,78 гривень, заборгованість за процентами 6\~527,13 гривень, плата за пропуск мінімальних платежів 350,00 гривень, а також витрати,\~пов`язаних з\~вчиненням виконавчого\~напису в\~розмірі 850\~грн.,\~а всього\~35\~741,91\~гривня. На обґрунтування позову позивач зазначає, що 14.09.2017 року між нею та ПАТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір № 200067006, відповідно до якого їй було надано кредитні кошти на суму 20\~000,00 гривень, відповідно до паспорту споживчого кредиту на споживчі цілі під 24 % річних фіксована річна процентна ставка на 13 місяців, реальна річна процентна ставка 57,56 %, загальні витрати за кредитом становили 10394,52 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача на весь строк користування (в тому числі тіло, відсотки, комісія та інші платежі) 30394,52 грн. 01.10.2020 року позивач дізналася, що 23.09.2020 року постановою приватного виконавця округу м. Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження № 63118775 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. № 4132 від 05.09.2020 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200067006 від 14.09.2017 року з [PERSON] у розмірі 34897,91 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту становить 28020,78 грн., заборгованість за процентами 6527,13 грн., плата за пропуск мінімальних платежів 350,00 грн., за вчинення виконавчого напису - 850,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача, а всього 35747,91 грн. Строк на який було проведено стягнення з 17.05.2020 року по 16.06.2020 року. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 63118775 та отримавши електронною поштою 09.10.2020 року копії документів від приватного виконавця на підставі яких був вчинений виконавчий напис, що оскаржується, позивач вважає, що підстав для вчинення вказаного виконавчого напису не було, у зв`язку з чим звертається до суду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Івашина А.А. в судове засідання призначене на 26.11.2020 року на 10.00 годину не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить долучити копії документів на підставі яких нотаріус вчинив виконавчий напис. Представник відповідача АТ «Банк Форвард» в судове засідання, призначене на 26.11.2020 року на 10.00 годину не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис уповноваженої особи « [PERSON] » в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Заяви від представника банку про відкладення судового засідання та про проведення судового засідання за його відсутності не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що представник відповідача вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву не подав, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання, призначене на 26.11.2020 року на 10.00 годину не з`явилась, до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. в судове засідання, призначене на 26.11.2020 року на 10.00 годину не з`явилась з невідомої суду причини, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви представника позивача та третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про слухання справи за їх відсутності та у зв`язку з неявкою представника відповідача та третьої особи приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з вимог ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14.09.2017 року між ПАТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено кредитний договір №200067006, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти на суму 20\~000,00 грн. відповідно до паспорту споживчого кредиту на споживчі цілі під 24 % річних фіксована річна процентна ставка на 13 місяців, реальна річна процентна ставка 57,56 %, загальні витрати за кредитом становили 10394,52 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача на весь строк користування (в тому числі тіло, відсотки, комісія та інші платежі) 30394,52 грн. 05 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 4132 про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №200067006 від 14.09.2017 року за період з 17.05.2020 року по 16.06.2020 року у розмірі 34\~897,91 гривень, з яких заборгованість за сумою кредиту становить 28\~020,78 гривень, заборгованість за процентами 6\~527,13 гривень, плата за пропуск мінімальних платежів 350,00 гривень, а також витрати,\~пов`язаних з\~вчиненням виконавчого\~напису в\~розмірі 850\~грн.,\~а всього\~35\~741,91\~гривня.\~ Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63118775, 23.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №4132 від 05.09.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 35\~747,91 гривень. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON] посилалась на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 05.09.2020 року не переконався у безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного: У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Також,\~ст.50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків: Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Саме тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17 та від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 р. по справі № 305/2082/14-ц, яка відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Натомість, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачкою не визнані та з нею не узгоджені. Крім того, позивач стверджує, що її не повідомили, як боржника, про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, а тому вона не могла ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум. Доказів того, що позивач повідомлялася про вимогу кредитора та документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, відповідачем надано не було. Неповідомлення боржника про вимогу кредитора свідчить про те, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не переконався в безспірності заборгованості. Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус всупереч вимогам\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис. Крім того, зі змісту виконавчого напису вбачається, що останній був вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14\~\~постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір, було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України. Тобто, виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Крім того, у виконавчому написі № 4132 від 05.09.2020 року зазначено, що він набирає юридичної сили з дати вчинення, тобто з 20.08.2020 року, однак дата вчинення вказаного виконавчого напису є 05.09.2020 року, що є порушенням вимог до складання виконавчого напису. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, виконавчий напис складено з порушенням вимог до його складання, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний\~таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved