Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Вона посилається на те, що Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області розглядалася кримінальна справа №1-56/2011р. по обвинуваченню [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто у навмисному невиконанні судового рішення по справі №2-263/10, в ході розгляду якого [PERSON] був пред'явлений цивільний позов, який розглядався судом разом з кримінальною справою. По даному позову не було прийнято відповідного рішення, оскільки постановою Калуського міськрайонного суду від 13.01.2012 р. провадження в справі про обвинувачення [PERSON] за ст. 382 ч.1 КК України було закрито на підставі п.«В» ст.1 Закону України «Про амністію» у 2011р» від 08.07.2011р. та звільнено його від кримінальної відповідальності. Оскільки відповідач не повернув їй транспортний засіб, позивач вважає, що своїми діями [PERSON] заподіяв їй моральну шкоду, яку оцінює в грошовому виразі на суму 40 000 гривень, а також матеріальну шкоду на суму 104 000 гривень. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі, просять його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 18 травня 2010 року Калуським міськрайонний судом Івано-Франківської області було винесене рішення в справі №2-263/10 р., яким зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] транспортний засіб марки «MERCEDES-Benz Sprinter», 1998 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований Калуським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, а також свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER], видане 11.06.2009 року Калуським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області (а.с.7-9). Оскільки [PERSON] умисно не виконував вищезазначене судове рішення, а в подальшому з метою уникнути відповідальності за невиконання рішення суду повернув розкомплектований автомобіль, щодо нього було відкрито кримінальне провадження, за результатами якого 13.01.2012 року винесено постанову, якою провадження в справі про обвинувачення [PERSON] було закрите на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року та звільнено його від кримінальної відповідальності (а.с.6). Відповідач повернув позивачу розкомплектований автомобіль, непридатний для подальшого його використання, який згідно висновку про вартість об'єкта оцінки не являється транспортним засобом із-за відсутності основних агрегатів автомобіля (двигуна, коробки передач, електронний блок, шини з диском, переднього сидіння та інших комплектуючих) (а.с.10). Згідно п.4 ст. 61 ЦПК України передбачає, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до вимог ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Як зазначено в п.2 ст.1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Згідно положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається з положень ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставною для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Вчинений відповідачем злочин завдав позивачу душевних страждань та переживань призвело до порушення її нормальних життєвих зв'язків, ускладнення родинних відносин, а також вплинули на стан її здоров'я, що зумовило вживання нею ліків у великій кількості. Однак враховуючи тривалість і ступінь моральних переживань, а також майновий стан відповідача, суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved