Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено наступні письмові договори позики: від 04.06.2015 року на суму 8000,00 доларів США з остаточною датою повернення 04.12.2015 року; від 09.07.2015 року на суму 16350,00 доларів США з остаточною датою повернення 25.12.2015 року; від 04.08.2015 року на суму 5500,00 доларів США з остаточною датою повернення 01.01.2016 року; від 06.08.2015 року на суму 10500,00 доларів США з остаточною датою повернення 01.01.2016 року; від 27.09.2015 року на суму 30000,00 доларів США з остаточною датою повернення 28.10.2015 року. Даний факт підтверджується розписками написаними власноруч відповідачем. Оскільки отримані грошові кошти відповідач не повернув, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаними договорами в загальному розмірі 70350,00 доларів США. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення проти позову, які мотивовані тим, що кошти позичав не він, а [PERSON]. Відповідач при цьому виступав тільки гарантом повернення коштів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено наступні письмові договори позики: від 04.06.2015 року на суму 8000,00 доларів США з остаточною датою повернення 04.12.2015 року; від 09.07.2015 року на суму 16350,00 доларів США з остаточною датою повернення 25.12.2015 року; від 04.08.2015 року на суму 5500,00 доларів США з остаточною датою повернення 01.01.2016 року; від 06.08.2015 року на суму 10500,00 доларів США з остаточною датою повернення 01.01.2016 року; від 27.09.2015 року на суму 30000,00 доларів США з остаточною датою повернення 28.10.2015 року. Загальна сума позики складає 70350,00 доларів США. Даний факт підтверджується розписками написаними власноруч відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення умов вищевказаних договорів, не повертає позивачу суму позики. Даний факт не заперечувався в судовому засіданні. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки вимоги позивача ґрунтуються на договорах, укладених у відповідності до норм ЦК України, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6890,00 гривень. Також, суду не бере до уваги заперечення відповідача, в яких він посилається на свідчення свідків для підтвердження своїх доводів, оскільки в силу ч.2 ст.1051 ЦК України рішення суду по даній категорії справ не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved