Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання правочину удаваним в частині покупця, визнання покупцем, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні квартирою покликаючись на те, що вона проживала у квартирі [ADDRESS] до 22 липня 2009 року, яка належала їй на праві приватної власності. 22 липня 2009 року вона продала дану квартиру та отримані кошти від її продажу передала сину [PERSON] для оплати половини вартості квартири [ADDRESS], у якій вона буде проживати та він нею опікуватиметься. У квартирі відповідач [PERSON] її зареєстрував, не заперечував її право на ? такої квартири, однак в подальшому відносини між ними стали нестерпними та відповідачі почали чинити їй перешкоди у користуванні квартирою, створюють нестерпні умови для проживання. Просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лучко І.Я. 22 липня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за № 1704 - удаваним правочином в частині покупця ? частини квартири [ADDRESS] [PERSON], визнати [PERSON] покупцем ? частини квартири [ADDRESS] за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований в реєстрі за № 1704, визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представники відповідача в судовому засіданні позов заперечили та пояснили, що позивач обґрунтовує свої вимоги розпискою про отримання коштів відповідачем [PERSON], однак така розписка датована 23 липня 2009 року, а договір купівлі-продаду квартири укладено 22 липня 2009 року. Також, зі змісту розписки не випливає, що позивач передавала кошти для фактичного укладення договору купівлі-продажу квартири для неї. Та зазначили, що наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди не достатньо. Крім цього, представник відповідача покликався на пропущення строків позовної давності позивачем [PERSON], так як договір укладено 22 липня 2009 року. Просять у задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лучко І.Я. у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири №1704 від 22 липня 2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] за 79200,00 грн. /а.с. 21/ Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23390625 від 24 липня 2009 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. /а.с. 19 зворот./ Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. У п.25 постанови Пленуму від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Верховний Суд України роз'яснив, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Як вбачається із розписки від 23 липня 2009 року позивач [PERSON] продала свою квартиру на [ADDRESS] за 35000,00 доларів, які віддала [PERSON] на придбання квартири [ADDRESS]. /а.с. 12/ Враховуючи наведене, у судовому засіданні безспірно встановлено, що спірну квартиру фактично було придбано [PERSON] для себе, своєї сім'ї та матері [PERSON], за власні кошти та кошти [PERSON] у розмірі 35000,00 доларів США, що становить більшу частину вартості оспорюваної квартири, позивач [PERSON] продала своє єдине житло задля купівлі квартири [ADDRESS], після купівлі даної квартири вселилася туди та проживає в ній до сих пір. Отже, суд вважає, що позивач [PERSON] разом із [PERSON] виконала обов'язки покупця за договором купівлі-продажу, оскільки частково оплатила купівлю даної квартири, внаслідок похилого віку довірила оформлення усієї документації відповідачу [PERSON], прийняла її у користування, а тому при укладенні договору купівлі-продажу квартири №1704 від 22 липня 2009 року покупцем [PERSON] були приховані належні покупці, а саме, покупцями у даному договорі являлись [PERSON] та [PERSON] та як наслідок у позивача наявні всі права та обов'язки, які випливають із оспорюваного договору. Відтак, суд вважає, що договір купівлі-продажу квартири №1704 від 22 липня 2009 року є удаваним у частині покупця, оскільки позивач [PERSON] виконала, так як і відповідач [PERSON], обов'язки покупця за даним договором, однак згідно такого договору лише у відповідача [PERSON] виникли права та обов'язки покупця квартири [ADDRESS], хоча насправді такі права та обов'язки виникли і у позивача [PERSON], що приховав при укладенні договору відповідач [PERSON] Крім того, суд не бере до уваги покликання представника відповідача [PERSON] на пропущення позивачем строків позовної давності, оскільки позивач [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що дізналась про порушення свого права у 2013 році, коли відносини між нею та відповідачами погіршились, що стверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 08 лютого 2013 року, листом Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області №16/14-3829 від 02 квітня 2013 року. Також, суд вважає, що у зв'язку з похилим віком [PERSON], її станом здоров'я /а.с. 9, 10, 22/, позивач не знала та не усвідомлювала порушення свого права раніше, а тому строк позовної давності нею не пропущений. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачем чи її представником не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо наявності перешкод чи вчинення відповідачами будь-яких дій, які б чинили перешкоди позивачу у користуванні квартирою [ADDRESS], так як надані позивачем [PERSON] суду докази лише стверджують неналежну поведінку відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS], проте не стосуються вчинення відповідачами будь-яких перешкод у користуванні даною квартирою. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, виходячи з засад законності, розумності, справедливості та добросовісності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial