Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи який зазначила таке. Їй на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Велика Чернігівка, вул. Зарічна, 2. На цей час у цьому будинку, крім неї, зареєстрований також відповідач, який був співмешканцем її дочки [PERSON] Відповідач зловживає спиртним, його поведінка агресивна, він постійно вчиняє сварки в її будинку, внаслідок чого її дочка з ним тривалий час не проживає, між ними виникли неприязні стосунки. Зазначаючи, що від поведінки відповідача їй немає спокою, добровільно він зніматись з реєстрації з місця проживання у її будинку не бажає, вона обмежена у праві розпорядження своїм майном, відповідач себе вважає господарем у будинку, позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності своїм майном, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Велика Чернігівка, вул. Зарічна, 2. До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у неї матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно статті 391 цього ж Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17 серпня 2010 року, підтверджується факт, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Велика Чернігівка, вул. Зарічна,2. Відповідач серед співвласників цього будинку не значиться. З копії паспорта відповідача та довідки виконкому Великочернігвської сільської ради від 27 травня 2016 року № 247 йдеться, що у будинку позивача крім неї також проживає і зареєстрований відповідач, а також без реєстрації проживає її дочка [PERSON]. Технічний паспорт на будинок позивача свідчить, що він має житлову площу лише 38,9 кв.м., що є дуже малою площею для проживання трьох людей. У правових позиціях, висловлених у постанові від 16.11.16 р. у справі № 6-709цс16, Верховний Суд України зазначив, що аналіз статті 391 Цивільного кодексу України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Позивач вказує, що їй чиняться перешкоди відповідачем насамперед його поведінкою, який зловживає спритним, висловлює погрози і не дає їй спокою. Наведене є суттєвою перешкодою у здійсненні позивачем прав, передбачених статтею 383 Цивільного кодексу України, а тому, враховуючи, що відповідач своїх заперечень проти позову не надав, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі задоволення позову в цілому судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved