Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Знам'янської міської ради, в якій просить визнати за нею право власності на будинок за адресою: вулиця Чайковського,69-а, місто Знам'янка, Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 05.03.2014 року. Свої вимоги обгрунтувала тим, що її чоловік [PERSON] помер 05 березня 2014 року. За життя останньому належав житловий будинок №69-а, по вулиці Чайковського в місті Знам'янка Кіровоградської області, який збудований у 1968 році на виділеній йому земельній ділянці. При цьому, первинна реєстрація права власності на цей будинок проведена не була, правовстановлюючі документи не оформлювались. У зв'язку з зазначеним, вона, являючись єдиним спадкоємцем першої черги [PERSON] та прийнявши його спадщину у встановленому законом порядку, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно, а тому вимушена звернутися із даним позовом до суду. Позивач як і її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, надіслав заяву, відповідно до якої Знам'янська міська рада Кіровоградської області позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить розглядати справу у відсутності їх представника. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер 05 березня 2014 року в місті Знам'янка Кіровоградької області (а.с. 11). Свідоцтво про одруження свідчить про те, що останній з 21 листопада 1961 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 10). Згідно з дозволом на проведення будівельних робіт №1, виданного архітектором 20.06.1966 року на підставі рішення загальних зборів колгоспу «Путь Ілліча» №2 від 28.04.1966 року і рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради №210 від 14.06.1966 року, [PERSON] надано дозвіл на проведення будівельних робіт на присадибній ділянці №63-а по вул.Чайковського в місті Знам'янка (а.с.13). Відповідно до довідки характеристики [PERSON] є власником житлового будинку №63-а, розташованого по вулиці Чайковського в місті Знам'янка Кіровоградської області, на підставі вказаного вище дозволу на проведення будівельних робіт. Будинок він побудував у 1968 році , але не оформив правовстановлюючі документи на нього (а.с. 15). Наявність забудови, по вулиці Чайковського, 69-а, в місті Знам'янка Кіровоградської області підтверджується технічним паспортом на житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами. Будинок побудовано у 1968 році, його інвентаризаційна вартість складає 46271 грн. (а.с.16-20). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа за №96/2014 (а.с. 12). З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його дружина [PERSON] Спадкодавець до дня смерті проживав та був зареєстрованим в [INFO], разом зі своєю дружиною [PERSON] Заповіт від імені останнього не посвідчувався. Довідка\~ Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» свідчить про те, що спірний будинок належить [PERSON], який помер 05 березня 2014 року. Документи які\~ підтверджують його право власності на будинок відсутні, первинна реєстрація не проводилася (а.с. 14-15). Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок №69-а, що по вулиці Чайковського в місті Знамянка, у звязку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно житловий будинок, внаслідок не проведення його реєстрації (а.с. 21). Інформація щодо обтяжень та інших речових прав на спірний будинок відсутня. Згідно з розясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня\~ 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи\~ чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого дозволу на його будівництво (будинок не є самовільним будівництвом), те що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, а також те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування за законом, після смерті\~ чоловіка [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 331, 328, 1216, 1218, 1233, 1261, 1268, 1269, 1270, 1297, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року та

Outcome: approved