Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Володимирівської сільської ради, змінивши підстави якого, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру №1, яка знаходиться по вулиці [PERSON] (Невського) будинок 45, в селі Сабліне Володимирівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області. Вимоги обґрунтувала тим, що 26 березня 2002 року помер її батько [PERSON] [PERSON] все життя він працював у Сабліно - Знамянському бурякорадгоспу. При цьому, вищевказаною організацією було збудовано декілька будинків котеджного типу, а саме двоповерхові двоквартирні будинки у селі Сабліне Володимирівської сільської ради Знамянського району. Враховуючи той факт, що її батько петребував покращення житлово-побутових умов, він разом зі своєю сімєю у 1985 році заселився до квартири [ADDRESS] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області. Разом з ним за вказаною адресою з 1985 року по день смерті - 26 березня 2002 року проживала його дружина (її мати) [PERSON]. Тобто, [PERSON] та [PERSON] добросовісно заволоділи квартирою, яка належала Сабліно-Знамянському бурякорадгоспу і продовжували нею користуватися до дня смерті. Після смерті батьків відкрилася спадщина. Спадщину батька прийняла її мати, а вона вже прийняла спадщину після смерті матері. Поряд з оформленням спадкових прав на інше належне [PERSON] спадкове майно, вона звернулася до Знамянського районного державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на квартиру №1 по вулиці [PERSON] (Невського) будинок 45, в селі Сабліне Знамянського району Кіровоградської області, яку мати успадкувала у свою чергу після смерті батька. Проте, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру їй відмовлено, у звязку з тим, що [PERSON] за життя вказану квартиру не приватизував, право власності за ним відповідно до довідки Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 30 червня 2015 року не зареєстроване. Після смерті батьків, вона продовжувала користуватися вищавказаною квартирою, зберігала деякі речі, проводила у ній поточний ремонт, підтвердженням чого є договір підряду №121052 від 22 квітня 2015 року, відповідно до якого на неї після батька переоформлено особовий рахунок на користування електричною енергією, тож вважає, що набула квартиру у власність за набувальною давністю. Позивач як і її представник, у судове засідання не зявилися, представником позивача надано до суду заяву, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься його заява, за змістом якої Володимирівська сільська рада позовні вимоги [PERSON] не визнає, оскільки остання на день смерті спадкодавців не була зареєстрована та фактично не проживала у спірній квартирі. Квартира її батькам на праві власності не належала. Разом з цим представник відповідача просив суд розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, оглянувши інвентарну справу №422, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 березня 2002 року, помер [PERSON], який з 1985 року по день смерті проживав та був зареєстрований [INFO]. Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON]. 08 січня 2009 року остання померла. Після її смерті спадщину прийняла позивач [PERSON] З 1985 року по день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована [INFO]. У довідці виданій Володимирівською сільською радою 03 квітня 2015 року зазначено, що у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований і не проживає. За обліком Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. На балансі КП «Володимирівської сільської ради «Сількомунгосп» вказана квартира не перебуває, правовстановлюючі документи на неї відсутні. З довідки Володимирівської сільської ради від 30 травня 2016 року вбачається, що органом місцевого самоврядування не обліковується право власності на житловий фонд. Ордери на отримання житлового фонду видавалися підприємствами забудовниками житлового фонду. Приватизація житлового фонду проводилася спеціалізованими закладами. Квартира [ADDRESS] не рахується як приватизований житловий фонд, тобто [PERSON] не скористався цим правом за життя. У довідці характеристиці Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 10 червня 2015 року зазначено, що власником квартири №1 по вулиці Невськго, будинок, 45 в селі Сабліне є [PERSON] Право власності підтверджується довідкою №84 від 03 квітня 2015 року виданою виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області. Документ, який посвідчує право власності на майно відсутній. На вказану квартиру 10 червня 2015 року виготовлено технічний паспорт. До архівного відділу Знамянської районної державної адміністрації ордери на квартири та інша технічна документація не передається. Довідка комунального підприємства «Сількомунгосп» Володимирівської сільської ради свідчить про те, що спірна квартира на балансі КП «Сількомунгосп» ніколи не перебувала, з огляду на що сількомунгосп жодною інформацією про неї не володіє. На житловий будинок №45 по вулиці Невського в селі Сабліне 20 березня 1994 року заведено інвентарну справу №422. З матеріалів інвентарної справи вбачається, що на вказаний будинок в цілому 27 квітня 1994 року було видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким будинок зареєстровано за Сабліно Знамянським бурякорадгоспом на підставі рішення №27 від 22 березня 1994 року Володимирівської сільської ради народних депутатів та записано в реєстрову книгу за реєстром №422/5. 26 травня 1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру №2 за вказаною адресою видано свідоцтво про право приватної власності. 04 червня 2015 року між позивачем та Знамянським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» укладено договір про інветарізацію квартири [ADDRESS]. Право власності за [PERSON] на квартиру не зареєстроване. Як вбачається із копії паспорта позивача, вона з 13 березня 2004 року зареєстрована [INFO]. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За нормою ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно зі ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, обов'язок доказування стороною обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, є прямим її обов'язком. Із наданих позивачем доказів вбачається, що житлова квартира №1, розташована по вулиці [PERSON] (Невського), 45 в селі Сабліне Знамянського району Кіровоградської області, зареєстрована за Сабліно Знамянським бурякорадгоспом на підставі рішення №27 від 22 березня 1994 року Володимирівської сільської ради народних депутатів та записано в реєстрову книгу за реєстром №422/5. Батьки позивача [PERSON], який помер 26 березня 2002 року та [PERSON], яка померла 08 січня 2009 року, з 1985 року по день смерті проживали за вказаною адресою, право власності за ними на квартиру не реєструвалося. Спадщину [PERSON] та [PERSON] прийняла позивач. Поряд з цим, будь-яких доказів про те, що позивач після смерті батьків продовжує відкрито, безперервно володіти спірною квартирою не надано, як і доказів на якій підставі її батьки володіли спірною квартирою. При цьому, з долучених до матеріалів справи довідок Володимирівської сільської ради вбачається, що [PERSON] з дня смерті батьків в квартирі №1 по вулиці Невського в селі Сабліне не проживає і не зареєстрована. Таким чином, обравши спосіб захисту права, передбачений статтею 344 ЦК України, позивач не надала суду доказів існування передбачених цією нормою підстав для визнання за нею права власності на спірну квартиру за набувальною давністю, а обставини, встановлені при дослідженні матеріалів справи, суперечать обраному позивачем способу захисту права. Відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають за недоведеністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем при зверненні з даним позовом до суду судові витрати, суд відносить на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed