Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] . ( [ADDRESS] , [ADDRESS] ) звернулися до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, вказуючи, що вони володіють часткою у праві приватної власності на домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] та яка складає разом 57/300 або 0,19 права власності на домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд. Дане право у них виникає на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] на 19/300 домоволодіння , приватизація від 13.05.1999 року та свідоцтва про право власності [PERSON] на 19/300 домоволодіння , приватизація від 13.05.1999року та свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на 19/300 домоволодіння. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо оюєкта нерухомого майна домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності одночасно семи осіб. Така велика кількість співвласників ускладнює деякі процедури (реєстрація місця проживання, приватизація земельної ділянки, купівля - продаж), оскільки, ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що обмежує їхні права як власників на самостійне розпорядження своєю власністю. Досягнути згоди з приводу користування , утримання та збереження домоволодіння і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Зазначають, що під час проведення приватизації даного домоволодіння, ідеальні частки були розподілені між співвласниками пропорційно до фактичної частини домоволодіння, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності, таким чином у власності кожного власника по суті знаходиться відокремлена квартира. Просили суд виділити їм в спільну часткову власність 57/300 частини домоволодіння розташованого у [ADDRESS] Черкаси [ADDRESS] , а саме, приміщення № 1-1, № 1-2, № 1-3, № 1-4, № 1-5, № 1-6, № 1-7. 20 липня 2018 року ухвалою суду було відкрито спрощене позовне провадження. 20 грудня 2018 року ухвалою суду вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 08 січня 2019 року ухвалою суду призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу та провадження у справі було зупинено. 20 лютого 2019 року ухвалою суду було поновлено провадження у справі. 04 квітня 2019 року позивачами було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначено, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності відповідно наступним співвласникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 13.05.1999 року належить 19/300 частки вказаного домоволодіння; на підставі свідоцтва про праву на спадщину від 11.04.2017 року належить 19/300 частки вказаного домоволодіння. Позивачу [PERSON] підставі свідоцтва про право власності від 13.05.1999 року належить 19/300 частки вказаного домоволодіння. Фактично та відповідно до даних технічного паспорту, кожен із співвлісників користується окремою часткою домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що знаходиться на земельній площею 0,1120 га відповідно до плану поділу земельної ділянки від 2019 року. Частка домоволодіння власниками якого є позивачі складається з житлового будинку літ. «Б-1» з житловими прибудовами літ. б5, до якої входять кімнати: № 1-1 веранда заг.площа 3,6 кв.м., № 1-2 коридор - заг.площа 1,6 кв.м., № 1-3 коридор заг.площа 6,0 кв.м., № 1-4 кухня заг.площа 9,2кв.м., № 1-5 житлова заг.площа 11,0 кв.м, № 1-6 житлова заг.площа 17,1 кв.м., № 1-7 вбиральня заг.площа 1,9 кв.м., загальна площа яких становить 50, 4 кв. м., житлова площа 28, 8 кв.м., сарай літ. «Е» , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0209 га. На даний час виникла необхідність у поділі в натурі нерухомого майна. Вказане вище домоволодіння, що перебуває у співвласності - повністю ізольовані. Виділ частки технічно можливий та не потребує проведення будь-яких змін у технічній конструкції нежитлових приміщень. Просять суд припинити право спільної часткової власності між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках право власності на житловий будинок літ. «Б-1» з житловою прибудовою літ. б5, до якої входять кімнати: № 1-1 веранда заг.площа 3,6 кв.м., № 1-2 коридор - заг.площа 1,6 кв.м., № 1-3 коридор заг.площа 6,0 кв.м., № 1-4 кухня заг.площа 9,2кв.м., № 1-5 житлова заг.площа 11,0 кв.м, № 1-6 житлова заг.площа 17,1 кв.м., № 1-7 вбиральня заг.площа 1,9 кв.м., загальна площа яких становить 50, 4 кв. м., житлова площа 28, 8 кв.м., сарай літ. «Е», що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0209 га, за адресою: [ADDRESS] . 04 квітня 2019 року ухвалою суду було замінено первісного відповідача [PERSON] належними відповідачами , а саме, на [PERSON] і [PERSON] , виключено КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, як третю особу, з переліку учасників. 10 травня 2019 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про слухання справи без його участі. Також вказав, що позов підтримує та просить його задоволити. Позивач [PERSON] та представник позивача за дорученням Прядка В. М. в судове засідання не з`явилися. Надали суду заяву про слухання справи за їхньої відсутності. Також вказали, що уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. А тому, суд на підставі ст. ст. 280 - 282ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 55 Конституції України, а також ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 13 березня 1999 року по 19/100 будинку за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2017 року [PERSON] на праві власності належить 19/300 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності співвласникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Фактично та відповідно до даних технічного паспорту, кожен із співвлісників користується окремою часткою домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що знаходиться на земельній площею 0,1120 га відповідно до плану поділу земельної ділянки від 2019 року. Частка домоволодіння власниками якого є позивачі складається з житлового будинку літ. «Б-1» з житловими прибудовами літ. б5, до якої входять кімнати: № 1-1 веранда заг.площа 3,6 кв.м., № 1-2 коридор - заг.площа 1,6 кв.м., № 1-3 коридор заг.площа 6,0 кв.м., № 1-4 кухня заг.площа 9,2кв.м., № 1-5 житлова заг.площа 11,0 кв.м, № 1-6 житлова заг.площа 17,1 кв.м., № 1-7 вбиральня заг.площа 1,9 кв.м., загальна площа яких становить 50, 4 кв. м., житлова площа 28, 8 кв.м., сарай літ. «Е» , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0209 га. На даний час у сторін виникла необхідність у поділі в натурі нерухомого майна. Вказане вище домоволодіння, що перебуває у співвласності - повністю ізольовані. Виділ частки технічно можливий та не потребує проведення будь-яких змін у технічній конструкції нежитлових приміщень. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~ст. 317 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 319\~ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321\~ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Крім того, відповідно до вимог ст.\~364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо згоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом кожного з співвласників майно ділиться в натурі. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно з ч. 1\~ст. 367 ЦК України, за домовленістю між ними. Відповідно до п. 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, - поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень\~ст. 356 ЦК України\~вбачається, що позивач і відповідачі є суб`єктами спільної часткової власності. Статтею 358\~ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~роз`яснень Пленуму\~Верховного Суду\~України,\~наданих у\~п.\~6\~постанови від\~04\~жовтня 1991\~року №\~7\~з наступними\~змінами та\~доповненнями «Про\~практику застосування\~судами законодавства,\~що регулює\~право приватної\~власності громадян\~на жилий\~будинок»,\~в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільноїчасткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Можливість проведення виділу або поділу у натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, закон пов`язує з домовленістю співвласників, оформленою письмовим і нотаріально посвідченим договором, або у судовому порядку за відсутності цих обставин. При цьому, виділ частки майна, що є об`єктом спільної часткової власності, у натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників, а особа набуває право власності на виділене майно з державною реєстрацією такого права у встановлених законом випадках. Між тим, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності, за всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 Цивільного кодексу України та ст. 88 Земельного кодексу України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Відповідно до ч.2. ст. 367 Цивільного кодексу України поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності та виділення його в натурі. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна в натурі завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми співвласниками. Відповідно до ст.ст. 358, 361 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування належної йому частини спільного майна в натурі, а також має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної власності. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved