Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернулася з позовом та просить суд змінити розмірів аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON] [INFO] з 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття на ј частину всіх видів його заробітку (доходу), але менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 21 лютого 2011 року, шлюб розірвано. Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07.10.2014 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На час ухвалення рішення, розмір аліментів визначався виходячи з того, що відповідач на той час мав на утриманні і виплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходу громадян, починаючи з 14.12.2005 року до повноліття дитини. На даний час син відповідача, [PERSON] , [INFO] є повнолітнім і більше не перебуває на утриманні відповідача, тому вважає можливим збільшити розмір аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідач залишив сина без належної батьківської уваги, та ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні дитини. Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. В письмовій заяві наданій до суду, позивач просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача наполягає на винесенні заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд з`ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, яке рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 21 лютого 2011 року - розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07.10.2014 року з відповідача на користь [PERSON] , було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З вищевказаного рішення вбачається, що на час його ухвалення, суд визначав розмір аліментів виходячи з того, що відповідач мав на утриманні і виплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходу громадян, починаючи з 14.12.2005 року до повноліття дитини. На даний час син відповідача, [PERSON] , [INFO] є повнолітнім. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України,статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Положеннями ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Позивач, як одержувач, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та розмір мінімальної зарплати, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання та харчування. Відповідачем не надано доказів про погіршення у нього матеріального становища та стану здоров`я порівняно з тим періодом, коли було прийнято рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, вік дитини, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. А тому суд не застосовує положення п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, щодо негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність відомостей про наявність у нього інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, матеріальне становище позивача та дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 840,80 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved