Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання права власності. Свої позовні вимоги вимоги обґрунтовувала тим, що 18.05.2016 року в селищі Лисець Тисменицького району помер її дід [PERSON]. Після його смерті залишилася спадкове майно, а саме ? частка житлового будинку в селищіщі Лисець по вул. Весняна,2. Друга половина належить його дружині [PERSON]. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом на це спадкове майно. Спадкоємцями за законом є його дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є непрацездатною вдовою і тому претендує на обов»язкову 1/6 частку у спадщині, вартістю 26\~455гр. 43 коп., а [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли та на неї не претендують. Вона вчасно прийняла спадщину, але нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу їй відмовлено в оформленні спадщини в зв»язку з відсутністю свідоцтва про право власності на житловий будинок та господарсько-побутові споруди. Будинок закінчений будівництвом в 1990 році, проте право власності на будинок не оформлялося документально. З врахуванням обов»язкової 1/6 частки у спадщині, на яку претендує відповідач [PERSON], її частка у спадщині становить 4/6 , вартістю 52\~910 гр.84 коп. Позивач в судове засідання не з»явилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила його задоволити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, від них надійшли заяви, у яких вони позов визнали, проти його задоволення не заперечували, просили справу розглянути у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Встановлено, що згідно рішення Лисецької селищної ради Тисменицької міської ради Івано-Франківської області протокол № 7 від 04.04.1973 діду позивачки [PERSON] була виділена земельна ділянка під будівництво власного житла. Через деякий розпочалося будівництво житлового будинку, будівництво якого закінчено в 1990 році, проте документи на дане будинковолодіння дід не встиг виготовити. Згідно ст.100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначалося, що в особистій власності громадянина може бути, зокрема, й житловий будинок. При цьому глава 10 цього Кодексу не пов»язувала наявність такого права з його обов»язковою державною реєстрацією. Право власності на будинок не оформлялося документально, оскільки положення [PERSON] Міністрів України від 12.03.1981 року № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів», які регулювали оформлення права власності на об»єкти нерухомості, завершені будівництвом,що діяла на момент завершення нами спірного будинку, це не передбачалося для індивідуальних житлових будинків, побудованих в сільській місцевості. [PERSON] помер 18.05.2016 року. Останній 15.01.2015 року склав заповіт, який було посвідчено секретарем Лисецької селищної радии та внесено в реєстр за № 6 про те, що після його смерті позивач буде спадкоємцем всього належного йому майна. (а.с. 8). Спадкоємцями за законом є його дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є непрацездатною вдовою і тому претендує на обов»язкову 1/6 частку у спадщині, вартістю 26\~455гр. 43 коп., а [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли та на неї не претендують. Про те, що будинок належить покійному [PERSON] та його дружині [PERSON], свідчать довідки Лисецької селищної ради від 12.06.2012 року та від 03.08.2017 року (а.с.11,12), копія технічного паспорта, виготовлення якого замовляв Данів як власник будинку (а.с.14,15), архівний витяг з протоколу № 7 засідання виконкому Лисецької селищної ради від 04.04.1973 р. про виділення [PERSON] земельної ділянки під будівництво житлового будинку згідно генерального плану райархітектури, який надав Державний архів Івано-Франківської області (а.с.6). Вартість домоволодіння згідно висновку про оцінку майна складає 158\~732 гр. 54 коп. (а.с.16). З врахуванням обов»язкової 1/6 частки у спадщині, на яку претендує відповідач [PERSON], частка позивача у спадщині становить 4/6 , вартістю 52\~910 гр.84 коп. Проте, позивач оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті діда не може, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на дане майно, тому змушена звернутися до суду. Таким чином, здобутими по справі доказами, стверджується, що позовні вимоги є підставними і обгрунтованими, а отже підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 392, 1233 ЦК України,

Outcome: approved