Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 10848,20 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку з 19 листопада 2010 року по [INFO] року у сумі 28312,80 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 10 жовтня 2008 року її чоловіка - [PERSON] було прийнято на роботу сторожем НПВХД «Інжинірінгово-технічний центр стратегічних розробок та передових технологій» філія ПК «Нафтогазспецкомплект України» з мінімальним розміром заробітної плати. Протягом 2008-2009 років заробітна плата [PERSON] виплачувалася із затримками та не в повному обсязі, з січня 2010 року виплати заробітної плати припинилися, у зв'язку з чим [PERSON] змушений був звільнитися за власним бажанням 18 листопада 2010 року. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі та виплат за відпустки становила суму у розмірі 10848,20 гривень, ані в день звільнення ані у подальшому ця сума виплачена не була. Протягом 2010 - 2012 років відповідачем здійснювались певні виплати, але заборгованість у повному обсязі не погашена. [INFO] року [PERSON] помер, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка та прийняла спадщину у встановлений законом строк. У зв'язку з тим, що відповідачем було допущено затримку остаточного розрахунку працівникові, який звільнився, відповідач повинен виплатити на користь позивача заборгованість по заробітній платі та інших належних платежів та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Також, позивач зазначала, що відповідач відмовляється надати розрахунок заборгованості по заробітній платі [PERSON], у зв'язку з чим розмір належних до виплати сум позивач обраховувала самостійно. Ухвалою суду від 08 травня 2014 року за заявою позивача провадження по справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі закрито. Позивач надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність.. Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, яким зазначив, що у зв'язку з важким фінансово-економічним становищем на підприємстві склалася заборгованість з виплати заробітної плати. Відповідач не заперечує проти наявності станом на 14 квітня 2014 року заборгованості з виплати заробітної плати [PERSON] у розмірі 4549,23 гривень. 14 квітня 2014 року проведено остаточний розрахунок з виплати заробітної плати [PERSON] шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок останнього, який відкрито у ПАТ «Приватбанк». Позивач не зверталася до відповідача з пропозицією досудового врегулювання спору, але має всі права і можливості отримати кошти з цього рахунку. У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з записів трудової книжки на ім'я [PERSON] останній перебував у трудових відносинах з відповідачем, прийнятий на підставі наказу № 36-к від 10.10.2008 року на посаду сторожа та звільнений за власним бажанням наказом № 22-к від 18.11.2010 року. Відповідно до ст. 115 КЗпТ України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпТ України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як встановлено у ході судового розгляду справи, та не заперечувалося відповідачем по справі протягом часу 2009-2010 років у зв'язку з важким фінансовим становищем на підприємстві, заробітна плата [PERSON] виплачувала не в повному обсязі, у зв'язку з чим на час звільнення [PERSON] була наявна заборгованість по заробітній платі, яка не була виплачена працівникові у день звільнення. Крім того, працівнику не була видана довідка про всі належні йому до виплати платежі ані у день звільнення ані на час звернення позивача до суду із позовом. З приводу порушення відповідачем ст.ст. 115, 116 КЗпП України, працівники НПВХД «Інжинірінгово-технічний центр стратегічних розробок та передових технологій» неодноразово зверталися до Територіальної державної інспекції праці у Харківській області, Адміністрації Президента України, Прокуратури Харківської області, народного депутату Горіної І.А. Проведеними перевірками були встановлені порушення трудового законодавства відповідачем, винесені приписи на усунення порушень, проте на день звернення позивача до суду із позовом заборгованість по заробітній платі погашена не була, довідка про розмір заборгованості позивачу не надана. У ході судового розгляду справи відповідачем було надано докази про наявність заборгованості по заробітній платі. Відповідно до довідки-розрахунку від 14 квітня 2014 року, оборотно-сальдової відомості по нарахуванню заробітної плати [PERSON] протягом часу з 01.10.2008 року по 01.11.2010 року, заборгованість по заробітній платі на день звільнення [PERSON] з підприємства складала суму у розмірі 4549,23 гривень. Як вбачається з платіжного доручення № 112 від 14.04.2014 року, на розрахунковий рахунок, відкритий на ім'я [PERSON], перераховано компенсацію заборгованості по заробітній платі за 2010 рік у сумі 4549,23 гривень. Відповідно до Витягу з карткового рахунку № [NUMBER], відкритому КП «ПриватБанк» на ім'я [PERSON], вказана сума знаходиться на рахунку останнього. [INFO] року [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області було зроблено актовий запис № 83 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Позивач перебувала з [PERSON] у шлюбі, який був зареєстрований 21 лютого 1995 року Мереф'янською міською радою, актовий запис № 26 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]), тобто була членом сім'ї позивача, а також спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка позивач успадкувала трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Враховуючи положення ст. 3 СК України, позивачу передана заборгованість по заробітній платі у сумі 4549,23 гривень, шляхом нарахування на розрахунковий рахунок, відкритий на ім'я [PERSON] Щодо вимог позивача стягнути з НПВХД «Інжинірингово-технічний центр стратегічних розробок та передових технологій» середній заробіток за період затримки озрахунку з 19.11.2010 року по 28.02.2013 року в сумі 28312,80 гривень суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При таких обставинах, судом встановлено обов'язок відповідача нарахувати [PERSON] середньомісячний заробіток за період часу з дня звільнення працівника - 19.11.2010 року по день його смерті - [INFO] року та передати члену сім'ї померлого працівника - позивачу по справі [PERSON] Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р.№ 100. Відповідно до вимог п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин) у розрахунковому періоді, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до довідки про нарахування та виплату заробітної плати, наданої відповідачем із зазначенням відпрацьованих годин за місяць протягом часу з 31.10.2008 року по 30.11.2010 року, працівник [PERSON] працював позмінно, зміна становить 24 годин, оплата провадилась погодинно. Враховуючи дані вищевказаної довідки та застосовуючи порядок обчислення середньої заробітної плати, судом встановлено, що середньогодинний розмір заробітної плати [PERSON], який повинен застосовуватись для обчислення розміру середнього заробітку за час затримки складає 9,88 гривень, а середньомісячна кількість робочих годин складає 108 годин. Використовуючи вказаний порядок для обчислення суми компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача за затримку виплати остаточного розрахунку, суд встановив, що кількість робочих годин за весь час затримки розрахунку з 19 листопада 2010 року по [INFO] року складає 2811,6 годин. Обчислюючи суму компенсації, суд виходить з середньогодинної заробітної плати, середньомісячної кількості робочих годин та період затримки остаточного розрахунку. Таким чином, сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 27778,60 гривень (2811,6 год. х 9,88 грн. = 27778,6 грн.) При цьому суд не погоджується із вказаним позивачемрозміром середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача, оскільки його розрахунок виконаний відповідачем без дотримання Порядку обчислення середньої заробітної плати та достовірних вихідних даних. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від оплати судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1% від задоволених позовних вимог, а саме - 277,78 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial