Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивує тим, що з відповідачем по справі офіційно шлюб зареєстровано не було, але під час спільного проживання в них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що вони з відповідачем спільне проживання припинили. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої спільної дитини не надає. Вказала, що не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо дитини, але в неї підстави вважати, що відповідач в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала, покладаючись на обставини викладені в позові, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного проживання позивач та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Комунального підприємства ЖЕК № 4 № 779 від 07 травня 2014 року (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 27 березня 2002 року Центральним відділом реєстрації громадянського стану Кіровоградського обласного управління, актовий запис про народження № 536, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проживає окремо, дитина знаходиться на повному утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved