Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від усіх видів його заробітку щомісячно та аліменти у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на її утримання під час вагітності, починаючи з 31.10.2016 року\~\~до народження дитини. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на на неї та дітей, які повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно працює і може утримувати дітей та її. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності незалежно від її матеріального становища та того, чи вона працює, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5). Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2004 року, позивачвагітна (а.с. 8), та на день розгляду справи знаходиться на дев`ятому місяці вагітності, немає можливості працювати. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працює в ПСП «Граніт» водієм, де його сукупний дохід за квітень-вересень 2017 року склав 30\~372,48 грн. (а.с. 9). Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли. Оскільки відповідач має постійний дохід, не достатньо приймає участі в вихованні неповнолітніх дітей, будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги дітям та їх матері, на момент розгляду справи не існує, проти задоволення позову не заперечив, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дітей та їх матері, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. На думку суду, визначена судом сума аліментів є реальною та дає змогу забезпечити достатні життєві потреби дітей та позивача. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved