Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач звернулася у суд з даним позовом і просила визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, тобто позивачкою [PERSON] . Позов мотивований тим, що з відповідачем позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Вона разом з донькою зареєстровані та проживають в [ADDRESS] . Згідно рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24.06.2009 року відповідач сплачує аліменти на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн щомісячно. Решту витрат на утримання дитини вона несе самостійно, за нею на праві спільної часткової власності зареєстроване нерухоме майно, вона працює та отримує достатній рівень доходу, а тому просила визначити місце проживання дитини разом з нею. Відповідачем поданий відзив на позов, згідно якого останній зазначив, що на даний час у нього з позивачем відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, оскільки дитина зареєстрована та проживає з матір`ю, а він проти цього не заперечує.(а.с.33-36). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направивши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Разом з тим, в підготовчому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що дійсно дитина проживає з нею, але з метою уникнення будь яких зазіхань відповідача в майбутньому щодо місця проживання дитини їй потрібно мати на руках рішення суду про визначення місця проживання дитини з нею. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, згідно поданого відзиву на позов, просив розгляд справи провести у його відсутність В судове засідання представник третьої особи не з`явився, направивши до суду висновок щодо предмета спору та клопотання про розгляд справи у його відсутність. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 25.11.2010 року розірваний (а.с.8, 9). Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] разом з дитиною [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 15.01.2010 року зменшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] з 700 грн до 200 грн (а.с.13). Відповідно довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» дохід [PERSON] за період з червня по грудень 2020 року становить 201332,03 грн (а.с.14). Позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 16.02.2005 року (а.с.15). Дитина сторін [PERSON] навчається у спеціалізованій школі №173 м.Києва, мати приділяє належну увагу вихованню дитини, батько жодного разу не цікавився успіхами дитини (а.с.16). Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , про що надано висновок (а.с.51). Згідно ч.2, 3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Дитина сторін є малолітньою, оскільки не досягнула чотирнадцяти років. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Згідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю, а батько не заперечує проти цього, у зв`язку з чим між сторонами на даний час відсутній спір щодо місця проживання дитини, що також зазначила сама позивач у підготовчому засіданні, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову через його безпідставність, оскільки позивачкою жодним чином не доведено порушення, невизнання або оспорювання відповідачем її прав та прав її дитини. Разом з тим, подання позову з метою уникнення спору за місце проживання дитини в майбутньому не є передбаченим законом способом захисту прав позивачки і дитини сторін. Відмовляючи у задоволенні позову суд залишає судові витрати зі сплати судового збору за позивачем згідно ч.2 ст.142 ЦПК України.

Outcome: dismissed