Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовувала тим, що вона та [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини, є спадкоємцями за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року в м.Київ. До спадкового майна після смерті [PERSON] входять земельні ділянки, площею 3,7260 га, кадастровий номер [NUMBER] надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області, площею 0,5167 га, кадастровий номер [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області та площею 0,6172 га, кадастровий номер [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно вона не може у зв'язку з наявністю розбіжностей в зазначенні місцезнаходження земельних ділянок у державному акті на право власності на земельну ділянки та у витягах з державного земельного кадастру про земельну ділянку, позивач просила визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування, а судові витрати покласти на неї. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву в якому позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності (а.с.48). Представники відповідачів надали суду письмові заяви про визнання позову, просили справу розглянути за їх відсутності (а.с.44,45). Треті особи подали письмові заяви в яких не заперечували проти задоволення позову, а справу просили розглядати в їх відсутність (а.с.46,52) У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1222 ЦК України позивач та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м.Київ (а.с.5,17,18). Відповідно до довідки Буринської міської ради №6433 від 4 грудня 2017 року [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] разом із дочками [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.19). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 4 грудня 2017 року відбулась реєстрація спадкової справи №268/2017 після смерті [PERSON] (а.с.20). Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 5 грудня 2006 року [PERSON] є власником трьох земельних ділянок, загальною площею 0,3136 га, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області(а.с.15). Однак, відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 12 червня 2018 року [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 5 грудня 2006 року є власником земельних ділянок, площею 3,7260 га, кадастровий номер [NUMBER] надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області, площею 0,5167 га, кадастровий номер [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області та площею 0,6172 га, кадастровий номер [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області(а.с.6-8,9-11,12-14). Крім того, листом приватного нотаріуса №458/01-16 від 12 червня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] на земельні ділянки у зв'язку з наявністю розбіжностей в місцезнаходженні земельних ділянок у державному акті на право власності на земельну ділянку та у витязі з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.21). Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки право власності померлої [PERSON] на зазначені земельні ділянки знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, але [PERSON] у зв'язку з наявністю розбіжностей в зазначенні місцезнаходження земельних ділянок у державному акті на право власності на земельну ділянку та у витягах з державного земельного кадастру про земельні ділянки не може отримати свідоцтва про право на спадщину, то відповідно до ст.392 ЦК України, право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved