Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнила та просила визнати за нею право особистої приватної власності - право володіти, користуватися та розпоряджатись Ѕ частиною автомобіля Mercedes-Benz, державний номер [NUMBER] ; Ѕ частиною автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER] ; Ѕ частиною автомобіля Volkswagen LT32, державний номер [NUMBER] . Свій позов обґрунтовує тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 20.09.1997 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу ними, за кошти, які відносяться до спільних коштів набутих у шлюбі, було придбано спірне майно. Зазначила, що дане майно є об`єктом права спільної сумісної власності, тому звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 12.03.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.11.2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Свою правову позицію щодо порядку розподілу сумісного майна подружжя, а саме автомобілів шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на Ѕ частини спірних автомобілів обґрунтовує тим, що в подальшому вони з чоловіком мають намір та будуть мати можливість розпорядитись своєю часткою у праві власності та подарувати її доньці, як це було зроблено ними з нерухомим майном. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, правові підстави не назвав. Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20.09.1997 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №758, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] . Як встановлено у судовому засіданні сторонами в період шлюбу було придбано транспортні засоби, а саме: 30.03.2017 року автомобіль Mercedes-Benz, державний номер [NUMBER] ; 27.10.2011 рокуавтомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] ; 29.03.2011 року автомобіль Volkswagen LT32, державний номер [NUMBER] . На виконання ухвали суду від 24.02.2019 року Регіональний сервісний центр МВСУ в Харківській області 11.03.2020 року №31/20-806 надав інформацію, з якої вбачається, що автомобілі Mercedes-Benz, державний номер [NUMBER] ; Ford Transit, державний номер [NUMBER] ; Volkswagen LT32, державний номер [NUMBER] зареєстровані на ім`я [PERSON] , [INFO] . На автомобілі оформлено свідоцтво про реєстрацію. Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 368 ч. 3 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, транспортні засоби, а саме: автомобілі Mercedes-Benz, державний номер [NUMBER] ; Ford Transit, державний номер [NUMBER] ; Volkswagen LT32, державний номер [NUMBER] визнаються судом сумісно нажитим майном подружжям [PERSON] та [PERSON] . З звіту № ТZ190126-004 про незалежну оцінку транспортних засобів від 26.01.2019 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz, складає 1804220,00 грн.; Ford Transit складає 133440,00 грн.; Volkswagen LT32 складає 233520,00 грн. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зробленого поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, автомобіль Mercedes-Benz, державний номер [NUMBER] ; автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] ; автомобіль Volkswagen LT32, державний номер [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, тому, враховуючи той факт, що позивач просила суд визнати за неї право власності на Ѕ частину зазначених автомобілів і це не буде порушувати права кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved