Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким після збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь витрати по проведенню переобладнання, покращення, збереження та утримання спільного житлового будинку № 4 по вул. Жовтневій в с. Березівка Харківського району Харківської області у сумі 83281,05 гривень, стягнути з відповідача на користь позивача втрати по оплаті проведення судової експертизи у сумі 4440,00 гривень та сплати судового збору у сумі 823,81 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони є сестрами та співвласниками житлового будинку за вищевказаною адресою у рівних частках у порядку спадкування. За час спільного володіння будинком лише позивач здійснювала витрати по його утриманню та збереженню, що полягає у погашенні заборгованості по газопостачанню та сплати робіт з його відновлення, здійсненню капітального ремонту в будинку, а саме заміна вікон, ремонт даху, утеплення та фарбування будинку, переклеювання шпалер, заміна міжкімнатних дверей, проведення водопостачання з колонки, заміна електричної проводки, встановлення воріт з хвірткою. Позивач зазначає, що відповідач будинком не користувалася, їй було відомо про наявність заборгованості та проведення ремонтних робіт, але від участі у цих витратах вона відмовилася. Після здійснення всіх ремонтних робіт відповідач звернулася до суду із позовом про розподіл будинку в натурі та припинення права спільної часткової власності, рішенням апеляційного суду позов задоволено, відповідачу виділено в натурі частину будинку вул. Жовтневій в с. Березівка Харківського району Харківської області, право спільної часткової власності сторін на цей будинок припинено. Після проведення судової експертизи встановлено вірогідний розмір виконаних робіт та матеріалів при здійсненні ремонту житлового будинку за вказаною адресою, який складає 156098,00 гривень. Позивач вважає, що ? частина цієї суми підлягає стягненню з відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила про обставини, викладені вище. Відповідач та представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні не визнали позовні вимоги. Відповідач надала письмові заперечення, якими зазначила, що вона не проживає у належному їй будинку, не споживає послуги газопостачання та енергопостачання. Після розподілу житлового будинку в натурі за рішенням суду, сторони було зобовязано обладнати свої частини окремими системами газопостачання та енергопостачання, тому роботи по відновленню газопостачання не становлять для відповідача ніякої користі. Також, відповідач зазначає, що поліпшення, зроблені у будинку не були викликані його аварійним станом, позивач не узгоджувала з нею обєм та вартість ремонтних робіт у спільному будинку, розмір позовних вимог не підтверджений належними доказами, оскільки виконавча документація на ремонтно-будівельні роботи відсутня, а надані чеки свідчать про факт придбання будівельних матеріалів, а не факт використання їх для ремонту саме цього будинку. Крім того, відповідач не згодна з висновками судової будівельно-технічної експертизи, оскільки різні приміщення будинку мають різне оздоблення та різну вартість ремонтних робіт. Зокрема, пінопластом оздоблено лише стіни приміщень, які рішенням суду виділено позивачці, ванна кімната з сан.вузлом також знаходиться у частині будинку, яка виділена позивачці. При таких обставинах, визначення розміру відшкодування частини витрат шляхом простого поділу їх загальної суми на рівні частини є невірним. Також, відповідач надала заяву про застосування строку позовної давності, оскільки ремонтні роботи виконувалися у період часу з 2008 року по 2010 рік, отже з моменту завершення даних робіт у позивача була можливість звернутися до суду із позовом про відшкодування частини витрат. Суд, вислухавши пояснення та доводи осіб, що беруть участь у справі, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2009 року № 704/2009, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в смт. Березівка Харківського району Харківської області по вул.. Жовтневій, 4 належав на праві спільної часткової власності у рівних частках сторонам по справі у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 15 березня 2009 року. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, співвласники житлового будинку за адресою: смт Березівка, вул. Жовтнева, 4 у належному їм будинку не проживають, відповідно до акту депутата Березівської селищної ради по виборчому округу № 8 [PERSON] від 09.11.2014 року [PERSON] не проживає у будинку з 1985 року, за вказаною адресою проживає дочка позивача [PERSON] з неповнолітніми дітьми. Цим актом зазначено, що [PERSON] з дочкою утримують житловий будинок за власні кошти, зроблений капітальний та косметичний ремонти, проведено газопостачання та каналізацію, замінені вікна, половина будинку утеплена пінопластом, будинок пофарбовано, у кімнатах переклеєні шпалери та замінені міжкімнатні двері. Та обставина, що позивачем були здійснені ремонтні роботи підтверджується поясненнями свідків та не заперечується відповідачем по справі. Позивачем були надані фіскальні чеки, що підтверджують придбання будівельних матеріалів та обладнання, що були використані для ремонтних робіт. Для вирішення питання про вартість фактично виконаних робіт та матеріалів при здійсненні ремонту житлового будинку № 4 по вул. Жовтневій в смт. Березівка, Харківського району та області, по справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Як вбачається з дослідницької частини висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.07.2015 року № 1978, у житловому будинку за вищевказаною адресою були проведені наступні роботи: улаштування шпалер на стелі з підготовкою поверхні, плінтусів, труб опалення, розеток, прокладання електричної проводки, віконних блоків, лінолеуму на підлоги, фарбування підлоги, улаштування дверних блоків, улаштування сантехнічного приладдя, труб водопостачання та каналізації. До робіт з зовнішнього оздоблення входить улаштування пінопласту зовні, пофарбування житлового будинку, демонтаж та улаштування та фарбування шиферу по покрівлі житлового будинку, улаштування воріт з хвірткою, улаштування вигрібної ями, стін з цегли у вигрібній ямі, азбестових труб для колонки, траншеї для каналізаційних труб, фарбування паркану, підливання фундаменту з боку кімнати № 1-6, перекриття покрівлі з шиферу на сараї літ. «Б» та літ. «В» по залізу, пофарбування стін цих сараїв, ремонт покрівлі з шиферу на гаражі літ. «Д» з прокладанням руберойду, пофарбування гаражу літ. «Д» та погрібу літ. «Е». Експертним висновком встановлено, що виконавча документація на ремонтно-будівельні роботи відсутня, вірогідний розмір виконаних робіт та матеріалів при здійснені ремонту житлового будинку № 4 по вул. Жовтневій в с. Березівка Харківського району Харківської області складає 156098 гривень. Крім того, судом встановлено, що належний сторонам житловий будинок 23 листопада 2010 року було відключено від газопостачання, про що складено відповідний акт, позивачем частково було здійснено оплату заборгованості за газопостачання у сумі 2545,31 гривень, що підтверджується квитанцією № 3704.937.1 від 22 липня 2013 року. Також, позивачем були замовлені та оплачені роботи з розроблення та узгодження технічної документації з відновлення газопостачання з заміною котла. Сплата вартості позивачем цих робіт у загальній сумі 2465,51 гривень підтверджується відповідними платіжними документами від 23 серпня 2013 року та 04 жовтня 2013 року. Задовольняючи частково позовні вимоги суд враховує наступне. У відповідності до норми статті 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Зі змісту даної статті випливає, що дії співвласників щодо управління, утримання, збереження спільного майна повинні бути взаємно узгодженими. У разі розбіжностей щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню повноважень по володінню і користуванню спільним майном або не дійдуть згоди з питання про здійснення повноважень стосовно розпорядження спільним майном, то спір може бути вирішено судом. Стаття 360 ЦК України передбачає зобовязання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є обєктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобовязаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обовязок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес). Аналізуючи надані сторонами докази, суд вважає витрати по оплаті робіт з відновлення газопостачання належного сторонам будинку обєктивно необхідними для підтримання будинку у належному технічному стані, а тому задовольняє позовні вимоги в частині стягнення ? частини вартості вказаних робіт у сумі 1232,75 гривень. При цьому суд також враховує, що у матеріалах справи міститься заява [PERSON], датована 22 липня 2013 року, якою відповідач надає свою згоду на укладення договору та оформлення особового рахунку на оплату послуг з газопостачання будинку № 4 по вул. Жовтневій, 4 в смт Березівка на імя [PERSON] Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача частини сплаченої заборгованості за спожиті послуги газопостачання, суд зазначає, що відповідно до наданих позивачем квитанцій, вартість оплати послуг газопостачання нараховується на підставі показань лічильника, тобто за спожитий газ. Як встановлено у ході судового розгляду справи та підтверджується даними домової книги, відповідач з 1985 року не зареєстрована та не проживає у належному їй будинку, не є споживачем послуг газопостачання за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Березівка, вул. Жовтнева, 4, доказів наявності обовязку [PERSON] по сплаті зазначеної комунальної послуги, у тому числі наявності договірних відносин між [PERSON] та підприємством газопостачання, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано доказів того, що заборгованість з послуг газопостачання виникла вже після набуття відповідачем права спільної часткової власності та саме внаслідок дій чи бездіяльності відповідача. При таких обставинах суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача частини сплаченої позивачем заборгованості за послуги газопостачання. Також, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача частини витрат по оплаті будівельних матеріалів та ремонтних робіт, у звязку з тим, що суду не надано доказів, що співвласники досягли та уклали угоду про порядок управління, збереження та утримання спільного майна, спільно дійшли висновку про доцільність робіт з ремонту та переобладнання будинку, узгодили їх обєм та розмір витрат по оплаті цих робіт. Позивачем не доведено обєктивну необхідність цих витрат для підтримання житлового будинку у належному технічному стані або необхідність цих робіт для уникнення аварійного стану будинку. Крім того, рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 11 червня 2014 року проведено розподіл житлового будинку № 4 з надвірними будівлями по вул. Жовтневій в с. Березівка Харківського району Харківської області, припинено право спільної часткової власності сторін на вказаний житловий будинок, перерозподілено ідеальні частки в праві власності та визнано за [PERSON] право власності на 48/100 частин, а за [PERSON] 52/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за вищезазначеною адресою. Вказаним рішенням суду сторони зобовязано виділені їм в натурі квартири будинку обладнати самостійними системами опалення, газопостачання та електропостачання. Таким чином, частина ремонтних робіт та будівельних матеріалів, оплата яких була здійснена позивачем для поліпшення виділеної їй у власність 52/100 частин будинку. Позивачем не надано суду відомостей про необхідність та розмір витрат, що були понесені для здійснення ремонту саме тих приміщень житлового будинку та надвірних будівель, які виділені в натурі відповідачу, що також є однією з підстав у відмові у задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не застосовує позовну давність до спірних правовідносин, у звязку з наступним. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання. Позивач звернулася до суду із позовом 18 вересня 2014 року, що підтверджується датою на штампі вхідної кореспонденції Харківського районного суду. Вартість робіт з відновлення газопостачання житлового будинку № 4 по вул. Жовтневій в с. Березівка Харківського району Харківської області була сплачена позивачем протягом серпня-жовтня 2013 року. Таким чином, позивач звернулася із позовними вимогами про відшкодування ? частини вказаних робіт у межах позовної давності. Що стосується позовних вимог в іншій частині, суд вважає їх недоведеними, а відтак, застосування позовної давності та відмова у задоволенні позову в цій частині у звязку зі спливом позовної давності не відповідає положенням цивільно-процесуального законодавства. При предявленні позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог позивачем було сплачено судовий збір на загальну суму 832, 81 гривень, що підтверджується квитанціями від 11.09.2014 року на суму 338, 74 гривень та квитанцією від 02.10.2015 року на суму 494,07 гривень. Крім того, позивачем було сплачено вартість проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4440,00 гривень, про що зазначено в експертному висновку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. Обчислюючи сум судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з того, що позовні вимоги суд задовольняє на суму 1232,75 гривень, що становить 1,49 % від суми заявлених позовних вимог. При таких обставинах, сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 73,82 гривень (5272,81 х 1,49 % = 73,82). На підставі викладеного,

Outcome: partial