Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивачі 05.05.2017 року звернулись з позовом до суду до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, просять суд встановити, що 11/20 часток житлового будинку [ADDRESS] належали спадкодавцю [PERSON] на праві власності та зареєстровані на її ім'я; визнати право власності на спадкове нерухоме майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] на ім'я позивачів, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах по 1/3 кожному, вказуючи, що рішенням народного суду м. Білгород-Дністровський від 02.10.1974 року спільне нерухоме майно їх батьків [PERSON] та [PERSON] було поділено, а саме: [PERSON] виділено 9/20 частки, а [PERSON] - 11/20 частки житлового будинку [ADDRESS]. У відповідності до довідки управління містобудування та архітектури №30 від 16.01.2017 року дійсною адресою спірного нерухомого майна є: [ADDRESS]. [INFO] помер спадкодавець - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 11/20 частки житлового будинку [ADDRESS] на земельній ділянці, загальною площею 201 кв. м. За домовленістю позивачів спадщину було прийнято їх матір'ю [PERSON]. [INFO] померла спадкодавець [PERSON], та відповідно після її смерті відкрилась спадщина на весь житловий будинок [ADDRESS]. Позивачі є спадкоємцями 1 черги за законом до майна померлої та бажають прийняти спадщину у вигляді вказаного вище спадкового майна, звернулись до нотаріуса стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом на 11/20 часток спірного нерухомого майна, виданого державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] , тому позивачі і вимушені звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та представляє інтереси [PERSON] та [PERSON] за довіреністю в судовому засіданні надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити . Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких просить суд розглядати справу у його відсутність, винести законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог Конституції та Законів України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно рішенням народного суду м. Білгород-Дністровський від 02.10.1974 року, здійснено розподіл домобудівництва, розташованого в [ADDRESS], виділив при цьому [PERSON] - 9/20 частки, визнавши за нею право власності на вказану частину, а [PERSON] - 11/30 частки вказаного домоволодіння, визнавши за останнім право власності на вказану частину /л.с.4/. У відповідності до довідки управління містобудування та архітектури №30 від 16.01.2017 року дійсною адресою спірного нерухомого майна є: [ADDRESS] /л.с.5/. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /л.с.6/ Після його смерті залишилась спадщина на належну йому частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], яку, як зазначають позивачі за їх домовленістю прийняла їх мати [PERSON] /л.с.10/. [INFO] померла спадкодавець - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /л.с.7/ Після її смерті відкрилась спадщина на весь будинок [ADDRESS] /17-21/. Померла [INFO] [PERSON] є рідною матір'ю позивачів, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження /л.с.8,9/ Позивачі бажають прийняти спадщину після померлої, звернулись до нотаріуса стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, оскільки у померлої були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме відсутній оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.1984 року на 11/20 частки житлового будинку, що підтверджується листом №35/02-14 від 18.01.2017 року, виданим завідувачем міськдержнотконтори І.В.Кушнір /л.с. 25/. Факт належності померлій [INFO] [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] підтверджується наявним в матеріалах справи технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок /л.с. 17-21/, а також листом №1172 від 21.08.2007 року, виданим КП «Білгород-Дністровське БТІ», у відповідності до якого власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.1984 року та рішення народного суду від 02.10.1974 року /л.с.28/ Позивачі фактично прийняли спадщину після померлої, оскільки проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №387, виданою 25.01.2016 року ЖЕО №1 та паспортними даними спадкоємців, в яких є штамп про реєстрацію за вищевказаною адресою, копією домової книги, а також відміткою про сумісне проживання спадкоємців разом зі спадкодавицею та фактичне прийняття ними спадщини, що міститься у нотаріально посвідченій заяві позивачів про прийняття спадщини . У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, на момент відкриття спадщини, до складу спадщини, входили усі права та обов'язки [PERSON], які належали їй на день смерті. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивачі по справі є спадкоємцями 1 черги після смерті матері [PERSON], які фактично прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк, іншого способу захистити їх права, окрім як в судовому порядку не вбачається можливим, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved