Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 26.11.2007 між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту на купівлю транспортних засобів № 030.29-50/1870-А, згідно з яким вона отримала кредит у розмірі 107923,00 грн. зі сплатою процентів 11,50% річних на строк до 25.11.2014. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави, за умовами якого позивач передала в заставу банку транспортний засіб марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER]. У листопаді 2008 року позивач передала даний транспортний засіб та ключі від нього на зберігання представнику банку та була впевнена, що вона є його власницею. У листопаді 2016 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києва про надання інформації про всіх осіб, за якими було зареєстровано право власності на вказаний автомобіль. З відповіді сервісного центру позивачу стало відомо, що в Оболонському РВ ДВС м. Києва знаходилося виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 18.09.2009, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П., відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу, для задоволення вимог банку в сумі 170997,58 грн. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог закону, оскільки нотаріус не переконався у безспірності вимог банку, не мав для цього усіх необхідних документів. Крім того, зазначає, що порушення умов кредитного договору відбулися ще 13.02.2008, а з вересня 2008 року позивач взагалі припинила повертати кредит, тоді як виконавчий напис вчинено 18.09.2009, тобто на час його вчинення сплив строк позовної давності, встановлений для вимог про стягнення неустойки. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. 18.09.2009 за № 3352, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER], та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи явку своїх представників у судове засідання також не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 26.11.2007 між позивачем та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 030.29-50/1870-А, за умовами якого банк надав позивачу в кредит грошові кошти у сумі 107923,00 грн. зі сплатою 11,50% річних на строк до 25.11.2014. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором кредиту того ж дня між сторонами було укладено договір застави № 030.29-50/1870-А, за умовами якого позивач передала в заставу банку транспортний засіб «Шкода», д.н.з. [NUMBER]. 18.09.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб «Шкода», д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску, що зареєстрований на праві власності [PERSON] За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, задовольнити вимоги АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 170997,58 грн., з яких: 98545,36 грн. - сума заборгованості за кредитом (з 07.09.08 по 07.09.09); 11054,61 грн. - сума заборгованості за відсотками (з 07.09.08 по 07.09.09); 23535,59 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту (з 07.09.08 по 07.09.09); 1237,97 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків (з 30.09.08 по 07.09.09), 21919,98 грн. - штрафи, які передбачені кредитним договором; 14704,07 грн. - сума збитків від інфляції кредитних коштів. Вказаний виконавчий напис нотаріуса був пред'явлений на примусове виконання до Оболонського РВ ДВС м. Києва. 19.03.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким (в редакцій, чинній на момент винесення постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленного майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно. На даний час виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням строку його зберігання. Такі обставини підтверджуються листом Оболонського РВ ДВС м. Києва від 13.07.2017. За приписами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення викладені в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004, яка діяла на момент винесення спірного виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за №1172, для одержання виконавчого напису у випадку стягнення заборгованості за нотаріально-посвідченим договором, який передбачає право звернення стягнення на заставлене майно, додаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 289 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має проводитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Тобто, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Як вбачається з матеріалів справи, для одержання вищевказаного виконавчого напису відповідач надав приватного нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: договір застави від 26.11.2007 та розрахунок суми заборгованості. Факт подання відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису цих документів визнається позивачем. При цьому, посилання у позовній заяві, що відповідачем не було надано нотаріусу доказів направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання та оригіналів розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку з описом вкладення, суд не бере до уваги, оскільки обов'язок подавати такі документи в разі стягнення заборгованості за договором, який передбачає право звернення стягнення на заставлене майно, не передбачений вищевказаним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. В силу вимог частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, звертаючись з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, позивачі зобов'язані довести шляхом подання відповідних доказів обставини відсутності (або інший розмір) заборгованості за кредитним договором, якщо ними оспорюється визначена у виконавчому написі нотаріуса сума боргу, зокрема, надати докази погашення заборгованості за кредитним договором, зробити власний контррозрахунок належних до сплати сум. Однак, позивач, як заставодавець, не довела у встановленому процесуальним законом порядку належними і допустимими доказами, що сума заборгованості за кредитним договором станом на дату вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису була іншою ніж та, яка була визначена у виконавчому написі, не надала ні власного контррозрахунку суми заборгованості по кредитному договору, ні доказів погашення існуючої заборгованості, ні доказів, які б підтверджували наявність іншого розміру заборгованості, відмінного від визначеного у виконавчому написі. Навпаки, у позовній заяві позивач підтвердила той факт, що з вересня 2008 року вона припинила повертати банку кредит. При цьому, одночасне стягнення штрафу і пені передбачено умовами укладеного між сторонами договору кредиту та ні в якому разі не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки пеня та штраф є лише видами штрафних санкцій, тобто не представляють окремих і самостійних видів юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій, а тому твердження позивача про неправомірність їх одночасного стягнення за виконавчим написом є безпідставними. Крім того, суд враховує, що спірний виконавчий напис нотаріуса звернено до примусового виконання, в ході якого заставлене майно було реалізовано та державним виконавцем, на підставі чинного на той момент п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а наразі виконавче провадження знищено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. З викладеного,

Outcome: dismissed