Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.11.2005 року Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітнього сина, матеріально дитину не утримує, тому позивач просила стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в сумі по 700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення аліментів але тільки в сумі 600 гривень і не більше так як він працює, зарплата невелика і у нього від іншого шлюбу є ще одна дитина. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, батьком [PERSON] [INFO], є відповідач, а мамою позивач по справі. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони, як встановлено судом, спільно не проживають, а неповнолітня дитина проживає з матір'ю. Між сторонами 03.10.2005 року було укладено в нотаріальному порядку договір на утримання дітей (а.с.9), згідно якого позивач та відповідач домовились про добровільну сплату відповідачем, аліментів на своїх дітей в т.ч. і на [PERSON] в сумі по 250 гривень. В даний час відповідач працює комірником Чернівецького ТОВ «Галс-2000» (а.с.34) Виходячи із наявності вказаного договору, суд вважає, що позивач мала б звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, якщо визначеного договором розміру не вистачає, а зважаючи на те, що відповідач працює і має стабільний заробіток, вказаний позов мав би стосуватися і частки від заробітку, а не фіксованої грошової суми. Разом з тим позивач звернувшись із дійсним позовом, в судовому засіданні, не бажала змінювати ні вид ні розмір стягнення, виходячи з чого суд керується також і вимогами ст.174 ЦПК України в частині визнання відповідачем розміру позовних вимог. При цьому суд вважає, що відповідач, проживаючи окремо від сім'ї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір'ю дитини, що свідчить про необхідність задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Із представлених довідок про доходи відповідача, встановлено, що його заробітна плата в середньому складає біля 2000 гривень в місяць і у відповідача на утриманні є ще одна дитина [PERSON], [INFO], від іншого шлюбу. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років, з 1 січня в сумі 1455 гривень. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з цього та зважаючи на предмет позову, а саме на вид та розмір аліментів, які позивач просить стягнути із відповідача, а також зважаючи на наявний договір про утримання дітей, визнання відповідачем позову, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому конкретний розмір аліментів суд визначає у фіксованій грошовій сумі, яку визнав відповідач, а саме в сумі 600 гривень. Аліменти на утримання дитини суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 25 грудня 2015 року, що відповідає положенням ст.191 СК України і не заперечувалося відповідачем та згідно вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв'язку з тим, що дитина проживає з матір'ю, яка до суду зверталась в тому числі і для захисту інтересів малолітньої дитини.

Outcome: partial