Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 2014 року до фактичного припинення стосунків, а саме до вересня 2015 року; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] частиною [ADDRESS] та споруд за адресою: [ADDRESS] обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони придбали житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який оформили на відповідача. Після придбання будинку, сторони провели його ремонт, придбали нову сантехнику та меблі. Придбання житлового будинку, всі ремонтні роботи та купівля будівельних матеріалів і меблів проводилася за спільні кошти сторін. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Проте, ще до вересня 2015 року сторони зійшлися та стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та жінка, мали близькі стосунки, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Таким чином, встановлення юридичного факту проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу до вересня 2015 року має значення для захисту порушеного права позивача на розподіл спільного сумісного майна подружжя , а саме житлового будинку [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на Ѕ його частину. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2018 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та за заявою позивача забезпечені докази по справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Враховуючи заяву позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначені ч. 1 ст. 315 ЦПК України; відповідно до частини другої вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При вирішенні питання про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 2014 року до фактичного припинення стосунків, а саме до вересня 2015 року, судом досліджені наступні докази та встановлено наступне. Судом встановлено, що 24 листопада 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , що видано 24 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, запис № 563 від 24 листопада 2001 року. Заочним рішенням Харківського районного суду харківської області від 15 січня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги позивача задоволено, шлюб між сторонами, зареєстрований 24 листопада 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 563 - розірвано. Відповідно до інформації № 1264, що надана 25 липня 2018 року виконавчим комітетом Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] , 1978 року народження, зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї мати [PERSON] , 1951 року народження; донька [PERSON] , 2009 року народження; колишній чоловік - [PERSON] , 1977 року народження. У судовому засіданні допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що в період з 2014 року до вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю як подружжя. На підставі викладеного, суд вважає доведеним, що у період з 2014 року до вересня 2015 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] та задовольняє вимогу позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 2014 року до вересня 2015 року. Судом також встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 листопада 2004 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Семенюк М.М., реєстр № 652, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6499440, сформований 15 лютого 2005 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». За інформацією Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 12 від 09 січня 2019 року, станом на 26 жовтня 2004 року за адресою: [ADDRESS] , розташовані: житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 32,50 кв.м., загальною площею 53,80 кв.м., сарай літ. «Б», навіси літ. «В», «Д», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Ж», душ літ. «Е», каналізаційна яма літ. «З», огорожа № 1-5. Також суду надано: заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини; витяг з Державного реєстру правочинів № 300889, сформований 12 листопада 2004 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Семенюк М.М. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст. 66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, але при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Суд, аналізуючи надані сторонами докази приходить до висновку, що вимоги позивача про розподіл спільної сумісної власності подружжя підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача та відповідача ними придбано житловий будинок [ADDRESS] , шлюб між сторонами розірвано, тому суд в порядку розподілу спільного майна подружжя визнає за [PERSON] право власності на Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] з [ADDRESS] частиною надвірних будівель та споруд за вищевказаною адресою, при цьому також враховує, що доказів на підтвердження того, що спірний житловий будинок є особистою приватною власністю відповідача суду не надано. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved