Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що 19.09.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу та виготовлення меблів. За вказаним договором вона сплатила відповідачу 10560 грн. В порушення умов договору відповідач не виготовив меблі. Тому позивач просить розірвати договір від 19.09.2013 року, стягнути з відповідача 10560 грн. плачених коштів за договором та стягнути 2000 грн. моральної шкоди. В судове засідання позивач не з'явилася. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю. На позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання 19 березня та 04 квітня 2014 року не з'явився. На адресу його міста знаходження, вказаного в договорі, та місце реєстрації, надіслані повістки, які ним не отримані. Згідно з ч.1,5 ст. 77 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому суд вважає, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, він повторно в судове засідання не з'явився, через що, відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що 19.09.2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір на виготовлення шафи-купе, вартістю 10560 грн. Пунктом 2.1. договору вартість виробу складає 10560 грн. Пунктом 3.2 договору встановлений строк виконання замовлення 35 робочих днів. Позивачем сплачено 10560 грн. Відповідно до ст.. 525,530 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки відповідач не виконав зобов'язання в строк, то внесена сума 10560 грн. підлягає стягненню з нього. Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Однак п.5 ч.1 ст. 4 цього Закону встановлює випадки, коли споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, а саме: споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; Тобто, невиконання зобов'язання не передбачає відшкодування моральної шкоди. Тому у стягненні моральної шкоди слід відмовити. Частиною 1 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Пунктом 1 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Враховуючи те, що відповідачем було істотно порушено договір купівлі-продажу та виготовлення меблів від 19.09.2013 року, то даний договір підлягає розірванню.

Outcome: partial