Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2001 року. Шлюб зареєстровано відділом РАГСУ Дрогобицького районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 160. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO]. Стверджує, що спільне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, постійні сварки та конфлікти. Протягом шести останніх років разом не проживають, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносини між ними, спільного господарства не ведуть. Тому, за наведених обставин, їхній з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливі. Сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення, тому просить розірвати їхній шлюб, сина [PERSON], [INFO], залишити на її вихованні В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, дала пояснення, які по суті та змісту відповідають вимогам викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати, про залишення сина [PERSON], [INFO] на вихованні матері не заперечив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.09.2001 року, зареєстрований відділом РАГСУ Дрогобицького районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 160, свідоцтво серії [NUMBER] від 13.09.2001 року( а.с.15). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] - [INFO] (а.с.3). Так, згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Відповідно до п.6 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, судом встановлено, що протягом тривалого часу подружжя не підтримує подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін та дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved