Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи, що 09 червня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 545. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Причиною розпаду сім`ї вказує на відсутність порозуміння, любові та поваги, які повинні бути притаманні сім`ї. У відповідача власні погляди на життя. На даний час шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Також зазначила, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, участі у його вихованні не приймає. Оскільки відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає, вона змушена звертатися з позовом до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 13 листопада 2020 року на 08-30 год. в спрощеному провадженні. В судове засідання позивач скерувала заяву в якій позов підтримала, просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття. Відповідач в судове засідання скерував заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу та сплати аліментів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що 09 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 545. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки сім`я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, подальше збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. Неповнолітній проживає разом зі своєю матір`ю та перебувають на її утриманні. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти - це встановлена законом грошова сума, що передається одним із батьків у власність дитини та використовується для задоволення потреб дитини. Розмір аліментів залежить від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також від доходу платника аліментів. Розмір аліментів визначається у відсотковому відношенні від заробітку (доходу), у випадках, коли дохід неможливо визначити, то розмір аліментів присуджується у твердій грошовій сумі, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України виходячи з принципу справедливості та розумності (ч. 9 ст. 7 СК), суд, при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи те, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, визначеному позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved