Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб. Від подружнього життя мають доньку [PERSON]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, так як доглядає дитину, джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за донькою не має. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини до досягнення дитини трьохрічного віку не надає, хоча працює таксистом та має нефіксований дохід. У звязку з чим позивач просить стягнути аліменти з відповідача на її користь в розмірі ? частини його заробітку, щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. В судове засідання позивач не зявилася, просила стягнути аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною трьох річного віку, справу слухати у її відсутність. В судове засідання відповідач повторно не зявився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши та оцінивши у сукупності надані позивачем письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 08.05.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом ДРАЦС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 650. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Драбове-Барятинської сільської ради Черкаської області від 04.09.2017 року № 1405. На утримання дружини до досягнення дитини трьох річного віку відповідач в добровільному порядку коштів не надає. Статтею 75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Частиною другою, четвертою статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частини його заробітку (доходу) на її утримання, позивач зазначила, що вона власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, проте їй самій важко матеріально утримувати доньку, так як вона ніде не працює оскільки доглядає за нею, відповідач має працездатний вік та може надавати таку допомогу. Статтею 80 СК України, визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до статті 79 Сімейного кодексу України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України, передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. в дохід держави. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць.

Outcome: approved