Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила зняти арешт зі всього рухомого та нерухомого майна, належного [PERSON], померлому 30 червня 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] приходиться їй сином. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частку квартири [ADDRESS], що належала померлому на праві приватної власності. Як спадкоємець першої черги за законом, вона звернулася до Марганецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Під час підготовки нотаріусом документів виявлено, що постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області був накладений арешт на все нерухоме майно [PERSON] для забезпечення виконання судового рішення. Оскільки виконавче провадження завершено у 2013 році на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з відсутністю в боржника майна, на яке може бути накладено стягнення, арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Наявність заборони відчуження майна, яке раніше належало [PERSON], створює для неї перешкоди, зокрема, неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєструвати в законному порядку своє майно. Сторони та треті особи в судове засідання не зявилися. Позивач надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином двічі, заяв та клопотань про розгляд справи за відсутності його представника не надав. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представник Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не прибув, заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутності суду не надав. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч.2\~ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 08 січня 2009 року видано виконавчий лист № 2-93 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 4100,00 грн. (а.с.9). Постановою державного виконавця відділу ДВС Марганецького міського управління юстиції [PERSON] від 03 вересня 2012 року відкрито виконавче провадження № 34094592 з примусового виконання виконавчого листа № 2-93. Вказаною постановою накладено арешт на все нерухоме майно, належне [PERSON], номер запису обтяження 1198330 від 03 вересня 2012 року (а.с.8). Згідно листа відділу ДВС Марганецького міського управління юстиції від 29 лютого 2016 року № 02-40/2154 виконавче провадження № 34094592 завершено у 2013 році на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) (а.с.9). Згідно Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06 червня 2013 року постановою державного виконавця відділу ДВС Марганецького міського управління юстиції [PERSON] від 05 червня 2013 року відкрито виконавче провадження № 2910029. Вказаною постановою накладено арешт на все нерухоме майно, належне [PERSON], номер запису обтяження 1198330 (а.с.8). 30 червня 2015 року [PERSON] помер, про що 02 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво серія І-КИ № 629364 (а.с.5). [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження, а.с.10). Згідно свідоцтва про власність на житло від 12 липня 1999 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Позивач, як спадкоємиця першої черги, звернулася до Марганецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] (а.с.6), а згодом і з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону, що діяла на момент звернення стягувача із заявою до відділу ДВС про примусове виконання виконавчого листа № 2-93, державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 вказаного Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік умов, за яких скасовуються вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а саме: - у разі закінчення виконавчого провадження (ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження); - повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження». Тобто, в разі завершення виконавчого провадження згідно п.2 ч.1 ст.47 цього Закону, заходи примусового виконання, вжиті в ході виконавчого провадження державним виконавцем, не скасовуються. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися з позовом до суду про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Відповідачем не надано суду ніяких доказів того, що у виконавчому провадженні було здійснено заміну відповідача або про звернення ПАТ «Державний ощадний банк України», як кредитора, у встановлений законом термін із вимогою до спадкоємців. Враховуючи викладене, а також те, що в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-93, виданого Марганецьким міським судом 08 січня 2009 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 4100,00 грн., був накладений арешт лише на все нерухоме майно [PERSON], суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, та відмовити в тій частині, що стосується знаття арешту та заборони відчуження рухомого майна, оскільки позивачем не надано доказів наявності його арешту чи заборони відчуження.

Outcome: partial