Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про зобов'язання вчинити певні дії, покликаючись на те, що вона працювала на Львівському мотозаводі на посаді слюсаря-складальника, 09 вересня 1985 року під час роботи в цеху №1 вона отримала виробничу травму голови, після чого лікувалась у П'ятій міській поліклініці. Вона принесла свою медичну картку у Львівський мотозавод. 25 вересня 1985 року вона звернулась до міської ради до головного лікаря з медичною карткою хворого. Після цього лікарняного листа і медичну картку їй не повернули та П'ята поліклініка відмовилась видати їй медичні документи. Також, Львівським мотозаводом безпідставно не видано акт Н-1 про нещасний випадок на виробництві, а її звільнено у зв'язку з прогулом. Просить зобов'язати Комунальну П'яту міську клінічну поліклініку м. Львова повернути їй медичну картку хворого за 1985 рік у зв'язку із лікуванням травми в період з 09 вересня 1985 року по 28 вересня 1985 року, виплатити їй за весь термін вимушеного прогулу з 09 вересня 1985 року, компенсувати їй моральні та матеріальні збитки за 30 років і 9 місяців. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник ТзОВ «Львівський мотозавод» у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що позивач не покликається на жодні докази. Представник відповідача Комунальної П'ятої міської клінічної поліклініки м. Львова у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду письмові заперечення, у яких покликається на те, що адреса проживання позивача розташована у районі діяльності Четвертої міської клінічної поліклініки м. Львова та у реєстратурі відповідача відсутня її медична картка, а медична документація працівників ДП «Мотозавод» у 1985 році зберігалась здоровпункті підприємства, окрім того, строк зберігання медичних карток становить 5 років, та просить слухати справу у їх відсутності, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ТзОВ «Львівський мотозавод» до 06 листопада 1985 року та була звільнена відповідно до наказу №133-к §3 від 06 листопада 1985 року. /а.с. / Як вбачається із матеріалів справи, у Комунальної П'ятої міської клінічної поліклініки м. Львова відсутня медична картка амбулаторного хворого [PERSON] /а.с. 17, 19-21, 24, 51, 67, 91-93/ Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачем не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо наявності медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] у Комунальній П'ятій міській клінічній поліклініці м. Львова, шодо її лікування у Комунальній П'ятій міській клінічній поліклініці м. Львова в період з 09 вересня 1985 року по 28 вересня 1985 року, щодо факту нещасного випадку на виробництві 09 вересня 1985 року під час роботи в цеху №1 у ТзОВ «Львівський мотозавод» та вимушеного прогулу з 09 версеня 1985 року. Окрім того, позивачем [PERSON] не надано суду жодних пояснень, які б стосувались суті позовних вимог, позивач не покликається на жодні обставини та факти, які є піставою для вирішення позову по суті. А також суд вважає, що у задоволенні позовних слід відмовити, оскільки зі змісту ст. 3 ЦПК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та потреба в такому захисті виникає тоді, коли зазначені права порушені, невизнаються чи оспорюються іншими особами, натомість позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що її свободи, права чи інтереси порушені, оскільки у Комунальної П'ятої міської клінічної поліклініки м. Львова відсутня медична картка амбулаторного хворого [PERSON] А також, звільнення позивача відбулось 06 листопада 1985 року та з часу звільнення, позивача [PERSON] не було поновлено на роботі, таке звільнення не визнавалось незаконним та позивачем взагалі не надано жодних доказів щодо причин її звільнення, а відтак відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed