Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який її представник підтримала в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що [PERSON] разом із чоловіком [PERSON], який помер 19.08.2015 року, побудували на земельній ділянці, що розташована за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, житловий будинок. Після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було повідомлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно доньці [PERSON] Крім того, нотаріус зазначив, що будинок та земельні ділянки не є спільною сумісною власністю подружжя, а знаходилися в особистій приватній власності [PERSON], тому [PERSON] має право тільки на обовязкову частку у спадщині 1/4 частину вказаного домоволодіння та земельних ділянок. Просить суд визнати житловий будинок «А-1», який знаходиться за адресою м. Суми, с. В .Піщане, вул. Ковпака, 45, та складається з: тамбуру І, пл. 2,2 кв.м., коридору II, пл. 8,8 кв.м., санвузлу III, пл. 1,0 кв.м., коридору 1, пл. 3,5 кв.м., кухні 2, пл. 5,2 кв.м., житлової кімнати 3, пл. 12,2 кв.м., житлової кімнати 4, пл. 12,6 кв.м., житлової кімнати 5, пл. 22,3 кв.м., житлової кімнати 6, пл. 7,8 кв.м., житлової кімнати 7, пл. 7,2 кв.м., всього загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м., разом з господарськими спорудами: кухнею «Б», сараєм «В», сараєм «Г», сіньми «Д», вбиральнею «У», погребом «п/г», огорожею 1-5 спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку «А-1», який знаходиться за адресою м. Суми, с. В.Піщане, вул. Ковпака, 45 та складається з: тамбуру І, пл. 2,2 кв.м., коридору II, пл. 8,8 кв.м., санвузлу III, пл. 1,0 кв.м., коридору 1, пл. 3,5 кв.м., кухні 2, пл. 5,2 кв.м., житлової кімнати 3, пл. 12,2 кв.м., житлової кімнати 4, пл. 12,6 кв.м., житлової кімнати 5, пл. 22,3 кв.м., житлової кімнати 6, пл. 7,8 кв.м., житлової кімнати 7, пл. 7,2 кв.м., всього загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м, разом з господарськими спорудами: кухнею «Б», сараєм «В», сараєм «Г», сіньми «Д», вбиральнею «У», погребом «п/г», огорожею 1-5. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26.01.1963 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія ІІІ-УР №296385 (а.с.6). [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, що підтверджується дублікатом Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого [PERSON] міською радою від 21.11.2003 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2321176 від 17.12.2003 року та Технічним паспортом на житлове приміщення (домоволодіння) (а.с.7-11). Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії СМ №051570, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0721 га, яка розташована за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, буд. 45, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.12). 19.08.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). Відповідно до Заповіту від 17.11.2003 року, посвідченого секретарем Піщанської сільської ради, [PERSON] все своє майно, що буде належати йому не день його смерті, де б воно не було та з чого б не складалося, заповів своїй доньці [PERSON] (а.с.30). З матеріалів Спадкової справи №564/2015 після померлого 19.08.2015 року [PERSON] вбачається, що до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися: за заповітом донька [PERSON], [INFO], за законом дружина [PERSON], [INFO] (а.с.28-41). Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним та Сімейним законодавством. Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. \~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КЗпШС, чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно вимог ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Таким чином, конструкція норми\~ст. 60 СК України\~свідчить про презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Однак, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015р. № 6-38цс15, визначаючи належність майна до спільної сумісної власності подружжя, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою. В даному випадку, позивач довела наявність достатніх підстав вважати, що житловий будинок за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, разом з господарськими спорудами було побудовано за спільні грошові кошти [PERSON] та [PERSON] та в період, коли вони перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому має ознаки обєкта спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про визнання житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Враховуючи викладене та виходячи з вимог ч. 1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, підлягають задоволенню.

Outcome: approved