Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій суму у розмірі 2500 гривень щомісячно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинено з березня 2016 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільна дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає, у звязку з чим позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити, а також пояснила, що вона наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач у судовому засіданні проти стягнення аліментів не заперечував, однак, у звязку з тим, що він має регулярний дохід, просив стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу). Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по даній справі з перебуваються у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ВЛ №451891, виданого 03 серпня 2016 року Жовтневим районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, на підставі актового запису №442 від 03 серпня 2016 року. Так, у відповідно до приведеного свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON], записані батьками [PERSON]. Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що дитина проживає разом з позивачем за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, вул. Рощинська (колишня вулиця Кірова), буд.58, та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 5 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. Разом з тим, у відповідності до довідки про доходи, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮТОН-ПРОМСЕРВІС» за вих.№272 від 03.11.2017, [PERSON] працює в ТОВ «НЬЮТОН-ПРОМСЕРВІС» на посаді підсобного робітника за основним місцем роботи з 27.01.2017 по теперішній час. Загальний розмір доходу отриманого за період з 01 травня 2017 року по 31 жовтня 2017 року складає 20\~705, 47 гривень. Відтак, згідно з наданою до суду довідкою про дохід відповідач працевлаштований та має постійний дохід. Дані обставини дають підстави суду ухвалити рішення про стягнення аліментів на підставі ст.183 СК України на загальних підставах у частці заробітку, визначивши її з урахуванням положень ст.183 СК України, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з відповідним позовом до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що в частині задоволення позовної заяви [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі слід відмовити, та стягнути з відповідача аліменти в частці від доходу. Окрім того, суд зазначає, що згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial