Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], Соколівської сільської ради Хмільницького району, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 17.03.2002 року померла її баба [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,11 га у межах згідно з планом, що розташована на території Соколівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, вартістю 72078 грн. 86 коп. 14.03.2002 року спадкодавцем було зроблено розпорядження, яким вона заповіла позивачу [PERSON] вище вказане спадкове майно. Крім позивача інших спадкоємців за заповітом та за законом після смерті спадкодавця не має. На момент смерті [PERSON] позивач проживала разом з нею в одному будинку, здійснювала за нею догляд, а після її смерті поховала на місцевому кладовищі та здійснила усі ритуальні події, протягом 6-ти місяців після смерті спадкодавця позивач обробляла присадибну ділянку, та вступила у володіння та керування спадковим майном. Однак оформити спадкове майно в нотаріальному порядку позивач не має змоги, оскільки позивач на момент смерті спадкодавця не була з нею зареєстрована та за відсутності необхідних документів. У звязку із вище викладеним позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі позов визнають, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 17.03.2002 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 160453, виданим Соколівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області 21.03.2002 року. (а.с. 8). Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається земельної ділянки площею 2,11 га у межах згідно з планом, що розташована на території Соколівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності серії ВН від 17.02.2002 року, який зареєстрований в книзі державних актів на право приватної власності на землю за ВН № 329. (а.с. 10). Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Відділу у Хмільницькому районі № 0.2.0.25.138/119-18 від 28.03.2018 року вартість земельної ділянки площею 2,11 га у межах згідно з планом, що розташована на території Соколівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області станом на 2018 рік становить 72078,86 гривень (а.с.11). Відповідно до заповіту від 14.03.2002 року зареєстрованого в реєстрі за № 8, [PERSON] заповіла державний акт на право приватної власності на землю серії ВН від 17.02.2002 року, який зареєстрований в книзі державних актів на право приватної власності на землю за ВН № 329 [PERSON]А.(а.с.12,39) Інших спадкоємців першої черги, які б могли претендувати на спадщину після смерті [PERSON] немає, що підтверджується заявою [PERSON] від 23.03.2018 року, яка від спадщини відмовилась на користь [PERSON] (а.с. 18), свідоцтвом про смерть серії ІІ-АМ № 489892 від 27.09.1990 року, відповідно до якого чоловік [PERSON] загородній І.Л., помер 26.07.1964 року.(а.с.9) Згідно довідки Соколівської сільської ради № 129 від 23.03.2018 року [PERSON] на протязі 6-ти місяців до дня смерті бабусі [PERSON], яка померла 17.03.2002 року, проживала разом із нею в одному будинку в с. Соколова Хмільницького району Вінницької області по вул. Гагаріна, 10, здійснювала за нею догляд, вела спільне господарство а після її смерті похоронила її на місцевому кладовищі (а.с.19) Відповідно до листа Хмільницької державної нотаріальної контори № 506/01-16 від 13.06.2018 року, спадкова справа після смерті 17.03.2002 року [PERSON] у Хмільницькій державній нотаріальній конторі не заводилась.(а.с.48) Таким чином, позивач відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала за однією із спадкодавцем адресою. Згідно зі\~ст. 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до\~ст. 549 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, позаяк відсутній оригінал правовстановлювального документа, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Згідно зі\~ст. 548 ЦК УРСР\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину шляхом спільного проживання, на момент смерті бабусі право на належне їй майно не припинилося, хоча відповідні правовстановлюючі документи і були втрачені, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за позивачем. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). А так як право спадкодавця не припинилося після її смерті, хоча відповідний правовстановлюючий документ і був втрачений, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved