Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зобов'язання [PERSON] передати його доньці [PERSON] в залі суду документи на двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]; зобов'язати відповідача сплачувати доньці [PERSON] аліменти до закінчення навчання в університеті у розмірі не менш ніж 2 000 грн. щомісячно та притягнути [PERSON] до відповідальності за побиття неповнолітньої доньки та корисливе використання ролі батька у справі продажу належній його доньці квартири (а.с. 1-4, 23). Вимоги мотивує тим, що відповідач з 1996 року був цивільним чоловіком її єдиної доньки [PERSON]. У 1997 році у них народилася донька [PERSON]. Після смерті її доньки в липні 2000 року вона оформила над своїм онуком [PERSON] опікунство, а онуку [PERSON] забрав її батько - відповідач та віддав дитину під неофіційну опіку своєї матері [PERSON], проживаючої за адресою [ADDRESS] Квартира [ADDRESS] після смерті її доньки була порівну поділена між онуками. Відповідач не дозволяв їй бачитися з [PERSON], її з онуком виживав з квартири, тому вони переселилися у куплену з чоловіком квартиру за адресою [ADDRESS] замість їхньої квартири на Чоколовці. В «дитячу» квартиру відповідач вселив якусь жінку, з якою в подальшому уклав шлюб, та став умовляти її продати половину квартири за півціни. Після відмови у продажі відповідач став погрожувати, через що її чоловік звертався до дільничного інспектора міліції. В подальшому [PERSON] у «дитячу» квартиру на один рік поселив багаточисельну циганську сім'ю з перспективою продажу квартири без будь-якої домовленості з нею. Коли онуку виповнилося 13 років через складний підлітковий період їй довелося відмовитися від опікунства над ним та передати онука батьку [PERSON] Для покращення умов проживання онука довелося зробити нерівноцінний обмін квартир, в результаті чого відповідач отримав на користь своєї доньки окрему однокімнатну квартиру [ADDRESS] взамін половини двокімнатної квартири [ADDRESS]. Через рік після обміну відповідач продав цю квартиру, умовивши свою матір [PERSON] оформити дарування належної їй двокімнатної квартири [ADDRESS] на користь його доньки, де вона й жила з бабусею після смерті матері. В подальшому відповідач та його родичі почали безпідставно придиратися, підозрювати та принижувати її онуку. Батько у п'яному стані поводився непристойно, піднімав руку, востаннє 14.02.2015 року побив онуку, забрав договір дарування на двокімнатну квартиру, при цьому сказав, що ніяких документів не має. На відповідача був складений ви званий нею нарядом міліції протокол. Така поведінка відповідача пояснює небажання повертати [PERSON] відібрану у неї квартиру. Також відповідач не дає доньці кошти на проживання та навчання. [PERSON] вдома не з'являється, на телефонні дзвінки не відповідає. В судовому засіданні позивач підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідач в судове засідання не з» явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. За заявленими вимогами позивач просить зобов'язати [PERSON] передати його доньці [PERSON] в залі суду документи на двокімнатну квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідача сплачувати доньці [PERSON] аліменти до закінчення навчання в університеті у розмірі не менш ніж 2 000 грн. щомісячно. Отже, позов поданий в інтересах [PERSON], яка, як убачається зі свідоцтва про народження, народилася [INFO] (ас. 15). Отже, [PERSON] стала повнолітньою [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Цивільного кодексу України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Згідно ч. 1 ст. 29 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Як пояснила позивач, її онука [PERSON] на даний час знаходиться на заробітках, довіреність на представництво інтересів останньої щодо ведення даної справи їй не надавала. Крім того, за вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сам дочка, син, як продовжують навчання. Отже, [PERSON] за вищевказаним вимогами не являється належним позивачем у даній справі. Також ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов»язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач ще просить притягнути відповідача до відповідальності за побиття доньки [PERSON]. та корисливе використання ролі батька у справі продажу належній його доньці квартири. Однак, вимоги щодо притягнення до відповідальності у цивільному судочинстві не вирішуються. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Отже, з урахуванням викладеного позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed