Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, \~в якому просить \~здійснити тлумачення заповіту від імені [PERSON] складеного 07.12.1999 року, посвідченого 07.02.2000 р. приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] та заповіту складеного [PERSON] 30.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] 13.02.2007 року. У підтвердження позовних вимог покликається на те, що 20 лютого 2000 року помер її та відповідача дід [PERSON]. За життя, останній на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження наступного змісту: «належні мені на праві особистої власності гараж, частину двоповерхового житлового будинку № 1 по вул.Лисенка в м.Сокалі Львівської області, яка складає перший поверх, а також автомобіль марки ВАЗ 21013 випуску 1984 року, двигун № [NUMBER], кузов № ХТ 210130Е4527974, реєстраційний № [NUMBER] заповідаю [PERSON]; належні мені на праві особистої власності літню кухню, господарські будівлі та частину двоповерхового житлового будинку № 1 по вул.Лисенка в м.Сокалі Львівської області, яка складає другий поверх заповідаю [PERSON]». Заповіт посвідчений 07.02.2000 р. приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] На підставі нього видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у якому зазначено спадкоємцем майна [PERSON] його сина [PERSON]. 12.06.2010 року помер [PERSON], який також за час свого життя, зокрема 30.02.2007 року склав заповіт, посвідчений 13.02.2007 р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON], згідно тексту якого: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він по закону матиме право, заповів своєму синові [PERSON]. 27.12.2012 року приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчила на підставі даного заповіту свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: житлового будинку № 1 з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул.Лисенка в м.Сокалі Львівської області, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 34168657 від 17 травня 2012 року, виданого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації, що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори 01.12.2006 року. Її батько [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки до дня смерті свого батька (її діда) [PERSON] проживав у спадковому будинку, однак документів у встановленому законом порядку не оформив, оскільки другий поверх будинку № 1 по вул.Лисенка в м.Сокалі Львівської області будівництвом не закінчено (відповідно до довідки МБТІ від 10.07.2008 року по даних інвентаризації станом на 27.06.2008 року процент готовності незавершеного будівництвом другого поверху зазначеного житлового будинку становить 34,7%) і 31.05.2006 року помер. Вважає, що після смерті батька вона також фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті батька проживала разом із ним. Окрім цього на підставі ст.1266 ЦК України вона за правом представлення батька після смерті діда має право на спадкування. Відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у реалізації її прав, а саме не дає можливість добудувати будинок та літню кухню шляхом ненадання доступу до вищевказаних обєктів, незважаючи на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15.03.2012 року, яким вирішено визнати за нею право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва другого поверху житлового будинку № 1 по вул.Лисенка в м.Сокалі Львівської області, літньої кухні та господарських будівель в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчення заповіту відбувалося 15 років назад. Нюансів звичайно вона не памятає. Однак може повідомити, що встановлювала особу заповідача. Документів на спадкове майно, зокрема будинок можливо і не вимагала, адже особа памятає номер і вулицю такого, тому можливо, що будівництво ще не будо завершене. А щодо автомобіля обовязково перевіряє паспорт, так як потрібно звірити всі дані. Представник Сокальської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав письмову заяву (вх.№18818 від 15.12.2015 року), у якій вказав, що у вирішенні даної справи покладається на розсуду суду та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Вислухавши пояснення представника позивача, третю особу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із наступних підстав. Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу 07.02.2000 р., реєстраційний номер 408, [PERSON], що мешкає в м.Сокалі по вул.Лисенка, будинок № 1 Львівської області, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належні йому на праві особистої власності гараж, частину двоповерхового жилого будинку № 1, що по вул.Лисенка в м.Сокалі Львівської області, що складає перший поверх, а також автомобіль марки ВАЗ 21013, випуску 1984 року, двигун № [NUMBER] кузов № ХТА210130Е4527974, реєстраційний №Г2808ЛВ заповів [PERSON]; належні йому на праві особистої власності літню кухню, господарські будівлі та частину двоповерхового будинку №1 по вул.Лисенка в м.Сокалі Львівської області, що складає другий поверх заповів [PERSON]. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №182876, виданого Сокальським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області 21.02.2000 року, [PERSON] помер 20.02.2000 року. Таким чином спадкоємцями по заповіту після смерті [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON]. Із матеріалів справи, а саме із копій свідоцтв про смерть серії І-СГ № 052967 та серії І-СГ № 218918 видно, що [PERSON] помер 31.05.2006 р., [PERSON] 12.06.2010 року. До матеріалів справи долучено копію заповіту [PERSON] від 30.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] 13.02.2007 року, із тексту якого вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповідальне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своєму синові [PERSON]. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~\~\~\~ За змістом ст. 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. \~\~\~\~ Згідно зі ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. \~\~\~\~ При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Із тексту свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 01.12.2006 року державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори [PERSON], встановлено, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається із: житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в м.Сокаль, вул.Лисенка, будинок № 1, Львівської області. При цьому зазначено, що в цілому житловий будинок одноповерховий, цегляний. Будинок (перший поверх) складається із трьох житлових кімнат, двох коридорів, ванної, санвузла, кладової, кухні. Другий поверх не добудований. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на перший поверх житлового будинку з господарською будівлею гараж Б. В той же час із рішення виконкому Сокальської міської ради депутатів трудящих № 303 від 10.11.1972 року вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на будівництво півтора поверхового будинку замість одноповерхового за адресою вул.Лисенка, 1, в м.Сокаль. Копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 12590644 від 21.11.2006 року підтверджується належність в цілому будинку, гаражу, господарської будівлі з літньою кухнею, спорудів, що знаходяться по вул.Лисенка, 1 в м.Сокаль Львівської області [PERSON]. Також у даному документі зроблено відмітку про недобудований другий поверх. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що розпорядження спадкодавця [PERSON], сформульоване в заповіті, щодо належності йому на праві власності частини житлового будинку по вул.Лисенка, 1 в м.Сокалі Львівської області, а власне недобудованого другого поверху, який він заповідає [PERSON], слід вважати таким, що дане заповідальне розпорядження стосується передачі спадкоємцеві вказаного майна. Оскільки другий поверх у вказаному будинку недобудований і відповідно не оформлений у встановленому діючим на той час законодавством порядку, тому позовна заява позивача в частині тлумачення змісту заповіту складеного [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Однак при зазначених обставинах, суд вважає за необхідне зауважити, що спадкоємцю потрібно звернутися до суду із позовною вимогою про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Що стосується вимоги про тлумачення заповіту [PERSON] суд виходить з наступного. Із тексту заповіту, складеного заповідачем [PERSON] вбачається, що такий недоліків не має. Його текст є чітким та зрозумілим для зацікавлених осіб. Приведені у позовній заяві\~\~доводи щодо його незрозумілості зводяться до тлумачення норм діючого законодавства, та суттєвими не являються. У випадку спірної земельної ділянки, про яку зазначає позивач, то у заповіті [PERSON] від 07.02.1999 року не зроблено жодного розпорядження по цьому питанню. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial