Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну прізвища малолітнього [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що внести відповідні зміни в актовий запис № 1801 від 13 вересня 2013 року про народження [PERSON] , вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві.Позовні вимоги мотивує тим, що з 13вересня 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Володарського районного суду Київської області від 07 серпня 2018 року було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач відновила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». За час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем і перебуває повністю на її утриманні. Відповідач з лютого 2018 року не бере участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. 26 квітня 2019 року Володарським районним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач батьківський обов`язок по утриманню сина не виконує, аліменти не платить. Оскільки дитина проживає разом із позивачем, то позивач хоче, щоб дитина носила спільне із нею прізвище « [PERSON] », щоб така обставина, як різні прізвища не призводила до непорозумінь та відповідних труднощів у спілкуванні з оточуючими людьми в майбутньому, та позбавити дитину в майбутньому відчуття «неповноцінності», адже дана обставина буде негативно впливати на емоційний стан дитини. Неодноразові усні прохання позивача, щодо зміни прізвища дитини за згодою сторін, відповідачем проігноровані. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надали. Представник третьої особи Володарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без представника відділу, заперечень щодо позову не мають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.09.2013 року видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві ( а.с.13). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 07.08.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено її дошлюбне прізвище - « [PERSON] » (а.с.7-10). Після розірвання шлюбу дитина проживає із позивачем [PERSON] і перебуває повністю на її утриманні, що підтверджується довідками № 136 та №137 виданими 18 квітня 2019 року виконком Тарганської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.14). 26 квітня 2019 року Володарським районним судом Київської області видано судовий наказ у справі № 364/479/19 про стягнення з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.12). Однак, як заначила позивач у своїй позовній заяві відповідач батьківський обов`язок по утриманню сина не виконує, аліменти не платить. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до абз. 2 ч. 1ст. 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 5 ст.148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. При ухваленні даного рішення суд бере до уваги малолітній вік дитини, а також те, що дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвитку дитини. Відповідач своїх батьківських обов`язків не виконує, аліменти на дитину не сплачує, життям дитини не цікавиться, будь-яких заперечень з цього приводу відповідач суду не надав, викладені у позові обставини не спростував. Також в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про те, що для дитини створює дискомфорт той факт, що у нього з матір`ю різні прізвища. При цьому суд враховує, що зміна прізвища дитини не є підставою, яка робить неможливим спілкування відповідача з дитиною, його участь у її вихованні та утриманні та не позбавляє його жодних батьківських прав по відношенню до дитини. Враховуючи все вищенаведене, на думку суду зміна прізвища відповідає інтересам дитини, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved