Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] , який на смерті проживав за адресою [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , померлого [INFO] залишилося спадкове майно яке складається із 32/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] прийняла на підставі ст.1269 ЦК України, дружина спадкодавця, [PERSON] , [INFO] , тобто шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Кілійською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу, після померлого [INFO] [PERSON] . Позивач, [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 10 січня 2007 року [PERSON] , померлому [INFO] належить 32/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно зареєстровано Комунальним підприємством «Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 10 січня 2007 року за реєстровим номером 1218057. Вказане свідоцтво про право власності при житті спадкодавця було втрачено. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовій Н.М. позивачу було надано роз`яснення щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори відсутній правовстановлюючий документ на частину житлового будинку, що не можливо видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернуться до суду. Також було надано нотаріусом було надано роз`яснення щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори на вказану земельну ділянку, відсутній правовстановлюючий документ, що не можливо видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернуться до суду. В зв`язку з зазначеним позивач просила суд: - встановити факт належності 32/100 частин житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , померлому [INFO] . - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на 32/100 частини житлового будинку в [ADDRESS] , які складаються з житловий будинок - приміщення перукарні [ADDRESS] , прибудова літ.а-3, 1/3 частина літ.В - сарай; ј частина літ.Г - убиральня, літ.Д - убиральня, ј частина надвірних споруд №1-2, басейн №3, замощення №І, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Житловий будинок в [ADDRESS] , в цілому складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 73,9 кв.м., загальною площею 236,1 кв.м., господарських будівель: літ.В - сарай, літ.Г - убиральня, літ.Д - убиральня, 1-3, І надвірні споруди в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Після відкриття провадження у справі представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив суд розглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Успенівською с/радою Саратського райвиконкому Одеської області, 12.11.1983 р. рос. «/ [PERSON] », та рос. « [PERSON] », зареєстрували шлюб 12.11.1983 року, актовий запис № 34. Після реєстрації дружині присвоєно прізвище рос. « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 405, [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 10 січня 2007 року [PERSON] , належить 32/100 частини житлового будинку [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності. 32/100 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS] відповідно до вказаного свідоцтва та технічного паспорту, виготовленого 04.12.2006 року комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складаються з: приміщення перукарні № 3 в літ.А - житловому будинку, житловою площею 73,9 кв.м., загальною площею 236,1 кв.м.; прибудови - літ. а-3; 1/3 частина літ.В - сарай; 1/4 частина літ.Г - убиральня; літ.Д - убиральня; 1/4 частини надвірних споруд №1-2; басейн №3; замощення № І. Як вбачається з інформаційного листа від 11.10.2021 р. № 153/01-16, приватний нотаріус Богачова Н.М. роз`яснила [PERSON] , що оскільки не подано правовстановлюючих документів на майно спадкодавця, за відсутності цих документів, це питання вирішується в судовому порядку. Згідно копії спадкової справи № 97/2013, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину шляхом подання заяви нотаріусу після смерті [PERSON] , є його дружина [PERSON] При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності 32/100 частин житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , померлому [INFO] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса через відсутність правовстановлюючого документа, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved