overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона 29.08.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 17.09.2014 року було розірвано. Від сумісного проживання мають дочку - [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча є працездатним, працює у приватних підприємців, отримує нерегулярний і мінливий дохід, тому просить стягнути аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі 700 гривень щомісячно і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та згоден сплачувати аліменти в межах 300 грн. та при цьому пояснив, що дійсно є батьком [PERSON], [INFO], в сім'ї він не проживає, періодично надає допомогу дитині шляхом покупки речей. Дійсно він в березні 2014 року приїхав із заробіток з Російської Федерації, а в останні місяці періодично працює у приватних осіб та отримує заробіток. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дійсно батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] - відповідач по справі. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини та не оспорюють ся сторонами (а. с. 3). Як вбачається із довідки Путивльської ЖЕК від 04.09.2014 р., дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Таким чином, суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що дійсно батько дитини в добровільному порядку допомоги своїй дочці не надає, офіційно не працевлаштований, але працює на заробітках за кордоном, а також у приватних осіб за місцем свого проживання, проконтролювати його заробіток не можливо, тому при таких обставинах, необхідно стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про суму місячного платежу аліментів, то суд виходить зі слідуючого. Оскільки відповідач є працездатною, молодою людиною, яких бо вад свого здоров'я не має, працює у приватних осіб, має дохід, та враховуючи на теперішній час значне підвищення цін на промислові товари та продукти харчування, а також з метою забезпечення надання, при таких умовах, матеріальної допомоги матері дитини по вихованню їх спільної дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття чи зміни його матеріального становища. Розмір визначених аліментів підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона 29 вересня 2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння та зловживання спиртними напоями відповідачем виникали сварки, шлюбно-сімейні стосунки вони не підтримують, разом фактично не проживають, спільного господарства не ведуть, майже не спілкуються, що призвело до втрати почуттів та фактичного розпаду їхньої сім'ї, тому просить шлюб між ними розірвати, залишивши її шлюбне прізвище та стягнувши з відповідача судові витрати по справі. Позивач позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, позов визнав та звернувся з письмової заявою про розгляд справи без його участі (а.с. 33) Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що сім'я вже повністю розпалася, зберегти її неможливо, так як обоє подружжя наполягають на розірванні шлюбу, зберегти сім'ю не бажають, сумісно не проживають, суд надавав їм час для примирення, але такого не наступило. Згідно зі ст. 113 СК України підлягають задоволенню вимоги позивача щодо залишення її шлюбного прізвища - «[PERSON]». В силу ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона 29 квітня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки він має регулярний дохід, оскільки він постійно працює провідним спеціалістом в ПАТ «Перший український міжнародний банк», де регулярно отримує заробітну плату, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, справу просила розглянути у його відсутність (а. с. 15). Відповідач позов визнав повністю, справу також просив розглянути у його відсутність (а. с. 16) Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3. ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а. с. 4). Від сумісного проживання вони мають доньку: [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5). Батько дитини працює провідним спеціалістом в ПАТ «Перший український міжнародний банк» та регулярно отримує заробітну плату. (а. с. 22). Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги своїй дитині не надає, хоча зобов'язаний і має таку можливість, так як він є працевлаштованим та регулярно отримує заробітну плату, тому суд погоджується із заявленими позовними вимогами про стягнення з нього аліментів в частині від заробітку, а також із розміром стягуваних аліментів, а саме 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, при цьому враховуючи те, що його середня заробітна плата достатня для сплати аліментів в заявленій частці та буде відповідати інтересам дитини та не порушувати права і самого боржника. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона 30 травня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося, сумісно вони не проживають, спільного господарства не ведуть, за таких обставин відновлювати подружнє життя не будуть. Позивач позов підтримала повністю, справу просила розглянути у її відсутність, залишити їй прізвище - «[PERSON]» (а. с. 9). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду срави повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (а. с. 22). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що так як подружжя сумісно не проживають, наполягають на розірванні шлюбу, суд надавав їм строк для примирення, але такого не наступило, тому при таких обставинах сім'я вже повністю розпалася і зберегти її неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона 31 липня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, разом сумісно не проживають та спільного господарства не ведуть, примирення вважає не можливим, тому просить шлюб між ними розірвати, залишивши її шлюбне прізвище та стягнувши з відповідача судові витрати по справі. Позивач позовні вимоги підтримала повністю та звернулася з письмовою заявою про розгляд справи без її участі (а.с.20). Відповідач позов визнав, просив справу розглядати без його участі (а.с. 21). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що сім'я вже повністю розпалася, зберегти її неможливо, так як обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, зберегти сім'ю не бажають, тривалий час сумісно не проживають та спільного господарства не ведуть, суд надавав їм час для примирення, але такого не наступило. В силу ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є [PERSON] - відповідач по справі, який ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню дитини, та матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість. В зв'язку з тим, що відповідач офіційно не працевлаштований, які доходи він має проконтролювати неможливо, тому просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно. Позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, справу просила розглянути у її відсутність (а. с. 22). Відповідач позов визнав частково, згоден на сплату аліментів по 300 грн. щомісячно, просив розглянути справу у його відсутність (а. с. 25). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що дійсно батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], а матір'ю - позивач по справі. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини та не оспорюють ся сторонами (а. с. 5). Як встановлено судом, відповідач матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, на що вказує і сам в своїх поясненнях, сумісно з матір'ю дитини та своїх сином не проживає, та згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно. Враховуючи викладене, суд вважає, що дійсно при таких обставинах необхідно стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі, оскільки він офіційно не працевлаштований, проконтролювати його дохід не можливо, та вважає за необхідне визначити розмір аліментів в сумі 310 грн. щомісячно, що буде відповідати встановленому чинним законодавством прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років в розрахунку на місяць з 1 січня - 1032 грн.), при цьому суд враховує і те, що відповідач проживає з батьками які є пенсіонерами, про що видно із довідки сільської ради (а.с.24), а також і те, що відповідач за рішенням суду від 18 березня 2009 року вже сплачує аліменти на утримання його дитини від іншого шлюбу по 300 грн. щомісячно (а.с.16). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 04.10.2008 року. Від сумісного проживання в період шлюбу вони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Відповідач матеріальну допомогу дитині не надає, хоча має таку можливість, так як він виїжджає на заробітки до Російської Федерації та має дохід, який проконтролювати неможливо, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач позов визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що подружжя [PERSON], сторони по справі, мають малолітнього сина, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження (а.с.4-5). Із акту обстеження житлово-побутових умов служби у справах дітей вбачається, що неповнолітній син знаходиться у матері [PERSON] на її утриманні (а.с.6). Таким чином, суд проаналізувавши вищевикладені докази, вважає, що оскільки відповідач, що є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, так як він виїжджає за кордон, отримує платню, проконтролювати його заробіток неможливо, тому, при таких обставинах дійсно слід стягнути з відповідача аліменти на утримання його малолітнього сина у твердій грошовій сумі. Із заявленим розміром аліментів відповідач погодився, при цьому суд також вважає, що вказана сума в 600 грн. буде відповідати вимогам чинного законодавства та інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.06.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний та має таку можливість, оскільки він постійно працює механіком в Путивльському районному будинку культури, де регулярно отримує заробітну плату, тому просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їх дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав частково та суду показав, що дійсно він є батьком [PERSON], [INFO], після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачем, син проживає разом з нею, не заперечує проти стягнення аліментів, але на теперішній час він має скрутне матеріальне становище, оскільки отримує невелику заробітну плату, а інших доходів немає, у зв'язку з чим згоден сплачувати аліменти по 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 2 ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є батьком сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає та знаходиться на утриманні його матері - позивача по справі [PERSON] Відповідач працює механіком в Путивльському районному будинку культури та регулярно отримує заробітну плату (а. с. 22), тому при таких обставинах, коли він в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, працевлаштований та отримує заробітну плату, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття, при цьому вказана сума відповідає вимогам закону та інтересам дитини, а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що з 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який на підставі рішення Путивльського районного суду від 20.02.2014 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний та має таку можливість, оскільки він постійно працює вчителем в Зінівському навчально-виховному комплексі Путивльської райдержадміністрації, де регулярно отримує заробітну плату, тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач свої позовні вимоги в судовому засіданні змінила та просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Відповідач змінений позов визнав повністю та суду показав, що дійсно він є батьком [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу син проживає у матері, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Про правові наслідки визнання позову йому роз'яснено судом. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є батьком сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає та знаходиться на утриманні його матері - позивача по справі [PERSON] Відповідач працює вчителем в Зінівському навчально-виховному комплексі Путивльської райдержадміністрації та регулярно отримує заробітну плату (а. с. 13), тому при таких обставинах, коли останній в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, працевлаштований та отримує заробітну плату, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання його дитини в розмірі 1/4 частини з усіх його видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, при цьому вказана сума відповідає вимогам закону та інтересам дитини, а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved