Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 26 лютого 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що Василівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, був зроблений актовий запис за №01. В період шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей і оскільки ухиляється від свого обовязку утримувати дітей, тому позивач змушена звернутися до суду за стягненням аліментів. Позивач зазначає, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому на підставі ст.184 СК України просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі по 677 гривень 50 копійок на утримання дітей [PERSON] та Маряни, та 844 гривні 50 копійок на утримання сина [PERSON] щомісячно. Позивач вважає, що аліменти мають стягуватися саме у такій сумі, оскільки з 01 січня 2017 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1 355 гривень, а від 6 до 18 років - 1689 гривень. Тобто для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісячно необхідно витратити не менше вказаної суми. Крім того, при визначені розміру аліментів, позивач просить суд врахувати, що дітям необхідні нормальні харчування, одяг та інші речі для забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 04 травня 2017 року не зявилась, заявою просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов у повному обсязі, а в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти розгляду справи в порядку заочного провадження (а.с.26). Відповідач [PERSON], які про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.21-22), в судове засідання 04 травня 2017 року не зявився, причини неявки суду не повідомив, як не надав заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за його відсутності. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі ст. 224 ЦПК України у звязку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та за згодою позивача - в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження, батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.7-9), шлюб між якими розірвано згідно заочного рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року (а.с.10-11), яке набрало законної сили 16 серпня 2016 року. Згідно довідок Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області №340, №341 від 06 квітня 2017 року, спільні діти сторін проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.12,13). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці не надає, хоча зобовязаний це робити, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дітей, є рівними за законом. Відповідачем не надано суду доказів щодо наявності в нього інших утриманців або доказів щодо існування інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи та для визначення розміру аліментів, які б надавали суду право визначити розмір аліментів в мінімальному розмірі згідно ч. 2 ст. 182 СК України. На підставі наведеного, суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного заробітку, матеріальне становище позивачки, стан здоровя як відповідача, так і дітей, їх вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки Маряни аліменти у розмірі 677 гривень 50 копійок, а на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 844 гривні 50 копійок, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів на кожну дитину суд виходить з того, що з січня 2017 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1 355 гривень, а від 6 до 18 років - 1689 гривень, а права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у звязку із задоволенням позову,суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved