Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. В позові зазначає, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 03.02.2012 р. по серпень 2014 р. Від шлюбу має сина [PERSON] [INFO], який після розлучення з відповідачем проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2016 р. та рішення апеляційного суду Запорізької області від 26.07.2016 р. відповідач сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1\\4 частини зі всіх видів заробітку та повинен сплатити додатково кошти, витрачені на лікування сина у 2015 р. у розмірі 5088,37 грн. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, становить 380-400 грн. на місяць. З березня 2015 р. сину було встановлено діагноз: резидуально-органічне ураження центральної нервової системи з порушенням аутистичного спектру, а тому він потребує лікування. На протязі 2016 р. він проходив лікування в стаціонарі Запорізької обласної клінічної дитячій лікарні. На лікування дитини з січня 2016 р. по вересень 2016 р. було витрачено 6024,46 грн. Крім того, позивач зазначає, що з січня 2016 р. їх дитина відвідує Центр соціальної і реабілітаційної допомоги «Прометей», де щодня проходить фізичну і соціальну реабілітацію, а також корекційно-розвиваючи заняття. Вартість щомісячних членських вкладів становить 700 грн., за липень 200 грн., за період з січня 2016 р. по вересень 2016 р. нею сплачено 5100 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь кошти на додаткові витрати, повязані із лікуванням та розвитком малолітнього сина [PERSON] у розмірі 3012,23 грн. та 2550 грн. за відвідування Центру соціальної і реабілітаційної допомоги «Прометей» з січня по вересень 2016 р. У ході судового слухання справи, позивач надала уточнену позовну заяву (а.с.48-49). Відповідно до уточненої позовної заяви від 07.11.2016 р. просить стягнути з відповідача кошти на додаткові витрати, повязані із лікуванням сина у розмірі 5343,72 грн. за період з травня 2016 р. по листопад 2016 р., а також 3950 грн. за відвідування дитиною Центру соціальної і реабілітаційної допомоги «Прометей» за період з січня по грудень 2016 р. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені, як в позовній заяві, так і в уточненій позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги, визначені в уточненій позовній заяві, в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення на позов ( а.с.36-39), в судовому засіданні пояснив, що з позивачем перебували у шлюбі з 03.02.2012 р. по 2014 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачем. За рішенням суду з 18.01.2016 р. сплачує позивачу аліменти на утримання сина у розмірі 1\\4 частини зі всіх видів заробітку, а також додаткові витрати, що повязані із лікуванням сина у розмірі 5083,37 грн. Аліменти та додаткові витрати він сплачує добровільно шляхом поштового переказу. Заборгованості по аліментам не має. Відповідач не визнає вимоги щодо сплати коштів за відвідування дитиною Центру соціальної і реабілітаційної допомоги «Прометей», так як вважає, що відвідування такого Центру відбувається лише за бажанням позивача. З ним, як батьком дитини, відвідування цього закладу не погоджувалось. Центр не є медичним, лікувальним закладом, направлення медичних закладів, чи лікарів-фахівців на відвідування Центру, позивач не надала. Витрати на лікування позивачем значно завищені та не підтверджуються призначенням лікарів. Його доход значно менший доходу позивача, на його утримані знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO] дитина він другого шлюбу. Дружина [PERSON] знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, та також знаходиться на його утриманні. Він також має сплачувати аліменти другій дружині [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно до моменту виповнення дитині трирічного віку 50% від усіх видів доходу, а з трирічного віку до повноліття дитини 25% від усіх видів доходу. Просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до матеріалів справи, наданих доказів, суд встановив, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.02.2012 р. по серпень 2014 р., від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] ( а.с.3), який проживає разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні. За рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 336\\338\\16-ц, пр. 2\\336\\848\\2016 від 05.05.2016 р. (а.с.4-5,77-78), яке було змінено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26.07.2016 р. (а.с.79-81), з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1\\4 частини зі всіх видів заробітку( доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2016 р. до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати, повязані із лікуванням дитини, за період з 01.01.2015 р. по 18.01.2016 р. в розмірі 5088,37 грн. Відповідно п.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України передбачається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Суд вважає, що стягненню підлягають витрати, понесені позивачем самостійно на лікування дитини, оскільки дитина має певні розлади психоневрологічного характеру та встановлені діагнози: ретроцеребелярна кіста ЗЧЯ без порушення ліквородинаміки на фоні наслідку гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, хронічних запальних змін ячеєк сосцевидніх відростків і середнього вуха з обох сторін, дисметаболічна кардиіоміопатія. Зазначені діагнози встановлені в медичних установах лікарями та потребують лікування, відповідно до призначення, що підтверджується витягами з амбулаторної медичної картки дитини, виписними епікризами, консультативними виписками спеціалістів (а.с.7,8,12-15,19-20,52-60,76,82-84,94-109). Розмір затрачених грошових коштів, повязаних з лікування неповнолітнього сина позивача та відповідача, підтверджується наданими копіями квитанцій ( а.с.9-11,16-18,21,61-63). Отже, половина суми, витраченої позивачем на лікування хворої дитини, підлягає стягненню з відповідача. Судом не враховується в витрати на лікування наданий позивачем чек від 08.07.2016 р. на суму 350,02 грн.- сплата на АЗС 16 за бензин (а.с.10), в звязку з відсутністю доказів того, що дані витрати повязані з лікуванням сина, відсутністю договору на транспортування, тощо. Заперечення відповідача, що ряд лікарських засобів, які враховуються позивачем та надаються в підтвердження позовних вимог не призначались лікарями, судом до уваги не приймається, оскільки дане твердження відповідач не підтвердив належними доказами чи висновками спеціалістів в області медицини. Лікування дитини є батьківським обовязком, а тому батьки в рівній мірі повинній приймати участь у лікуванні хворої дитини, піклуватися її здоровям. Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги заперечення відповідача, щодо стягнення додаткових коштів, повязаних з відвідуванням неповнолітнім сином [PERSON] Центру соціальної і реабілітаційної допомоги «Прометей». Матеріальне забезпечення позивача у 2016р. (а.с.93) значно вище доходу відповідача (а.с.43), крім того відповідач має на утримані малолітнього сина, 17.07.2016 р.н.( а.с.41) від другого шлюбу, а також дружину (а.с.40), яка знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, крім того він сплачуює аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], додаткові витрати повязані з його лікуванням, відповідно до рішення суду по справі № 336\\338\\16-ц. Статтею 150 СК України передбачено обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в частості зобовязаня батьків піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому відповідно до вимог ст. 182 СК України, повинно враховуватись матеріальне становище платника аліментів, наявність інших дітей та непрацездатних осіб. В п. 18 розяснень Постанови ПВСК від 15.05.2006 р. № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у випадках участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. Позивачем не надано суду належних доказів того, що зазначена в позові сума у розмірі 7900 грн. за відвідування дитиною Центру соціальної і реабілітаційної допомоги «Прометей» була фактично нею сплачена. Не надано суду також і направлення, виданного лікарями саме до цього Центру для проходження реабілітації, та необхідність відвідування такого Центру дитини з таким переліком хвороб, а також не визначено напрямок роботи Центру дітьми саме з такими вадами, як син позивача та відповідача. Суд не заперечує щодо необхідності занять з дитиною, її розвитку, надання соціальної допомоги, але при цьому необхідно враховувати також матеріальні можливості батьків. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України,якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи зясовані у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial