Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості. На обґрунтування вимог позивач в заяві та в судовому засіданні зазначив, що 29 жовтня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 264 про надання послуги підключення до мережі Інтернет, згідно з умовами якого позивач зобов'язався надавати відповідачу на платній основі послуги доступу до місцевої мережі м. Баштанка та до мережі Інтернет. У зв'язку з відсутністю у відповідача відповідного обладнання для отримання телекомунікаційних послуг відповідачу було надано позивачем у тимчасове платне користування кінцеве обладнання, й відповідач зобов'язався дотримуватись належного режиму експлуатації та зберігання майна, що орендується, відповідно до технічної документації. 22.05.2014 року відповідач звернувся до позивача із заявою щодо з'ясування причин відсутності зв'язку з мережею Інтернет та гарантував проведення оплати вартості ремонтних робіт та матеріалів. 24.05.2014 року було здійснено виїзд за місцем проживання відповідача та проведено роботи з приводу встановлення причин відсутності зв'язку з мережею Інтернет, які були прийняті відповідачем без зауважень. Було встановлено, що орендоване відповідачем кінцеве обладнання згоріло та позивач запропонував відповідачу сплатити вартість вказаного обладнання в сумі 800 грн. і абонентську плату за травень 2014 року та 50 грн. за виїзд майстра. Однак, відповідач відмовляється проводити оплату. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 950 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені по справі витрати по оплаті судового збору. Відповідач [PERSON] до суду двічі не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином (на перше судове засідання відповідач отримав рекомендоване відправлення з судовою повісткою та матеріалами позову особисто, відпалена ж рекомендованим відправленням судова повістка на друге судове засідання повернулась до суду з відміткою про відмову адресата від її одержання, а тому відповідно до ч.8 ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим). Від відповідача не надходило заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та відповідач обізнаний про розгляд справи судом, отримав матеріали позову та вважається таким, що належним чином повідомлений, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору № 264 про надання послуги підключення до мережі Інтернет від 29.10.2011 року; копії прибуткових касових ордерів від 26.10.2011 року № 23230 та № 23229; копію заяви відповідача від 22.05.2014 року; копію наряду-заказу № 192 від 24.05.2014 року; копію повідомлення позивача про необхідність погашення заборгованості; копію поштового повідомлення; копію повідомлення позивача про повернення орендованого обладнання; копії фіскального чеку на поштове відправлення та копії поштового конверта і зворотного повідомлення; копію ліцензії серії [NUMBER]), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2011 року між сторонами був укладений договір № 264 про надання послуги підключення до мережі Інтернет, згідно з умовами якого позивач зобов'язався надавати відповідачу на платній основі послуги доступу до місцевої мережі м. Баштанка та до мережі Інтернет. У зв'язку з відсутністю у відповідача відповідного обладнання для отримання телекомунікаційних послуг відповідачу було надано позивачем у тимчасове платне користування кінцеве обладнання, й відповідач зобов'язався дотримуватись належного режиму експлуатації та зберігання майна, що орендується, відповідно до технічної документації. За оренду кінцевого обладнання відповідач 26.10.2011 року сплатив 900 грн. 22.05.2014 року відповідач звернувся до позивача із заявою щодо з'ясування причин відсутності зв'язку з мережею Інтернет та гарантував проведення оплати вартості ремонтних робіт та матеріалів. 24.05.2014 року було здійснено виїзд за місцем проживання відповідача та встановлено, що антена вийшла з ладу (згоріла). Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526, 629 ЦК України, згідно з якими зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3.2.6 Договору № 264 про надання послуги підключення до мережі Інтернет від 29.10.2011 року споживач зобов'язується у разі втрати (крадіжки, псування з вини споживача або третіх осіб) переданого у тимчасове користування обладнання, що унеможливлює його повернення споживач повинен оплатити його вартість. При цьому, з підписаного обома сторонами наряду-замовлення №192 від 24.05.2014 року слідує, що орендоване відповідачем у позивача кінцеве обладнання згоріло та вказаний факт і причина погоджені сторонами шляхом підписання такого наряду-замовлення. Така причина виходу з ладу орендованого обладнання не пов'язана з виною позивача, а, отже, вихід з ладу обладнання стався з вини третіх осіб або споживача та відповідно до п. 3.2.6 Договору позивач має право на отримання від відповідача належного позивачу обладнання. Позивач оцінив вказане обладнання в 800 грн., відповідач таку вартість не оспорив, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 800 грн. в рахунок погашення вартості зіпсованого обладнання. Крім того, позивач вказав на наявність у відповідача заборгованості з абонентської плати за травень 2014 року в сумі 100 грн., наявність даної заборгованості відповідачем не оспорена та не спростована, вказана плата за телекомунікаційні послуги нарахована на підставі письмового договору, а тому відповідно до п. 4.1.1., 5.1.-5.2. Договору, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 50 грн. витрат на виїзд майстра, то позивачем в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України не доведено передбачених укладеним між сторонами договором підстав для стягнення таких витрат, натомість відповідно до п. 3.1.6 усунення пошкоджень за письмовим зверненням споживача є обов'язком підприємства, а, отже, підстав для стягнення 50 грн. за виїзд майстра суд не вбачає, тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити. За таких обставин, позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, в сумі 900 грн. (800 грн. - вартість зіпсованого обладнання та 100 грн. боргу з абонентської плати за травень 2014 року). Оскільки позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 526; 629 ЦК України та

Outcome: partial