Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є рідною бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] , батьком якої є син позивачки - [PERSON] . Два останні роки [PERSON] проживає з нею, а її батьки, хоча і зареєстровані за її адресою, але фактично не проживають з 2011 року. Шлюб між ними розірвано і у кожного своє життя, у якому немає місця їх спільній дитині. Протягом останнього року, незважаючи на її неодноразові звернення і прохання, відповідачі усунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] . Дитина знаходиться на її утриманні, вихованням дівчинки також займається виключно вона. Відповідачі своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати доньку до досягнення нею повноліття, не виконують та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання ними своїм обов`язків, вона їм не чинила, неодноразово пропонувала їм спілкуватися з дитиною, купувати їй одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у її вихованні та утриманні. Але цього робити вони не бажали і не бажають. Вони не цікавляться розвитком, навчанням, станом здоров`я своєї доньки, не дбають про її інтереси. [PERSON] та [PERSON] свідомо не бажають виконувати свої батьківські обов`язки. Позивач зазначає, що вона замість батьків повністю опікується дитиною, намагається максимально забезпечити усі її потреби, займається вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток онучки, купує їй одяг, взуття та інші необхідні речі, докладає усіх зусиль, щоб [PERSON] отримувала відповідне для її віку харчування. Також вона регулярно спілкується з учителями та класним керівником онуки, цікавиться її успіхами, відвідує шкільні свята та батьківські збори, у разі потреби, веде її до лікаря. Позивач протягом останнього часу неодноразово зверталася до служби у справах дітей з проханням вплинути на батьків [PERSON] , але профілактичні бесіди не допомогли, і відповідачі продовжують ухилятися від виконання батьківських обов`язків. Невиконання вищезазначених батьківських обов`язків є підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не отримує належного батьківського спілкування, а тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітньої дитини - [PERSON] , оскільки вирішити дане питання у досудовому порядку немає можливості. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила суду, що займається вихованням [PERSON] з 2018 року. Її син - [PERSON] , є батьком дитини. Син з матір`ю дитини - [PERSON] , розлучилися. Він створив нову сім`ю, мешкає в будинку дружини, яка не дозволяє, щоб [PERSON] жила з ними. [PERSON] також проживає з іншим чоловіком, а дитина їй заважає. Син раз на три місяці дає кошти, але цього не достатньо. [PERSON] проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідачі не цікавляться життям дитини, не відвідують її, в школу не приходять, кошти на утримання дитини не надають, а тому просила позбавити їх батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, заявою від 21 квітня 2020 року просив розглянути справу за його відсутності (а.с.56). під час проведення підготовчого засідання 19 травня 2020 року позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.56, 91 на звороті). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заявою від 21 квітня 2020 року просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.60). Представник третьої особи - органу опіки і піклування виконавчого комітету Солонянської селищної ради - Котенко І. В., яка діє на підставі довіреності від 16 квітня 2020 року (а.с.53,54) в судовому засіданні 07 липня 2020 року проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Солонянської районної державної адміністрації - Дармостук М. А., який діє на підставі довіреності від 10 січня 2020 року (а.с.116,117) в судовому засіданні 07 липня 2020 року проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вважав, що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав у зв`язку з невиконанням ними батьківських обов`язків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] свідку відомо, що з 2017 року її онука [PERSON] часто гостювала у неї, а з 2018 року постійно живе у неї. Мати дитини свідок бачила останній раз у 2018 році. [PERSON] повністю утримує онуку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] з 2000 року. Свідку відомо, що онука - [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні останні 2-3 роки. У батька дитини нова сім`я, а її мама живе у м. Дніпро. До дитини вони не приїжджають. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] . Свідку відомо, що останні роки її онука - [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні, батьки до дитини не приїжджають. Суд, заслухавши позивача, представників третіх осіб, заслухавши показання свідків, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини сторін регулюються положеннями СК України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 165 цього Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] (а.с.9), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солоняського районного управління юстиції Дніпропетровської області 17 березня 2010 року, актовий запис №29 (а.с.9). Позивачка [PERSON] є рідною матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1601 (а.с.10), тобто є бабусею малолітньої [PERSON] . Згідно довідки-характеристики №243, виданої виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області 07 квітня 2020 року та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від [INFO] батько [PERSON] - [PERSON] мешкає в [ADDRESS] з дружиною [PERSON] , донькою [PERSON] та сином дружини [PERSON] (а.с.48,49). З довідки №50, виданої 30 січня 2020 року ДПТНЗ «Солонянський професійний аграрний ліцей» вбачається, [PERSON] зареєстрована та проживає по договору найму жилих приміщень в гуртожитку [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані, але не проживають (а.с.11). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25 січня, 05 лютого, [INFO] [PERSON] проживала з матір`ю [PERSON] . Батько дитини [PERSON] з дитиною не проживає, участі у вихованні, навчанні та утриманні доньки не приймає, а [PERSON] офіційно не працює, вживала наркотичні засоби, навчанням та лікуванням дитини не займається, мати неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки (а.с.43,44,45). 02 квітня 2018 року [PERSON] була офіційно попереджена щодо відповідальності за порушення прав малолітніх/неповнолітніх згідно із законодавством України начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Солонянської селищної ради Котенко І.В. (а.с.46). З повідомлення Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11 квітня 2020 року вбачається, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності 25 липня 2019 року за ч.1 ст. 127 КУпАП, а 31 липня 2017 року відносно неї відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 309 КК України, яке 28 вересня 2017 року направлено до суду, а відносно [PERSON] 15 листопада 2016 року відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 309 КК України, яке 22 грудня 2016 року направлено до суду (а.с.52). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від [INFO] , [PERSON] з бабусею [PERSON] , яка займається навчанням та вихованням дитини, батько та мати дитини з власної ініціативи не спілкуються з [PERSON] , не утримують, вихованням не займаються, дитина не має батьківського піклування, батьки самоусунулися від її виховання, не мають бажання проживати з дитиною (а.с.50). Характеристикою, наданою директором КЗО «Солонянське НВО», в якому навчається малолітня [PERSON] , підтверджується факт самоусунення батьків від її виховання, оскільки підтверджено, що батьки жодного разу не з`явилися до доньки, а батьківські збори відвідувала бабуся [PERSON] , яка забезпечує дитину вісім необхідним, дитина живе з бабусею, яка утримує дитину, контролює її навчання та привчає до дисципліни (а.с.13). Інформаційною довідкою сімейного лікаря від 19 лютого 2020 року підтверджено, що лікуванням дитини її мати також не займається (а.с.15). Згідно характеристики з місця роботи, [PERSON] працює комендантом гуртожитку, характеризується позитивно, приймає активну участь у житті своєї онуки. Дослідивши Висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх малолітньої дитини [PERSON] » від [INFO] (а.с.83-87), суд вважає, що він є достатньо обґрунтованим, оскільки з нього з`ясовано, що відповідачі не виявляють до дитини батьківської турботи та уваги, не піклуються про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не утримують її та ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами,схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 Конвенції передбачено, що дитина має право знати своїх батьків і має право на їх піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вважає, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факти ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку відповідачів відносно малолітньої дитини [PERSON] . Тому суд вважає, що відповідачі умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не приймають жодної участі у її вихованні, не спілкуються з нею та не проявляють заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться її успіхами, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, стану здоров`я, у зв`язку з чим є підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] виключно виходячи з інтересів дитини та для надання можливості встановити над нею опіку. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, вважає, що існують правові підстави для задоволення позову. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень, наданих в а. 7 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки позивачка під час подання позову та під час розгляду справи не заявляла вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , тому суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини, оскільки існують підстави для задоволення позову щодо позбавлення батьківських праві і оскільки позивачка не пред`явила вимог щодо призначення опікуном над малолітньою себе, або інших осіб, тому суд вважає доцільним з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платників аліментів, які не надали до суду доказів отримання офіційного стабільного щомісячного доходу, стан здоров`я як відповідачів, так і стан здоров`я дитини, її вік та потреби і вважає необхідним стягнути з кожного з відповідачів на користь органу опіки та піклування чи осіб, які будуть опікуватися дитиною аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання малолітньої доньки - [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, у зв`язку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Крім цього, з відповідачів необхідно стягнути на користь держави судовий збір за стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved