Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей. На даний час діти проживають з позивачем. Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей, що ставить її в складне матеріальне становище. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу (заробітку) з усіх видів його доходу на кожну дитину відповідного віку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги та обставини, викладені у позовній заяві, визнає у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітніх дітей, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти мешкають разом із позивачем та потребують утримання. Також суд враховує, що відповідач є працездатним. Доказів наявності непрацездатних дружини, батьків, а також здійснення з нього стягнень на утримання зазначених осіб не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 ЦПК України. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини на кожну дитину щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до повноліття дітей. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved