Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4 596,00 та стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивують тим, що вона мешкає у квартирі [ADDRESS]. Квартира належить їй на праві спільної сумісної власності. Відповідач проживає у квартирі [ADDRESS], що знаходиться поверхом вище над її квартирою, та є її власницею. 04 серпня 2018 року відбулось затоплення квартири, яке сталось саме з вини відповідача, що підтверджується Актом комісії, в якому зазначено, що внаслідок залиття квартири відбулось замокання стелі та стін у кухні, коридорі та санвузлі. Вказані пошкодження завдано з вини відповідача через недбале ставлення до сантехнічного обладнання та обладнання каналізаційної системи. Не заважаючи на прохання позивача, відповідач ніяких дій щодо відшкодування завданої шкоди не прийняла. Окрім того, позивач вважає, що відповідачем було завдано їй і моральну шкоду, оскільки остання не змозі проживати у вологій, із зіпсованими стінами та стелею квартирі. Також вона змушена була понести витрати на складання кошторису на ремонтно-відновлювальні роботи при затопленні та проведення експертної оцінки вартості нанесених їй збитків. Просить позов задоволити в повному об'ємі. Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 15 січня 2019 року суд ухвалив залучити до участі у справі як третіх осіб: [PERSON] та [PERSON], закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві. Просять позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в частині відшкодування матеріальних збитків та судових витрат. Пояснила, що дійсно являється власником квартири [ADDRESS], що знаходиться поверхом вище над квартирою позивача [ADDRESS]. Підтвердила, що залиття відбулось з її вини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст.206 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як вбачається із свідоцтва про право власності на квартиру від 22 червня 1994 року (а.с.5) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], про що зазначила відповідач в судовому засіданні. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Частиною другою статті 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. Аналогічний висновок зроблено Верховним судом в постанові суду від 08.05.2018 у справі №638/9035/16-ц. Факт спричинення майнової шкоди позивачеві, як співвласнику квартири [ADDRESS] та її причини стверджується актом, складеним комісією ЛКП «Дім». Згідно акту ЛКП «Дім» від 7 серпня 2018 року (а.с.14), вбачається, що при проведенні обстеження квартири [ADDRESS] виявлені сліди часткового залиття стелі і стін кухні, коридору, санвузла. Комісія у складі майстрів з виробничої дільниці ЛКП «Дім» [PERSON], [PERSON], [PERSON] з виходом на місце по [ADDRESS] склали акт про те, що мешканці кв. [ADDRESS] залили вище згадану квартиру. Відповідно до висновку про оцінку вартості будівельно-ремонтних (відновлювальних) робіт від 17 жовтня 2018 року (а.с.16) загальна вартість відновлювальних будівельно-ремонтних робіт приміщень житлової будівлі у [ADDRESS] та пошкодженого майна станом на дату оцінки становить 4 596 грн. Як вбачається з Кошторису на ремонтно-відновлювальні роботи при затопленні станом на 14 вересня 2018 року вартість ремонтних робіт становить 4 596 грн. (а.с.7-12). Враховуючи наведене суд вважає, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, оскільки позивач надала достатньо доказів залиття її квартири внаслідок недбалого ставлення відповідача. Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, крім того відповідач визнала позовні вимоги в частині відшкодування шкоди завданої залиттям квартири позивача, таке визнання не суперечить закону та не порушує права останньої. При визначенні розміру заподіяної позивачу майнової шкоди суд виходить із висновку про оцінку вартості будівельно-ремонтних (відновлювальних) робіт від 17 жовтня 2018 року, з якого вбачається, що загальна вартість відновлювальних будівельно-ремонтних робіт приміщень житлової будівлі у [ADDRESS] та пошкодженого майна станом на дату оцінки становить 4 596 грн. А тому, з врахуванням встановлення вини відповідача, суд приходить до переконання, що слід стягнути з останньої розмір матеріальних збитків, завданих позивачу. Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві, то стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Позивач визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 2 000 грн. виходив з того, що внаслідок залиття її квартири було завдано чималих страждань та переживань, що призвело до зміни звичного для неї укладу життя, оскільки не могла проживати у вологій, із зіпсованими стінами та стелею квартирі. За таких обставин, суд, із врахуванням характеру і тривалості страждань позивача, приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача моральної шкоди слід задоволити частково в розмірі 1 000, 00 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішує, що такі підлягають стягненню на користь позивача, як вартість проведеного висновку про оцінку вартості будівельно-ремонтних (відновлювальних) робіт від 17.10.2018 у розмірі 1 535 грн, яка була оплачена позивачем, згідно з квитанцією, що міститься у матеріалах даної справи, також слід стягнути судовий збір за подання позову в розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved