Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та збільшивши позовні вимоги просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.01.2020 та до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за минулий час, а саме з 14.11.2019 по день пред`явлення позову - до 20.01.2020. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав до суду відзив у якому позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів з дня пред`явлення позову. Вказав, що позивач не надала доказів на підтвердження вимоги про стягнення аліментів за минулий час. Одночасно повідомив, що дитина не весь час проживала із матір`ю. Вказав суду, що утримував сина під час його проживання з батьками відповідача. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.24). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.08.2019 справа № 759/20966/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (арк.22-23). 14.11.2019 [PERSON] зверталась до Києво-Святошинського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу, проте ухвалою від 03.12.2019 справа № 369/14820/19 заявнику відмовлено у видачі судового наказу, оскільки не має можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної-особи боржника [PERSON] . Окрім цього, надійшли заперечення боржника з приводу стягнення аліментів, в яких вказано, що між сторонами існує спір про визначення місця проживання, способів та розмірів утримання дитини (арк.9-10). Згідно з актом на предмет проживання від 17.10.2019 [PERSON] проживає із [PERSON] без реєстрації місця проживання (арк.12). Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 21.01.2020 № 36 визначено місце проживання [PERSON] із матір`ю (арк.44). 03.10.2019 [PERSON] звертався із листом до [PERSON] , у якому пропонував останній поділити набуте у період шлюбу майно та визначити місце проживання, порядок спілкування та утримання спільної дитини (арк.41-43). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При вирішенні питання розміру аліментів підлягає врахуванню та обставина, що відповідач визнає позов про стягнення аліментів від дня пред`явлення позову, а тому за таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.01.2020 та до досягнення дитиною повноліття. За частиною 2 статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Із аналізу вказаної статті вбачається, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від утримання дитині. Позивач на підтвердження вимог про стягнення аліментів за минулий час надає копію ухвали, із якої вбачається, що остання зверталась із заявою про видачу судового наказу, проте їй було відмовлено. Із вказаного суд вбачає, що позивач вживала заходів щодо отримання аліментів. Проте, позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження умисних дій відповідача, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення аліментів за минулий час. Копії квитанції за оплату навчання сина, платником в яких є позивач не можуть свідчити про вчинення ним умисних дій, спрямованих на ухилення від сплати аліментів. Отже, суд не бере до уваги доводи позивача, що відповідач ухилявся від сплати аліментів за минулий період, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв`язку з чим, вимога про стягнення аліментів за минулий період задоволенню не підлягає. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 840 грн 80 коп.

Outcome: partial