Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивачі 03.04.2019 року звернулись до суду з позовною заявою вказуючи, що відповідно до Свідоцтво №1414 про право власності на квартиру виданого 02 серпня 1995 року Госпрозрахунковим бюро Альтернатива вони є власниками квартири, що розташована за адресою: Київська область, смт. Баришівка, вулиця Богдана Хмельницького (колишня назва вулиці - Комсомольська)[ADDRESS]. На даний час ними втрачено оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, тому вони не можуть належним чином реалізувати свої права власників майна. Просять суд визнати за ними власності на 1/3 частку квартири, за кожним, що розташована за адресою: Київська область, смт.Баришівка, вулиця Богдана Хмельницького (колишня назва вулиці - Комсомольська)[ADDRESS]. В підготовче судове засідання позивачі та їх представник [PERSON] не зявились, до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи в їх відсутність, заявлений позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Баришівського району Київської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду надійшло клопотання селищного голови, в якому він просить розглядати справу в їх відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи по суті та задовольнити позов виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 02 серпня 1995 року Госпрозрахунковим бюро Альтернатива на підставі розпорядження (наказу) № 72 від 03 серпня 1995 року на імя позивачів було видано Свідоцтво №1414 про право власності на квартиру, що розташована за адресою: Київська область, смт. Баришівка, вулиця Богдана Хмельницького (колишня назва вулиці - Комсомольська)[ADDRESS], зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 1031. На даний час позивачі втратили оригінал вказаного свідоцтва, тому не можуть належним чином реалізувати своє право на вказану квартиру. З метою розшуку Свідоцтва позовачами було подано оголошення про втрату в редакцію місцевої газети [PERSON] вісті, проте безрезультатно. На письмове звернення до [PERSON] БТІ з приводу отримання дублікату Свідоцтва про право власності 29 березня 2019 року [PERSON] БТІ позивачі отримали Довідку вих.№158 про те, що за ними право власності на квартиру на підставі Свідоцтва про право власності від 08 серпня 1995 року № 1414 дійсно зареєстровано Переяслав-Хмельницьким МБТІ в реєстровій книзі № 4, реєстровий № 608, проте видати Дублікат свідоцтва вони не мають змоги, оскільки дублікати документів видають організації що видали оригінал Свідоцтва про право власності. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців організація яка видала Свідоцтво про право власності на квартиру в єдиному державному реєстрі юридичних осіб вже не зареєстрована, а отже позивачі позбавлені можливості отримати дублікат втраченого документу та належним чином реалізувати своє право власності, а тому вимушені звернутися за захистом до суду. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положення статті 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок законності набуття права власності встановлений статтею 328 Цивільного кодексу України, в якій вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Порядок захисту права власності встановлений статтею 392 Цивільного кодексу України в якій вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Факт отримання майна у власність підтверджено в судовому засіданні копією Свідоцтва про право власності на житло № 1414 від 02 серпня 1995 року, зареєстроване Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації, на квартиру, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Баришівка, вулиця Богдана Хмельницького (колишня назва вулиці - Комсомольська)[ADDRESS] (а.с.21) та довідкою [PERSON] БТІ №158 від 29.03.2019 року (а.с.24). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачі у встановленому законом порядку, отримали свідоцтво про право власності на житло, набули право власності на будинок, зареєстрували його в погосподарській книзі сільської ради та [PERSON] БТІ, а також те, що незаконність набуття права власності не передбачена законом та встановлена судом, а також те, що позивачі на даний час втратили документ відновити який, або отримати дублікат якого не має можливості, та іншим способом захистити право позивачів немає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved