Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 26.10.2000 року. Від спільного проживання в шлюбі з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що протягом тривалого часу вони з відповідачем шлюбно-сімейних відносин не підтримують та проживають окремо. Примирення з відповідачем вважає неможливим. Останні роки спільного проживання стосунки між нею та відповідачем погіршилися, виникали постійні непорозуміння. Також позивач вказує, що вони з відповідачем втратили повагу один до одного, довго не спілкуються, відповідач своїми діями не намагається відновити їхні шлюбно-сімейні відносини засновані на взаємній повазі, підтримці, любові та розумінні, відповідач жодного інтересу до її життя та до життя їхньої доньки не проявляє, а тому збереження сім'ї не можливе. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання (а.с. 26, 27). 18 березня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 34, 35). В судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у заяві вказала, що позовні вимоги позивач підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 22 квітня 2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 26.10.2000 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Центрального відділу державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 2018 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved