overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 09 вересня 2011 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалося через постійні конфлікти та непорозуміння, з 2013 року вони з відповідачем не ведуть спільного господарства і шлюб фактично припинено. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 2011 року у Виконавчому комітеті Золотолинської сільської ради, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №3. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 229 грн. 40 коп. судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 19 січня 2008 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалося через те, що в них діаметрально протилежні погляди на шлюб, відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає алкогольними напоями, шлюб між ними давно фактично припинено. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повістю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 січня 2008 року у Півченській сільській раді Здолбунівського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1. Від подружнього життя сторони мають неповнолтню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 229 грн. 40 коп. судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 20 жовтня 2007 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові та взаємоповаги, що спричинило різного роду конфлікти, які створюють неможливі умови для спільного проживання. Відповідач зловживає спиртними напоями. На даний час вони з відповідачем подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач озовні вимоги підтримала у повному обсязі та зазначила, що прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №328. Від подружнього життя мають малолітього сина [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 21 липня 1990 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають непорозуміння, вони фактично не проживають як подружжя тривалий час, а шлюб існує лише формально. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій до суду заяві просить розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав та надав пояснення аналогічні зазначеним у позові. Відповідач в судовому засіданні визнавав позовні вимоги позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 липня 1990 року у Костопільському районному відділ рацс Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №154, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 22 липня 2000 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові та взаємоповаги, тривалий відповідач зловживає спиртними напоями, коштів на утримання сім'ї не надає, подружніх стосунків з ним вони не підтримують, шлюб існує лише формально. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданому до суду заяві просить розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову та про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 липня 2000 року в Костопільському райвідділі реєстрації актів громадського стану Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №72. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 24 листопада 2008 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, вони фактично не проживають як подружжя більше двох років, а шлюб існує лише формально. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій до суду заяві просить розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №286, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 24 листопада 2008 року. Від подружнього життя мають дітей неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] виданого 02 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 25 жовтня 2011 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові та взаємоповаги, що спричинило різного роду конфлікти, які створюють неможливі умови для спільного проживання. Відповідач зловживає спиртними напоями. На даний час подружніх стосунків вони з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на полягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем, оскільки позивач вживає спиртні напої та принижує її, і тому вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. Окрім того зазначила, що з 22 жовтня 2013 року вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що не бажає розривати шюбні стосунки з позивачкою, вважає, що шлюб можна зберегти. Суд заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 жовтня 1986 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №233. Від подружнього життя дітей не мають. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 26 жовтня 2002 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 жовтня 2002 року в Костопільському райвідділі реєстрації актів громадського стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №229, що підтверджується оглянутим свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від подружнього життя сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується дослідженими свідоцтвами про їх народження. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved