Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивачі 24.07.2015 року звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, усунувши недоліки позову 04.08.2015 року ( а. с. 10, 13 - 16 ), посилаючись на те, що [PERSON] проживала в с. Ковалівка Полтавського району та була внесена до списку громадян - членів ДСП ім.. А.С. Макаренка на території Ковалівської та Куликівської сільських рад Полтавського району, які мали право на отримання земельних часток ( паїв ). Земельний пай для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який належав [PERSON] на праві власності, мав загальну площу 5,94 га. і знаходився на території Ковалівської сільської ради Полтавського району. Але [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку площею 5,94 га., яка знаходиться на території Ковалівської сільської ради Полтавського району, не отримала. Також, 10.09.2004 року Ковалівською сільською радою було видано на ім»я [PERSON] свідоцтво про право власності на майновий пай в пайовому фонді колективного сільського господарського підприємства ім. A.C. Макаренка ( серія [NUMBER] ). Її частка визначена в розмірі 1 709 грн. ( 0,3210 % від загальної суми, обігові засоби відсутні ). [INFO] року [PERSON] померла. За життя було складено заповіт, за яким все майно вона заповідала в рівних частках [PERSON] та [PERSON], що проживали разом з нею в [ADDRESS]. Спадкоємці за заповітом належним чином та у встановлений законом строк прийняли спадщину та приступили до управління спадковим майном шляхом постійної реєстрації та проживання за вказаною адресою. Крім цього, звернулися до Полтавської районної держнотконтори із заявами про прийняття спадщини. За вказаними заявами було заведено спадкову справу № 714/2003. Крім цього, було встановлено, що син померлої [PERSON], спадкоємець згідно ст. 1241 ЦК України, у визначений законом термін відмовився від належної йому частки у спадщині. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини не надходило. Однак, нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку та рекомендувала звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, на сьогодні вони як спадкоємці за заповітом, не можуть розпорядитися спадковим майном у повному обсязі через відсутність правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку ( пай ). Виходячи зі змісту положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )» за своєю правовою природою право на земельну частку ( пай ) є речовим правом вимагати виділення в натурі ( на місцевості ) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. П. 2 «Порядку паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», затвердженого Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п.5 цього «Порядку…» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку ( пай ) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Законом України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )» зокрема ст. 1, визначено, що право на земельну частку ( пай ) мають : громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Ст. 2 цього закону передбачено, що документами, що посвідчують право на земельну частку ( пай ), також є : свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку ( пай ). Відповідно до ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку ( пай ) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай ) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай ). При неможливості надати такій особі земельну частку ( пай ) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель ( зокрема, про визнання права на земельну частку ( пай ), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі ), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки ( паю ) в натурі, тощо. На зазначене вказано і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зокрема при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку ( пай ) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку ( пай ). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку ( пай ), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку ( пай ) або помилково не був включений ( безпідставно виключений ) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) , до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, - до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Прохали визнати за ними - [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на земельну частку ( пай ) розміром 5,94 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ковалівської сільської ради Полтавського району, за спадкуванням після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на майновий пай в пайовому фонді колективного сільського господарського підприємства ім. A.C. Макаренка с. Ковапівка Полтавського району, який визначений в розмірі 1 709 грн. ( 0,3210 % від загальної суми, обігові засоби відсутні ), що належав [PERSON], померлій [INFO] року. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивачі позов підтримали та прохали задовольнити ( а. с. 46, 47 ). Представники : відповідача - Ковалівської сільради Полтавського району та третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог : Полтавської районної державної нотаріальної контори, Відділу Держземагенства у Полтавському районі не висловили заперечень щодо позову ( а. с. 33, 34, 48 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини на які послалися в позові позивачі і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 17 - 28. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 328, 392 ЦК України, так як власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, та відповідно до ст.1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України.

Outcome: approved