Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачівпро встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності посилаючись на те, що в березні 1997 року позивач та [PERSON] познайомилися і з 08 березня 1997 року вони стали проживати спільно та піклуватися один про одного як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. 12 жовтня 2001 року у них народився син [PERSON]. З 08 березня 1997 року по день смерті [PERSON], який помер 03 квітня 2017 року, вони спільно проживали разом з їх сином в квартирі [ADDRESS]. Разом вони працювали, подорожували, зароблені гроші та інші доходи вкладали в їх сімейний бюджет, спільні кошти вони витрачали на придбання продуктів харчування, одягу, інших предметі побуту, а також на оплату комунальних послуг та інших поточних платежів. Разом вони придбали автомобіль HONDA CIVIC 4D, 2013 року виписку, державний номер [NUMBER], який оформили на [PERSON], оскільки він був главою сім*ї. Вважає, оскільки вони придбали автомобіль в період їх сумісного проживання як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу то вона має право на 1\\2 частину цього автомобіля, так як майно набуто було під час їх спільного проживання і належить позивачу та померлому [PERSON] У зв*язку з чим, позивач просить, встановити факт проживання однією сім*єю позивача та померлого [PERSON], як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу в період часу з 08 березня 1997 року по 03 квітня 2017 року; визнати автомобіль HONDA CIVIC 4D, 2013 року виписку, державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], та визнати за позивачем право власності на ? частку автомобіля. До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, та задовольнити позовні вимоги. Від представника позивача [PERSON] діючої згідно довіреності надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, на задоволення позову наполягає. Відповідачами [PERSON], [PERSON] до судового засідання надана заява про розгляд справи в їх відсутність. Проти позовних вимог не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився про день і час розгляду справи належним чином був повідомлений, від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи. Відповідно до положень ст.169, 173 ЦПК України розгляд справи здійснюється за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, з*ясувавши всі обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд приймає до уваги той факт, що відповідачка [PERSON], погодившись з позовом, визнали обставини, якими позивач обґрунтував свої вимоги, та приймає їх, що не буде суперечити положенням частини 4 статті 174 ЦПК України. Відповідач [PERSON] також не заперечував проти позову. Судом встановлено що, з 08 березня 1997 року позивач [PERSON] разом з [PERSON] спільно мешкала за адресою : Донецька область, м. Бахмут, вул. Бахмутська, 6/14. [PERSON], помер 03 квітня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія І-НО № 979818 . За час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] 12 жовтня 2001 року народився син [PERSON]. Згідно довідки № 617 від 12 травня 2017 року ПП « Квартал» [PERSON] мешкала за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] з 23 грудня 2008 року та мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач та [PERSON] мешкали однією сім*єю з 1997 року по день смерті [PERSON] вели спільне господарство, у 2014 році придбали майно в тому числі автомобіль. Відповідно до статті 21 Сімейного Кодексу України передбачено, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Таким чином, суд вважає встановленим факт проживання однією сім*єю [PERSON] з [PERSON], більше 5 років, з 1997 року по 03 квітня 2017 року. За час спільного проживання позивачем та [PERSON] був придбаний 16 листопада 2013 року автомобіль HONDA CIVIC 4D, 2013 року виписку, державний номер [NUMBER], який належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно відповіді територіального сервісного центру № 1442 від 25 жовтня 2017 року № 31/5-1442-4449, який надійшов до суду 01 листопада 2017 року за № 33226 транспортний засіб HONDA CIVIC 4D, 2013 року виписку, державний номер [NUMBER]. сірого кольору зареєстрований за громадянином [PERSON], адреса Донецька область, м. Артемівськ( нині Бахмут), вулиця Бахмутська 6/14 з 16 листопада 2013 року по теперішній час. Відповідно до ч.1 ст. 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім*єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об*єктом права спільної умисної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved