Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 26 липня 1991 р. шлюбу, від якого сторони мають двох дітей, однин з яких неповнолітній син [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, втрати порозуміння між подружжям, шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися з липня 2016 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Позивач до початку судового засідання, через канцелярію суду, подала заяву, в якій вона позов підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідачем до початку судового засідання подана письмова заява, в якій він просив вищевказану справу розглянути за його відсутності, з позовними вимогами позивача згоден у повному обсязі та просив позов задовольнити, вказавши, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 16 квітня 2017 р., спорів про місце проживання дитини та поділу майна між ними немає, проти примирення заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 липня 1991 Палацом урочистих подій міста Донецька, актовий запис № 728, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 26.07.1991 р. Від подружніх відносин на сторони мають двох дітей, один з яких неповнолітній. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 16 квітня 2017 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені тривалий час, строк на примирення позивач не заявила. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, що свідчить про байдужість до збереження сім'ї. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 26.07.1991 р. № 728, складеному Палацом урочистих подій міста Донецька. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved