Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], з 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач працездатний, має нерухоме майно, його стан здоровя дозволяє працювати. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2016 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності з рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2016 року, зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2007 року, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2015 року та до його повноліття. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 1427 грн. 02 коп.. Згідно із відповіддю Інгульського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області від 14.08.2017 року, на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №53627232 у відношенні [PERSON], яке складається з трьох виконавчих проваджень, а саме: виконавче провадження №50114018 з примусового виконання виконавчого листа №2-3-5023/2007 від 12.07.2012 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття; виконавче провадження №52015897 з примусового виконання виконавчого листа №490/8379/15-ц від 22.08.2016 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття; виконавче провадження №51179206 з примусового виконання виконавчого листа №490/11580/15-ц від 19.05.2016 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 267,96 грн. судового збору. По виконавчому провадженні №50114018 заборгованість становила 33085,57 грн., а по виконавчому провадженні №52015897 заборгованість станом на 01.07.2017 року відсутня (а.с. 25). Згідно оновленої довідки від 16.02.2018 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2018 року становить 1217,54грн. (а.с.98) Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач працездатний, має нерухоме майно, його стан здоровя дозволяє працювати. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у підтвердження зміни матеріального стану відповідача в бік поліпшення. Посилання позивача на те, що відповідач працездатний та має нерухоме майно не є підставами для зміни розміру та способу стягнення аліментів у розумінні вимог ст. 192 Сімейного кодексу України. Твердження позивача щодо відсутності у відповідача офіційного працевлаштування не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до довідки з ДЮСОК від 05.02.2016 року [PERSON] працює на посаді сторожа з 05.02.2016 року згідно наказу №218-к від 01.02.2016 року. В той же час, відповідач від утримання дитини не ухиляється, що підтверджується квитанціями про сплату аліментів, з 2009 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу має дитину [PERSON], [INFO], що стало підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до рішення Центрального районного суду м. Миколаєва. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Приймаючи до уваги те, що відсутні підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів, позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed