Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом в якій просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 3,50 га, кадастровий № 6325484500:02:000:0466, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР №061398 від 16.12.2002 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON], право власності на недоотриману пенсію [PERSON], у сумі 926 (девятсот двадцять шість) грн. 61 коп. за період з 01.03.2010 року по 31.03.2010 року. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що 11.03.2010 року помер, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 3,50 га, кадастровий № 6325484500:02:000:0466, розташованої на території Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області та недоотриманої пенсії за період з 01.03.2010 по 31.03.2010 року в розмірі 926,61 грн. Позивач та [PERSON] проживали однією сімєю починаючи з 1986 року по день смерті останнього, а тому Позивач вважає себе спадкоємцем четвертої черги, яка прийняла спадщину так як на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Однак через необхідність встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини та визнання спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом Позивач позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, тому змушена була звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 23). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяви про слухання справи без їх участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечували (а.с. 24, 25). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.03.2010 року помер, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 256858 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 3,50 га, кадастровий № 6325484500:02:000:0466, розташованої на території Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР №061398, виданого на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 23.09.2002 року № 215 (а.с. 11) та недоотриманої пенсії за період з 01.03.2010 по 31.03.2010 року в розмірі 926,61 грн. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сімєю зі спадкодавцем. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть бути також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. [PERSON] за життя проживав разом однією сімєю з без державної реєстрації шлюбу з [PERSON] яка померла 28.02.2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №256792 (а.с. 8) її сином [PERSON], який помер 11.05.2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №441498 (а.с. 10) та його дружиною [PERSON] (а.с. 7). Починаючи з листопада 1986 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом з [PERSON], вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом. [PERSON] піклувалася про [PERSON] до самої його смерті та здійснила його поховання, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області від 15.03.2010 року №171 (а.с. 12). Таким чином, [PERSON] та [PERSON], проживали однією сімєю починаючи з 1986 року по день смерті останнього 11.03.2010 року. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] так як на момент відкриття спадщини постійно проживала разом з ним за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с Лебяже, вул. Миру, буд. 53, що підтверджується довідкою № 3 виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області №189 від 17.05.2017 року (а.с. 13). Тому у встановлений законом термін заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавала. Крім того, Позивач не заявляла про відмову від спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємців за законом 1-3 черг, які прийняли спадщину немає. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved