Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 29246,26 гривень, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати у загальній сумі 86 235,03 гривень та відшкодувати моральну шкоду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є спадкоємцем за законом після смерті сина [PERSON] . Останній перебував у трудових правовідносинах з відповідачем. З липня 2017 року керівництвом інституту не було забезпечене нарахування та виплату заробітної плати працівнику [PERSON] , у зв`язку з чим утворилася заборгованість по заробітній платі за період часу з 01.07.2018 року по 30.04.2020 року в сумі 29246,26 гривень. Позивач, посилаючись на норми трудового законодавства про строки розрахунку при звільненні працівника, наводить розрахунок середньої заробітної плати з липня 2018 року по 30 квітня 2020 року, що складає 86235,03 гривень. Також, позивач зазначила, що працівнику було заподіяно моральну шкоду внаслідок невиплати заборгованості по заробітній платі, яку позивач оцінює в 84080,00 гривень Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 року позовна заява була залишена без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.06.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши надані докази у сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] прийнятий у штат Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укреенергомережпроект» на посаду сторожа з окладом 3000 гривень. Наказом № 14-к від 01 березня 2019 року [PERSON] звільнений за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Судом встановлено, що перед працівником утворилася заборгованість по заробітній платі за період часу з червня 2018 року по лютий 2019 року, відповідачем не було проведено остаточний розрахунок з працівником в день звільнення. [INFO] [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 42. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Системний аналіз вказаних положень закону дає підстави дійти висновку, що до складу спадщини входять лише ті суми заробітної плати, які були нараховані за життя спадкодавця, але не отримані ним з різних причин. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є мати померлого - позивач у справі [PERSON] , яка спадщину прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти (недоотриману заробітну плату) в сумі 29246,26 гривень. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму недоотриманої заробітної плати, що була нарахована [PERSON] на день звільнення. Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 910/4518/16 від 30.01.2019 року зроблено висновок про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, не входять до складу заробітної плати. При таких обставинах, право на отримання середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні не спадкується, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також, суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивача грошової суми в рахунок моральної шкоди, завданої не проведенням остаточного розрахунку при звільненні працівника. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, право на відшкодування немайнової шкоди не входить до складу спадщини, оскільки вказане право нерозривно пов`язано з особою спадкодавця. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави за ставкою, встановленою Законом України «Про судовий збір» для позовних вимог майнового характеру відповідно до суми задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі - в сумі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial