Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В позові вказала, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. Шлюб між нею та відповідачем розірвано. За рахунок власних заощаджень та за допомоги її чоловіка вона має намір поїхати з дитиною до Ізраілю з метою оздоровлення дитини, санаторно-курортного лікування та відвідування бабусі [PERSON] Відповідач немотивовано заперечує проти виїзду дитини за межі України, ухиляється від надання згоди. Просить надати дозвіл на виїзд дитини за межі України без годи батька до держави Ізраїль на період осінь-зима 2016-2017 року для відвідування родичів, оздоровлення та відпочинку. Представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавшим заяву про розгляд справи за його відсутності. Пояснив раніше, що не може дати згоду на виїзд дитини, оскільки позивач не надала жодних документів на підтвердження своїх намірів, таких як докази щодо бронювання готелю, путівку для оздоровлення тощо. Позивач також не вказала точну адресу проживання у державі Ізраїль, нечіткий виклад цих відомоетсей ставить під сумнів обставини, що було викладено позивачем. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Представник Служба у справах дітей виконкому Корабельної районної у м.Херсоні ради надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Надано висновок , яким не заперечують проти виїзду для оздоровленнч та розвитку дитини при наявності відповідних документів. Представник Служба усправах дітей Олешківської РДА надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у рішенні покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюють законом. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] На теперішній час позивач має намір виїхати разом із неповнолітньою дочкою на відпочинок та для оздоровлення до держави Ізраїль у період осінь - зима 2016 -2017 року, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька дитини, позивач це зробити не може. Позивач зазначила термін перебування дитини за кордоном і конкретну країну, до якої дитини буде вивезена. Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, вищезазначені положення Сімейного кодексу України, досліджені в судовому засіданні дані щодо дитини, віку дитини, враховуючи, що матір має намір виїхати з дитиною за кордон в інтересах дитини, то позов слід задовольнити. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved