Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання, посилаючись на те, що проживала з відповідачем по справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дочка [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач на утримання дочки та на утримання позивача допомогу не надає, хоча працює, аліменти нікому не сплачує, тому змушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття та на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дочкою трирічного віку. В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач та представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, від представника відповідача надійшла заява про визнання відповідачем позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). На теперішній час спільна дочка сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Улянівської сільської ради від 03.02.2020 року № 48. Згідно позовної заяви відповідач працює, матеріальну допомогу на утримання дочки та на утримання позивача не надає, аліменти нікому не сплачує. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім`ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов`язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов`язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для малолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дитини та платника аліментів. Суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у єдиній частці від доходу відповідача, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, виходить з презумпції фізичного здоров`я відповідача та дитини, здатності відповідача до продуктивної праці і можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в розмірі, який достатній для її нормального фізичного та духовного розвитку. Суд прийшов до переконання, що розмір аліментів може бути визначений щомісячно в частині заробітку відповідача на утримання його дитини та справедливим розміром аліментів на утримання буде 1/4 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов`язку по утриманню дитини суд не вбачає. В частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, малолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , на теперішній час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дружини визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач працює, інших утриманців не має, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, яка проживає з їх спільною дитиною, і чоловік має забезпечити належний рівень життя для дружини та дитини. Приймаючи до уваги те, що відповідач є молодою працездатною особою, не є інвалідом, пенсіонером, приходить до висновку, що останній має змогу надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання та вважає обґрунтованим, з урахуванням позиції сторін, стягнення на користь позивача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дочкою трирічного віку. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до правил встановлених ст.ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved