Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

позивач звернулася із позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з червня 2012 року по листопад 2013 року в розмірі 38551 грн. 03 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 03.05.2012р. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-3602/11 від 27.03.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 із всіх видів доходів, починаючи з 30.11.2011р. Відповідач періодично частково сплачував аліменти, однак ухиляється від сплати аліментів у встановленому судом розмірі, хоч має таку можливість. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 03.12.2013р. складає 13655,10 грн. Загальна сума пені за період з червня 2012 року по листопад 2013 року становить 38551,03 грн., яку позивач просить стягнути на її користь з відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має достатніх доходів для утримання обох дітей. Оскільки рішенням суду відповідача зобов'язано сплачувати аліменти, однак останній без поважних причин допустив утворення заборгованості зі сплати аліментів, вважає, що з відповідача слід стягнути пеню, тому просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що коли офіційно працював, то сплачував аліменти, однак на даний час у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має можливості вчасно сплачувати аліменти. Просить суд врахувати, що з 24.09.2013р. він перебуває на обліку як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості, на даний час у нього існує заборгованість зі сплати комунальних послуг, а також заборгованість за кредитними договорами. В задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Як вбачається з виконавчого листа, виданого позивачу 27.03.2012р. у справі №2-3602/11р. провадження №2/1326/446/2012р. (а.с.6). суд вирішив стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження та надано відповідачу строк для добровільного виконання рішення суду, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчого провадження (а.с.9, 10, 11, 12). Разом з тим, як вбачається з копій довідок про неотримання аліментів (а.с.13, 14, 15) за вищевказаним виконавчим листом позивач не отримувала аліменти з відповідача у період з 01.12.2011р. по 31.05.2012р., з 01.12.2013р. по 31.12.2013р., з 01.07.2013р. по 30.11.2013р. Крім цього, позивач і надалі не отримувала аліменти з відповідача у період з 01.01.2014р. по 30.06.2014р. (а.с.45). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що відповідач відповідно до виконавчого листа виданого 27.03.2012 року Франківським районним судом м.Львова у справі №2-3602/11р. провадження №2/1326/446/2012р. повинен сплачувати аліменти в користь позивача на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку щомісячно (а.с.6). Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.5), відповідач частково сплачував аліменти, зокрема, 288,78 грн. у грудні 2011року, 575,62 грн. - лютому 2013р., 575,62 грн. - березні 2013р., 575,62 грн. - квітні 2013р., 514,47 грн. - травні 2013р., повністю сплачував нараховані аліменти в серпні 2012р. - січні 2013р., червні 2013р. Відповідно до правового висновку, зробленого Верховним Судом України 16 вересня 2013 року у справі № 6-81 цс 13, враховуючи те, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясовувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розмір пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача неустойку зі сплати аліментів за період з червня 2012 року по листопад 2013 року, суд приходить до висновку, що розмір неустойки слід визначати саме в межах позовних вимог. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.5) розмір неустойки у зв'язку з несплатою аліментів вірно розраховувався за формулою «сума заборгованості зі сплати аліментів за місяць» * 1% * «кількість днів прострочення». При цьому, неустойка нараховувалась позивачем, починаючи з червня 2012 року, оскільки до травня 2012 відповідачу надано строк для добровільної сплати заборгованості. З урахуванням вищенаведеного, сума неустойки у зв'язку з несплатою аліментів за грудень 2011 року становить 5065,42 грн., січень 2012 року - 5895,20 грн., лютий 2012 року - 6089,82 грн., березень 2012 року - 6416,98 грн., квітень 2012 року - 6416,98 грн., травень 2012 року - 0 грн., червень 2012 року - 4244,49 грн., липень 2012 року - 0 грн., серпень 2012 року - 0 грн., вересень 2012 року - 0 грн., жовтень 2012 року - 0 грн., листопад 2012 року - 0 грн., грудень 2012 року - 0 грн., січень 2013 року - 0 грн., лютий 2013 року - 20,85 грн., березень 2013 року - 18,50 грн., квітень 2013 року - 16,22 грн., травень 2013 року - 125, 78 грн., червень 2013 року - 0 грн., липень 2013 року - 1701,90 грн., серпень 2013 року - 1269,45 грн., вересень 2013 року - 850,95 грн., жовтень 2013 року - 418,50 грн. Загальна сума неустойки становить 38551,03 грн. Виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Посилання відповідача на зміну його матеріального стану у зв'язку з перебуванням на обліку як безробітного у Львівському міському центрі зайнятості та його проживання з матір'ю пенсіонером, яка потребує його утримання, а також на наявність у нього заборгованість зі сплати комунальних послуг, а також заборгованість за кредитними договорами, не беруться судом до уваги як докази відсутності вини щодо несплати аліментних зобов'язань на утримання дітей, оскільки, на обліку як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості зареєстрований лише 24.09.2013р., в той час як заборгованість зі сплати аліментів утворилася, починаючи з грудня 2011р., жодних доказів перебування на його утриманні матері пенсіонера суду не подав, крім цього, відповідач не скористався своїм правом та з позовом про зменшення розміру аліментів не звертався. Наявність заборгованості зі сплати комунальних послуг, а також заборгованості за кредитними договорами не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, та не спростовує вини останнього в несплаті таких. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що у зв'язку з виникненням з вини відповідача заборгованості зі сплати аліментів, з нього на користь позивача слід стягнути неустойку, однак розмір такої з урахуванням матеріального стану платника аліментів, слід зменшити до 25000 грн. та позовні вимоги в цій частині задовольнити. При цьому, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 250 грн. 00 коп.

Outcome: partial