Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі Договору про право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого 30.10.1950 нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори за реєстром № 50220 та зареєстрованим у Ірпінському МБТІ 06.09.1956. Спадкодавець на випадок своєї смерті розпорядився належним йому майном, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповів на свою дружину, [PERSON] був посвідчений 29.03.1982 виконавчим комітетом Бучанської селищної ради Київської області. Оскільки спадщина відкрилася [INFO] , до даних правовідносин мають застосовуватися положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. [PERSON] , дружина спадкодавця та спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Оскільки [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , тому згідно з положеннями чинної на той час ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року вона являється спадкоємцем, який прийняв спадщину та прийнята нею спадщина визнається належною їй з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Заповіту на своє майно [PERSON] не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , являлися її діти - [PERSON] та [PERSON] (нині - покійний). У встановлений законом шестимісячний строк спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] звернулися до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті їх матері, [PERSON] , де було заведено спадкову до майна померлої за № 500/1995. Оскільки згідно положення ст. 548 даного Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, відтак 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , прийнята [PERSON] у спадщину після смерті матері, визнається належною йому з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер її дядько (рідний брат її батька) [PERSON] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина на наступне майно: - 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіту на своє майно [PERSON] не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого, [PERSON] (далі - Відповідач). Спадкоємцем другої черги після його смерті є її батько (її рідний брат) [PERSON] . Між тим, жодних дій які б могли свідчити про прийняття ним спадщини після смерті брата, він не вчинив та не претендує на дане майно. Спадкоємців третьої та четвертої черг після смерті [PERSON] немає. Вона є спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , як племінниця померлого. У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті її дядька, де було заведено спадкову справу до майна померлого за № 122/18. У нотаріальній конторі їй стало відомо, що спадкоємець першої черги за законом, донька померлого [PERSON] також звернулася із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що Відповідачку за позовом [PERSON] має бути усунуто від права на спадкування виходячи з наступного: Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Померлий [PERSON] був особою похилого віку, хворів та потребував постійної сторонньої допомоги. У нього була хронічна виразкова хвороба шлунка, у зв`язку з чим ще у 2001 році він переніс хірургічне втручання та йому було проведено операцію з резекції шлунку. Після операції він скаржився на болі у животі та епігастральній ділянці, потребував спеціального дієтичного харчування та постійного медичного контролю та лікування. Отримуваної ним пенсії не вистачало на придбання необхідних ліків та продуктів харчування. Забезпеченням його ліками та продуктами харчування та побутовим обслуговуванням займалися вона зі своїм чоловіком. Положенням даної статті визначено, що діти зобов`язані піклуватися про своїх батьків незалежно від того, чи надавалася їм допомога іншими особами, чи ні. Про безпорадний стан свого батька [PERSON] було відомо його дочці, [PERSON] , яка проживає в Російській Федерації. Він неодноразово телефонував до неї з проханням повернутися на Україну чи хоча б допомогти коштами. Проте вона жодного разу не приїздила до батька в Україну та не надавала йому матеріальної чи будь якої іншої допомоги, хоча мала таку можливість. Відповідачка навіть не приїхала на похорони батька, між тим направила поштою нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в бездіяльності відповідачки, спрямованій на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. У серпні 2019 року вона звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на своє ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 10 серпня 2019 року державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане спадкове майно з тих підстав, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори також звернулась донька померлого [PERSON] , а питання щодо усунення спадкоємця від права на спадкування чи зміни черговості одержання права на спадкування може бути вирішене лише у судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним просить суд усунути [PERSON] , [INFO] , від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов визнає у повному обсязі та проти його задоволення не заперечує. В судове засідання третя особа свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі Договору про право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого 30.10.1950 нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори за реєстром № 50220 та зареєстрованим у Ірпінському МБТІ 06.09.1956. Спадкодавець на випадок своєї смерті розпорядився належним йому майном, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповів на свою дружину, [PERSON] був посвідчений 29.03.1982 виконавчим комітетом Бучанської селищної ради Київської області. Оскільки спадщина відкрилася [INFO] , до даних правовідносин мають застосовуватися положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. [PERSON] , дружина спадкодавця та спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Оскільки [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , тому згідно з положеннями чинної на той час ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року вона являється спадкоємцем, який прийняв спадщину та прийнята нею спадщина визнається належною їй з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Заповіту на своє майно [PERSON] не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , являлися її діти - [PERSON] та [PERSON] (нині - покійний). У встановлений законом шестимісячний строк спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] звернулися до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті їх матері, [PERSON] , де було заведено спадкову до майна померлої за № 500/1995. Оскільки згідно положення ст. 548 даного Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, відтак 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , прийнята [PERSON] у спадщину після смерті матері, визнається належною йому з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер її дядько (рідний брат її батька) [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина на наступне майно: - 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіту на своє майно [PERSON] не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого, [PERSON] . Спадкоємцем другої черги після його смерті є її батько (її рідний брат) [PERSON] . Між тим, жодних дій які б могли свідчити про прийняття ним спадщини після смерті брата, він не вчинив та не претендує на дане майно. Спадкоємців третьої та четвертої черг після смерті [PERSON] немає. [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , як племінниця померлого. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті її дядька, де було заведено спадкову справу до майна померлого за № 122/18. У нотаріальній конторі позивачу стало відомо, що спадкоємець першої черги за законом, донька померлого [PERSON] також звернулася із заявою про прийняття спадщини. В серпні 2019 року позивач звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на своє ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 10 серпня 2019 року державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане спадкове майно з тих підстав, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори також звернулась донька померлого [PERSON] , а питання щодо усунення спадкоємця від права на спадкування чи зміни черговості одержання права на спадкування може бути вирішене лише у судовому порядку. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини. Зазначені дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 1224 ЦК визначені підстави для усунення від права на спадкування. Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК ( 435-15 ) стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК (2947-14) не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доказів та заперечень. На підставі вищевикладеного та враховуючи визнання позову у повному обсязі відповідачем, то суд вважає подану позовну заяву обгрунтованою, доведеною, а отже такою, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved