Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2017 року народження, яка проживає з позивачкою. В даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини фактично припинені. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Також просить стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засіданні також не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 03.02.2017 року між сторонами було укладено шлюб , зареєстрований у Сумському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 11 (а.с. 4). Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися внаслідок різних поглядів на сімейне життя. Між подружжям втрачено почуття любові, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Також, згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач як батько дитини зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти на утримання доньки. Оскільки дитина проживає з позивачкою, відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, суд з врахуванням обставин, викладених в ст. 182, 183 СК України, визначає розмір аліментів на дитину - у вигляді 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 840 грн. 80 коп. та на користь позивача 840,40 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved