overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 600 гривень щомісяця, починаючи з 30.10.2015 року та до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача надала до суду заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримує. Відповідно до положень ст. ст. 169, 197 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходились у шлюбних відносинах з 22.03.2003 року, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться на утриманні позивача і разом з нею проживає. В підтвердження позову позивач надала письмові докази, а саме: копія рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.12.2013 р. про розірвання шлюбу, довідка КП «Жилкомсервіс» від 30.10.2015 р. з місця проживання про склад сім'ї та прописку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі від дня подання позовної заяви. Суд вважає, що за таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, і з відповідача належить стягувати аліменти на утримання дитини у сумі 600 гривень на місяць, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2015 р. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в ході судового розгляду уточнила, в якому просить суд поділити спільне майно, а саме визнати за нею право власності на ? частину садового будинку № 45, площею 61 кв.м. у обслуговуючому СГК «Будівельник-2005», по вул. Блакитній, 20 в м. Запоріжжі; ? частину вказаного будинку залишити у власності відповідача, визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки № 45, площею 0,0639 га, яка розташована у м Запоріжжі у обслуговуючому СГК «Будівельник-2005» по вул. Блакитній, 20, автомобіль ЗАЗ-110217, вартістю 35200 грн., залишити в користуванні відповідача стягнувши на її користь половину вартості автомобіля в сумі 17600 грн. В позові пояснила, що з 25.11.1971 року по 11.07.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу ними було нажито спірне майно, яке добровільно відповідач поділити відмовляється. Шлюбний договір чи будь-який інший між ними не укладався. В судовому засіданні позивач уточнену позовну заяву підтримала частково: в частині визнання за нею право власності на ? частину садового будинку № 45, площею 61 кв.м. у обслуговуючому СГК «Будівельник-2005», по вул. Блакитній, 20 в м. Запоріжжі; ? частину вказаного будинку залишити у власності відповідача, визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки № 45, площею 0,0639 га, яка розташована у м Запоріжжі у обслуговуючому СГК «Будівельник-2005» по вул. Блакитній, 20, просить суд задовольнити в повному обсязі, а в частині стягнення на її користь частини вартості автомобіля ЗАЗ-110217, вартістю 35200 грн., в сумі 17600 грн., підтримала вимоги на суму 8000 грн. Крім того, просить суд стягнути судові витрати в сумі 1500 грн. Відповідач у судовому засіданні уточнений позов з урахуванням зменшення позовних вимог визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Вислухавши позивача та відповідача, їхніх представників, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який заявою від 28.08.2019 уточнила, і свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Кочерги Путивльського району Сумської області померла її баба [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] разом з невісткою [PERSON] , заповіт від її імені не посвідчувався. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 3,2244 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Будучи спадкоємцем п`ятої черги за законом, позивач в той же час у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті баби з поважних причин, якими є її необізнаність у питаннях спадкового законодавства. У зв`язку з цим просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом як спадкоємцю п`ятої черги після смерті баби [PERSON] тривалістю в чотири місяці, а понесені нею по справі судові витрати віднести на її рахунок. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій справу просив розглядати без участі його представника, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України, встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Кочерги Путивльського району Сумської області померла [PERSON] , баба позивача, після смерті якої відкрилася спадщина. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] разом з [PERSON] , яка не є спадкоємцем за законом після смерті останньої, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, спадкова справа після її смерті не заводилася. В той же час, державним нотаріусом позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті баби [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті баби [PERSON] , пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, інші особи, в тому числі і територіальна громада на спадкове майно не претендують, тому таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати по справі не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 15 серпня 2017 Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 625, між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя і на родину взагалі. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, з вересня 2017 року спільне господарство сторони не ведуть, мешкають окремо, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, суду надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, про дату,час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 серпня 2017 Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 625, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с. 6/. Від зазначеного шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлися характерами, мають різні погляди на шлюб та сім»ю. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з вересня 2017 року сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, та свої вимоги мотивує тим, що вона працювала в ТОВ «Клінінг-Квартал» по посаді двірника. Під час роботи їй в повному обсязі не виплачувалася заробітна плата. Станом на 16 червня 2015 року перед нею утворилась заборгованість у розмірі 1742,61 грн. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 1742,61 грн. заборгованості по заробітній платі та моральну шкоду 100 грн. Сторони в судове засідання не зявилися направивши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач ТОВ «Клінінг Квартал» позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній плати визнає. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працювала двірником в ТОВ «Клінінг-Квартал» з 02 січня 2014 року відповідно до наказу № 3/к від 02.01.2014 року. (а.с.20-23) Відповідно до запису в трудовій книжці, [PERSON] звільнена з посади двірника у ТОВ «Клінінг-Квартал» 10 березня 2014 року (а.с.9-10) Під час роботи їй несвоєчасно та у неповному обсязі проводилися виплата заробітної плати, у звязку з чим відповідач має перед позивачем заборгованість з заробітної плати, яка станом на 16.06.2015 року становить 1742,61 грн., що підтверджується довідкою від 16 червня 2015 року (а.с.19) Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст. 115,116 КЗпП України. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України позивач має право на відшкодування моральної шкоди у звязку з порушенням прав на своєчасну оплату праці. Таким чином, суд вважає, що порушені права позивача передбачені ст. ст. 115, 116, 237-1 КЗпП України, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов було задоволено, а позивач за даною категорією справи звільнений від оплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, у якому вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді гаража, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за законом. Разом з тим позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказане майно, т.я. її чоловік [PERSON] за життя не зареєстрував правоустановлючий документ про право власності на гараж. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутністю. Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що гараж по [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду від 09 жовтня 2006 року належить [PERSON] [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. За життя [PERSON], заповіту не залишив. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, на момент відкриття спадщини спадкоємцями першої черги була дружина померлого [PERSON], син померлого [PERSON] та син [PERSON] інших спадкоємців не було. Сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовилась від спадщини, про що надали відповідні заяви нотаріусу від 01.06.2012 року. Таким чином єдиним спадкоємцем за законом є [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщин, але оформити свої спадкові права позивач позбавлений можливості, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г. від 01.08.2016 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки правоустановлюючий документ про право власності на гараж не зареєстровано належним чином. Суд вважає, що відсутність реєстрації правовстановлюючого документу про право власності [PERSON] на гараж розташований за адресою: [ADDRESS], не позбавляє її цього права і він належить до спадкового майна, а отже, вимоги позивача є законними та обґрунтованими і за нею необхідно визнати право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що 24 липня 2010 року вона вступила в шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] Дар`ю Русланівну, [INFO]. З лютого 2015 року вони припинили проживати з відповідачем разом як родина. Відповідач припинив шлюбні відносини та ведення спільного господарства переїхавши до матері. Малолітня донька проживає разом з нею. Дитина знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання їх дитини не надає. Вона ніде не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. Джерел доходів, крім соціальних виплат у розмірі 130,00грн. вона не має, і тих не вистачає на їх з донькою утримання. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] Дар`ї Русланівни, [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не нижче 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю із зазначених в позові підстав та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі ? частини від його заробітку на утримання доньки. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 24 липня 2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №868 (а.с.2). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] Дар`ю Русланівну, [INFO] (а.с.3). З лютого 2015 року сторони припинили проживати разом як родина, припинивши шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Донька Дар`я проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач як батько дитини, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Оскільки дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України матеріального становища відповідача, який є особою працездатного віку, матеріального становища дитини, яка проживає з позивачкою, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави 243грн. 60коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що з 14 серпня 1993 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Потім подружні стосунки були припинені через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини і утраченої любові. Шлюб був розірваний Ковпаківським районним судом м.Суми 05.09.2013 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], який являється повнолітнім та малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Малолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідач не надає їй щомісячної допомоги на дитину в добровільному порядку, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. При призначенні розміру аліментів просить врахувати, що сину [PERSON] шість років, він відвідує дитячий заклад №37 «Зірочка» підготовчої групи, за станом здоров`я знаходиться на обліку в дитячій лікарні з діагнозом «тромбоцитопенічна пурпура». Вона витрачає значні кошти на лікування дитини. Зазначає, що відповідач є працездатним, працює приватним підприємцем на «Центральному ринку» і має магазин, що приносить йому щомісячні доходи. Інших неповнолітній та малолітній дітей і утриманців у нього не має. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з зазначених підстав, просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 14.08.1993 року сторони зареєстрували шлюб, який був розірваний за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 05.09.2013 року (а.с.6,7). Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8), який мешкає разом з позивачкою (а.с.9). Відповідач як батько дитини, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Оскільки дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України - матеріального становища відповідача, який працює, інших утриманців не має, матеріального становища дитини, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави 243грн.60коп. судового збору.

Outcome: partial