Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на подароване майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її матір подарувала позивачу житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки, але у зв'язку з розбіжностями у Державних актах на право власності на земельну ділянку та Витягах з Державного земельного кадастру, оформити договір дарування з подальшим оформленням права власності на житловий будинок та земельні ділянки позивачка не може, а тому змушена звернутись до суду для вирішення даного питання. В судове засідання позивач не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, а позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду письмові заяви, просили розгляд справи проводити без їх участі, просили позов задовольнити. За правилами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-БК № 335983, що видане Мінским райвиконкомом 12 січня 1982 року батьками позивача є: батько [PERSON], , українець та мати, [PERSON], українка. 26 серпня 2016 року померла баба позивача, [PERSON] у віці 94 років в с. Веприн, Радомишльського р-ну Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії\~І-ТП № 286625, видане виконкомом Виишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 30 серпня 2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої, зокрема, входить: - житловий будинок з надвірними будівлями за № 16 по вул. Довгий куток в с. Веприн Радомишльського району Житомирської області, який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 09.07.2009 року видане на підставі рішення виконкому Вепринської сільської ради від 08.08.2008 року за №185; - земельна ділянка розміром 0,2500 га, (кадастровий номер 1825081100:03:003:0131) цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Веприн по вул. Довгий куток, 16 Радомишльського району Житомирської області, і яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 311894 від 13 лютого 2012 року; - земельна ділянка розміром 2,0110 га (кадастровий номер 1825081100:04:000:0002) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 123007 від 18 листопада 2004 року; - земельна ділянка розміром 0,9106 га (кадастровий номер 1825081100:09:000:0064) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 123007 від 18 листопада 2004 року; - земельна ділянка розміром 0,1904 га, (кадастровий номер 1825081101:03:003:0132) цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Веприн Радомишльського району Житомирської області, і яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 311895 від 13 лютого 2012 року. В шестимісячний строк після смерті [PERSON], відповідач-2 [PERSON], у відповідності до ст. 1261 ЦК України, подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON], де за результатами якої, нотаріусом було заведено спадкову справу під № 120/2016. У 2017 році відповідач -2 [PERSON] хотіла подарувати спадкове майно своїй дочці [PERSON], однак у державному акті серії ЯА № 123007 виявлено нотаріусом помилку, а саме - невірно вказано код населеного пункту (класифікатор сільської ради) у кадастрових номерах. Замість КОАТУУ (811) Вепринської сільської ради в державному акті надруковано КОАТУУ (812) Верлоцької сільської ради. Крім того, згідно Протоколу від 26.07.2017 № 1110207 про виправлення помилки та Повідомлення заінтересованих осіб про виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру № 1805337392017, внесено зміни до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку та виготовлено новий аркуш Поземельної книги із зміненими відомостями та долучено до Поземельної книги № 1825081100:04:000:0002 від 31.08.2016 року. Відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру в Радомишльському районі Житомирської області № 7805909012017 у зв'язку із «дублюванням кадастрового номеру змельної ділянки» внесено зміни у кадастровий номер 1825081200:01:000:0019 змінено на 1825081100:09:000:0064 виготовлено новий аркуш Поземельної книги зі зміненими відомостями та долучено до Поземельної книги №1825081100:09:000:0064 від 27.11.2017 р. за реєстраційним номером 1825081100:09:000:0064. Оформити договір дарування в нотаріуса не можливо за наявністю вищезазначених перешкод, факти по яким мають бути встановлені і усунуті тільки в судовому порядку.\~\~ У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку с винятковим способом захисту, що мас застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому\~ст. 1269 ЦК\~та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст.\~1268. статей\~1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно\~ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10)\~Постанови пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Після того, як [PERSON] стала законним (титульним) власником зазначених вище житлового будинку та земельних ділянок, позивач звернулася до неї з проханням виконати свої наміри\~подарувати зазначене майно у власність позивача, яка фактично користується, володіє та доглядає за переданим йому у дарунок зазначеним майном, але вільно розпоряджатись подарованою нерухомістю та земельними ділянками не має змоги за відсутністю у неї нотаріального договору купівлі-продажу на ім'я одарованого (позивача). У нотаріуса сторони не змогли дійти згоди по причині невідповідності правовстановлюючих документів вимогам законодавства, тобто, маючі всі законні наміри про здійснення дарунку, відповідач-2 не може виконати перед позивачем свого зобов'язання щодо нотаріального оформлення договору дарування. Відповідно до ч. 2\~ст. 220 ЦК України: «…2. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається….» Відповідач-2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору дарування, тому позивач вимушений звернутись до суду з вимогою визнати такий договір дійсним, бо сторони домовилися щодо усіх істотних умов цього договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне його виконання договору. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи наявність укладеного в усній формі\~Попереднього договору дарування від 31 січня 2017 року, в якому дарувальник (відповідач-2) узяла на себе зобовязання зібрати і підготувати всі необхідні документи на оформлення нотаріального договору дарування житлового будинку та земельних ділянок у власність обдарованого (позивача). Відповідно до:\~ст. 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до\~ст. 719 ЦК України\~договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~ст. 722 ЦК України\~право власності обдарованого на дарунок виникає\~\~з моменту його прийняття. Прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.» Статтею 86 ЦК України\~передбачено: «…Право власності\~- це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються\~Конституцією України, цим кодексом, іншими законодавчими актами.» Таким чином, визнання відповідачами позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), отже, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved