Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2262. У зазначеній квартирі зареєстрована вона, її донька [PERSON] та [PERSON], відповідач у справі. Позивач зазначила, що між нею та відповідачем був укладеним договір оренди частини вказаної квартири від 20.01.2016 року, у зв'язку з чим вона, позивач, надала згоду на реєстрацію відповідача у квартирі. Станом на 01.01.2017 року строк дії договору оренди закінчився, за продовженням строку його дії або укладанням нового відповідач до неї, позивача, не звертався, а лише зібрав свої речі та звільнив житлове приміщення станом на 20.01.2017 року. Позивач зазначила, що після закінчення строку дії договору оренди відповідач у вказаній квартирі не проживає, його речей у ній немає, участі в утриманні квартири та сплаті за комунальні послуги не приймає, добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає їй повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує сплачувати комунальні платежі у більшому розмірі. Тому позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та виселити його. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2018 року позовні вимоги [PERSON] в частині вимог щодо виселення [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS], залишено без розгляду (а.с. 29). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання двічі поспіль не зявився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками з рекомендованими повідомленнями з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округ [PERSON] за реєстровим № 2262, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). \~ \~ \~ \~Відповідно до наданої позивачем копії договору оренди квартири від 20.01.2016 року, між нею та відповідачем був укладений договір оренди однієї кімнати квартири за адресою: [ADDRESS] строком до 31.12.2016 року (а.с. 7-9). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 01.06.2018 року (а.с. 11). Відповідач у вказаній квартирі не проживає, його особистих речей в ній немає, що підтверджується довідкою № 43 від 22.05.2018 року, виданою Головою ОК «ЖБК-106 «Комунальник» [PERSON] (а.с. 4). \~ \~ \~ \~Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Указаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-709цс16), де визначено, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, котрий власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї. Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що на вимогу власника сервітут може бути припинений за рішенням суду, за наявності обставин, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі, а реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд, що є обставиною, що має істотне значення, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved