Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Територіальної громади в особі Донецької міської ради про визнання права на спадок за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті батька - [PERSON] на спадкове майно, що складається з 37/100 ідеальних частин квартири [ADDRESS]. Інших спадкоємців немає. 24.03.2017 р. звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову у зв'язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують інформацію про осіб, які постійно проживали разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Просила визнати за нею, як єдиним спадкоємцем за законом, після смерті батька - [PERSON], право власності на 37/100 ідеальних частин квартири [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) [NUMBER] від 18.11.1999 р., квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/3), [PERSON] (1/3), [PERSON] (1/3), що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.12.2004 р. (а.с.8,9). Як вбачається з договору дарування від 20.12.2004 р., [PERSON] подарувала в рівних частках [PERSON] та [PERSON] належну їй 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12). [PERSON] померла [INFO] Чоловік померлої - [PERSON] - від прийняття спадщини відмовився на користь доньки померлої - [PERSON], яка прийняла після смерті [PERSON] 37/100 ідеальних частин квартири [ADDRESS] (а.с.16-22). [PERSON] помер [INFO] (а.с.5). Постановою від 24.03.2017 р. у вчиненні нотаріальних дій було відмовлено у зв'язку з відсутністю інформації про спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.15). У судовому засіданні також було досліджено матеріали спадкової справи за заявою [PERSON] (а.с.52-65). Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO], звернулася за оформленням спадщини, проте отримала відмову через відсутність інформації про спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вважає, що для отримання свідоцтва про право власності за законом на спадщину є об'єктивні перешкоди. Таким чином, з метою захисту прав і свобод громадян України, яким є позивач, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки позивач не має можливості в інший спосіб підтвердити своє право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved