Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що 04.03.2020року наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №1112/ВК від 26.02.2020року її- [PERSON] було звільнено з роботи за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 5842,57 грн. Ухвалою суду від 03.07.2020року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 17.10.2019 року до 04.03.2020року перебувала у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а саме працювала на посаді інспектора з кадрів у відділі кадрів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.2-3). 04.03.2020 року Наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №1112/ВК від 26.02.2020року [PERSON] було звільнено з роботи за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.2). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 04.03.2020року становила 5842 грн. 57 коп., що підтверджується розрахунковим листом Товариства по цеху №998 за березень2020 року (а.с.7). Станом на 20.08.2020 року, заборгованість із заробітної плати позивачу не виплачена. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доводів та аргументів на спростування вищевказаних обставин, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, відповідачем надано не було. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) в розмірі 5842 грн. 57коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved