Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 03 серпня 1991 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не має, спільний син [PERSON] , [INFO] , на даний час досяг повноліття.\~ Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння.\~ Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на життя, розбіжності в інтересах. Сторони не підтримують шлюбні відносини з липня 2020 року, хоча і проживають за однією адресою. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований -03 серпня 1991 року в Лозуватській сільській раді Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 44. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги\~ та просила задовольнити позов, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач правом на подання відзиву не скористався, позовні вимоги в судовому засіданні визнав, не заперечував проти їх задоволення. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши докази по справі, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 03 серпня 1991 року\~ Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 44, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, їх спільний син [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи досяг повноліття (а.с. 4). Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Сторони в судовому засіданні погодилися, що шлюбні відносини між ними припинені з липня 2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку із чим шлюб, зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 454,00 гривні, а інша частина в розмірі 454,00 гривні, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved