Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який народився після розірвання шлюбу у період фактичних шлюбних відносин між сторонами; дитина повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча спроможний це робити, тому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в судовому порядку. Сторони в судове засідання не з»явилися; позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, свої вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач причини неявки не повідомив, заяви про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи без його участі та заперечень проти позову не подав. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями Конвенції про права дитини та Декларації прав дитини інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який, згідно з довідкою виконавчого комітету Бахмацької міської ради Чернігівської області № 5062 від 16.06.2017 року, проживає разом з матір'ю в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Білоножка, 45 (а.с.7,9). Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст. 181 СК України, в силу якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним; відповідач є особою працездатного віку; виходячи з положень ст.ст.181-183 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на дитину сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної, чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved