Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на арештоване майно та зняття арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 13.05.2015 року державним виконавцем Червонозаводського ВДВС ХМУЮ в квартирі, що належить їй на праві власності було описане на накладено арешт на майно, що їй належить, дані виконавчі дії було вчинено за виконавчим провадженням відкритого за рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28.04.2015 року про стягнення з її дочки [PERSON] 125000,00 гривень. Позивач зазначає, що описане та арештоване майно належить їй на праві власності, оскільки було придбане нею та її покійним чоловіком [PERSON], їх дочка [PERSON] у січні 2015 року подарувала належну їй частку квартири та на початку березня 2015 року знялася з реєстрації та виїхала з квартири [ADDRESS], в звязку з чим речей останньої в зазначеній квартирі не має. Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження», просила суд задовольнити її позовні вимоги. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила про обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила суду, що з березня 2015 року не мешкає в квартирі [ADDRESS], виїхала та вивезла свої речі, речі зазначені в акті опису та арешту майна належать її матері [PERSON], які матір придбавала разом з її батьком [PERSON], останній помер у лютому 2015 року; зазначила, що часто навідує матір, в звязку з її поганим самопочуттям після смерті батька. Представник відповідача [PERSON] ВДВС ХМУЮ в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про слухання справи без участі представника відповідача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що відповідач [PERSON] не виконує рішення суду про стягнення з неї на його користі грошових коштів. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення \~( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії Акту опису та арешту майна від 13.05.2015 року державним виконавцем Казанцевим Д.О. в рамках виконавчого провадження відкритого на підставі рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28.04.2015 року було здійснено опис та арешт наступного майна:пральну машину б/у Ноlpoint АRISTON білого кольору; телевізор б/у LG чорного кольору 32LN613V28, телевізор б/у SONYKV-21FT1K сірого кольору; ноутбук б/у LG чорного кольору МЕ255 467552 (А530-UАЕ01R1) із зарядним пристроєм; ноутбук б/у ASUS сірого кольору К50ІР-SХ0880 із зарядним пристроєм; б/у електронна книга Кindle (аmazon) модель DOO1100IC; принтер б/у сірого кольору модель СН 350-64001; б/у телевізор LG чорного кольору МCR. 65012701(42 LА644V); ноутбук б/у ASUS чорного кольору К50IJ із зарядним пристроєм. Як вбачається з копії паспорта [PERSON] (МК 637117), інформації наданої суду щодо місця реєстрації відповідача, остання була знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], 03.03.2015 року і як зазначила в судовому засіданні сама [PERSON] з березня 2015 року мешкає за іншою адресою. Згідно копії договору дарування від 05.01.2015 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] подарувала своїй матері [PERSON] належну їй 1/10 частину квартири [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні [PERSON], яка була приведена до присяги свідка, пояснила, чо позивач та відповідач є її матірю та сестрою відповідно. З березня 2015 року її сестра [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] і речі останньої в квартирі відсутні. Описані та арештовані державним виконавцем речі належать її матері [PERSON] про що вона і заявляла під час опису, а також зазначила, що її матір зробила про це зауваження в акті. Таким чином судом встановлено, що на час здійснення виконавчої дії в результаті чого було складено акт опису на арешту майна від 13.05.2015 року, відповідач [PERSON] не мешкала за адресою:[ADDRESS] та її речі в зазначеній квартирі були відсутні. Доказів які б це спростовували [PERSON] ВДВС ХМУЮ та третьою особою [PERSON] до суду не надано. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved