Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, відповідно до якого зазначила, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності її на квартиру підтверджується такими документами: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 23007162, від 14.06.2014 року, виданим Реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме-майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 23007177, від 14.06.2014 року, виданий Реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області. Зазначає, що квартира набута у власність нею до реєстрації шлюбу. Дівоче прізвище її « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] » в результаті укладення шлюбу з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві 24.04.2015 року. Рішенням Бучанської міської ради Київської області № 793-18-УІІ від 06.10.2016 року вулицю «Чкалова» перейменовано на «Леха Качинського». Крім того, зазначає, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , власником якої є вона, з 21.11.2014 року зареєстрований відповідач, що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, номер витягу: 3215-99319-2016, виданим Ірпінським міським відділом Управління Державного міграційної служби України в Київській області 27.07.2016 року. Однак, 10 березня 2019 року відповідач зібрав свої речі та виїхав з квартири. Починаючи з 10 березня 2019 року і по теперішній час відповідач у квартирі не проживає, не несе витрати по утриманню квартири, у квартирі відсутні його особисті речі. Зазначене підтверджується Актом складеним депутатом Бучанської міської ради Кухаренко В.М. від 25.09.2020 року де вказано «При вивченні питання по суті зі слів свідків (сусідів) встановлено, що дійсно за адресою [ADDRESS] з 10 березня 2019 року гр. [PERSON] - 2000 р.н. не проживає та особистих його речей у квартирі немає.» Крім того, довідкою № 46 від 06.10.2020 року, виданою ТОВ «Житлопобуд-2007», також підтверджується, що хоч відповідач і зареєстрований у квартирі, але з 10 березня 2019 року в ній не проживає та комунальні послуги не сплачує. У зв`язку із цим вона вимушена постійно нести додаткові витрати по утриманню своєї квартири у вигляді витрат за надання комунальних послуг. Також звертає увагу на те, що до звернення до суду з цим позовом, вона розмовляла з відповідачем та наполягала на тому щоб він самостійно та добровільно вчинив дії щодо зняття з реєстрації місця проживання, оскільки фактично вже понад 1 (один) рік він не проживає у квартирі. Однак, відповідач, самостійно так і знявся з реєстрації місця проживання. Зазначене є прямим свідченням того, що відповідач свідомо чинить перешкоди у здійсненні нею, як власником нерухомого майна, права користування та розпорядження своїм майном. Позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України з безконтактним носієм № [NUMBER] , орган видачі 3215, виданий 25.07.2016 року, РНОКПП [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Справу розглянути за її відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явився,подав до суду заяву про визнання позову та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до\~ч\~2,3\~ст.\~12\~ЦПК\~України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України «\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні встановлено,що позивач по справі є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності її на квартиру підтверджується такими документами: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 23007162, від 14.06.2014 року, виданим Реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме-майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 23007177, від 14.06.2014 року, виданий Реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області (а.с.12, 14-15). Також встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , власником якої є вона, з 21.11.2014 року зареєстрований відповідач, що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, номер витягу: 3215-99319-2016, виданим Ірпінським міським відділом Управління Державного міграційної служби України в Київській області 27.07.2016 року (а.с.19). Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Поряд з цим нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди). Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.» Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч 2 ст. 405 ЦК України «член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.» Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом заняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жили приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення право власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особою померлою.» У судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі у квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актом депутата від 25.09.2020р (а.с.20). Враховуючи викладені обставини, поскільки відповідач, з березня 2019 р у квартирі не проживає, витрат по її утриманню не несе, його особистих речей у квартирі немає. Наведені обставин справи визнаються відповідачем по справі,тому відповідно до ст.. 82 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. На\~час розгляду\~даної справи\~по суті\~відповідач не\~знявся з\~реєстраційного обліку\~за вказаною\~адресою,\~ тому суд вважає, що позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не зявилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст.ст.391,405 ЦК України,

Outcome: approved