Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовом до відповідачів про визнання права власності. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 20 січня 1997 року матері позивача [PERSON] видано ордер № 153 на право заселення в квартиру [ADDRESS] . Відповідно до витягу із розпорядження № 667 від 03 липня 2008 року на вказану квартиру у зв`язку зі зміною статусу гуртожитку в житловий будинок оформлено договір житлового найму [PERSON] із сім`єю - дочкою [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] відповідно до Списку від 08 жовтня 2008 року мали право на отримання приватизаційних паперів для приватизації квартири [ADDRESS] , яку і приватизували згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 16 жовтня 2008 року та Витягом від 23 грудня 2008 року підтверджується право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на вищевказану квартиру. Батькові позивача [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] : 1/2 частка квартири набута внаслідок приватизації , 1/2 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] . Батьками позивача було прийнято рішення про продаж квартири [ADDRESS] . Оскільки квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та позивачу, яка на момент відчуження квартири була малолітньою особою, то необхідно було отримати дозвіл на укладення договору купівлі-продажу квартири від органу опіки та піклування. Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 191 від 21 травня 2013 року дозволено [PERSON] та [PERSON] від імені малолітньої дочки [PERSON] ( [INFO] ) у встановленому законом порядку укласти договір купівлі - продажу належної їй на праві власності частки квартири [ADDRESS] . Згідно з п. 2 Розпорядження дозволено [PERSON] та [PERSON] від імені малолітньої дочки [PERSON] ( [INFO] ) у встановленому законом порядку укласти договір дарування 1/4 частки квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , шляхом прийняття в дар цієї частки квартири малолітньою дочкою [PERSON] . Пунктом 3 Розпорядження зобов`язано [PERSON] та [PERSON] до 20 серпня 2013 року подати у відділ у справах дітей Франківської районної адміністрації ЛМР документ, що підтверджує право власності малолітньої [PERSON] на 1/4 частки квартири [ADDRESS] . На підставі Договору купівлі-продажу квартири від 28 травня 2013 року було відчужено квартиру [ADDRESS] . [INFO] батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 24 серпня 2020 року. 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. відкрито спадкову справу № 07/2020 після смерті батька позивача - [PERSON] 22 вересня 2020 року позивачем подано заяву про прийняття спадщини. Розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 191 від 21 травня 2013 року щодо дарування позивачу 1/4 частки квартири [ADDRESS] не виконане. Зважаючи на вищевикладене, просить суд визнати право власності на 1/4 частки квартири [ADDRESS] за [PERSON] . Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове зсідання. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву. В зазначеному відзиві відповідач пояснює, що її батькові [PERSON] належала квартири [ADDRESS] . За життя останній не укладав жодних договорів на відчуження квартири. Відтак, ніколи не виникало правовідносин в площині договору дарування і в дар позивач квартири ніколи не приймала. Розпорядженння Органу опіки і піклування Франківської районної адміністрації м. Львова № 191 від 21.05.2021 року не є правовстановлюючим документом, яке встановлює право власності. Орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації м. Львова у випадку виявлення невиконання розпорядження № 191 від 21.05.2013 року та порушення майнових прав неповнолітньої повинен був оскаржити в суді договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28.05.2013 року. Окрім того, кошти від продажу квартири [ADDRESS] залишилися в позивача та її матері. Розпорядження Франківської районної адміністрації м. Львова № 191 від 21.05.2013 року передбачає два автономних, незалежних один від одного, дозволи на вчинення цивільно-правових правочинів від імені малолітньої дитини, та взаємозалежність між двома дозволами відсутня. Зважаючи на вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.03.2021 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, як орган опіки та піклування. Представником позивача адвокатом Кравчуком П.І. подано до суду відповідь на відзив, в якій останній пояснює, що неприпустимим є зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень, а орган опіки та піклування самостійно визначає, яким способом забезпечуються майнові права дитини при укладенні правочинів щодо майна, яким вона володіє на праві власності чи користується. Оскільки [PERSON] володіла на праві власності часткою у квартирі, яку відчужували її батьки, то орган опіки та піклування, з метою захисту інтересів малолітньої дитини, вибрав спосіб збереження її майнових прав саме як дарування батьком позивача частки у квартирі, власником якої він був. Окрім того, оскільки органом опіки та піклування не було вчинено жодних дій, спрямованих на захист майнових прав дитини [PERSON] , то вона після досягнення повноліття самостійно звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.03.2021 року закінчено підготовче судове засідання у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, надав пояснення, аналогічні викладеним в такій, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечили з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позов визнала, вважає, що права малолітньої на час виникнення спірних правовідносин [PERSON] підлягають захисту судом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, щодо задоволення таких не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17.05.1997 року, актовий запис № 214 (свідоцтво серії [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьком зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 16.10.2008 року квартира за адресою [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 191 від 21.05.2013 року дозволено [PERSON] та [PERSON] від імені малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у встановленому законом порядку укласти договір купівлі-продажу належної їй на праві власності частки квартири [ADDRESS] . Дозволено [PERSON] та [PERSON] від імені малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у встановленому законом порядку укласти договір дарування 1/4 частки квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , шляхом прийняття в дар цієї частки квартири малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , у вказаній квартирі зареєстровані: неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , та малолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.05.2013 року [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені малолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] , який діяв від імені своєї малолітньої доньки [PERSON] , продали квартиру [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . 22.09.2013 року [PERSON] , [PERSON] , малолітній [PERSON] , [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Статтею 47 Конституції України\~визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, в тому числі визнання права власності. В силу\~ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Можливість широкого застосування судової форми захисту ґрунтується, насамперед, на положеннях ст. ст.\~55,\~124 Конституції України, рішенні Конституційного Суду України щодо тлумачення ч. 1 та ч. 2\~ст. 55 Конституції України\~та Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. №9. Відповідно до\~ст.\~124\~Конституції України юрисдикція суду поширюється на усі правовідносини, які виникають в державі. В силу положень цивільного законодавства предметом судового розгляду та вирішення можуть бути будь-які правовідносини, включаючи як ті правовідносини, підстави виникнення, зміни та припинення яких передбачені правовими нормами, так і не передбачені ними, але в силу загально-дозвільного принципу регулювання приватноправових відносин породжують правові наслідки. Тобто будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Визнання права - спосіб захисту, який застосовується у випадку спору між суб`єктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між сторонами і, відповідно, наявності чи відсутності цивільного права та цивільного обов`язку. Однак, слід зазначити, що в силу ст. ст.\~8,\~55,\~124\~Конституції України цей спосіб захисту може застосовуватись не тільки за наявності спору, але й при невизначеності правового стану майна. Такий спосіб захисту здійснюється на підставі пред`явлення позову про визнання права власності, який може поєднувати не тільки правову вимогу визначення наявності чи відсутності правовідносин, а ще й вимогу про наявність чи відсутність цивільних прав та обов`язків щодо майна. Отже, за таких умов, вимоги про визнання права власності є лише передумовою для досягнення позивачем кінцевої мети, якою, в даному випадку, є набуття права володіння, користування та розпорядження майном. Разом із тим, як вбачається із розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 191 від 21.05.2013 року, пунктом 1 дозволено [PERSON] та [PERSON] від імені малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у встановленому законом порядку укласти договір купівлі-продажу належної їй на праві власності частки квартири [ADDRESS] . Пунктом 2 вказаного розпорядження дозволено [PERSON] та [PERSON] від імені малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у встановленому законом порядку укласти договір дарування 1/4 частки квартири [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON] , шляхом прийняття в дар цієї частки квартири малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , у вказаній квартирі зареєстровані: неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , та малолітній син [PERSON] , [INFO] . Відтак, зазначене розпорядження містить лише дозвіл [PERSON] та [PERSON] від імені малолітньої дочки [PERSON] укласти договір дарування частки квартири [ADDRESS] , водночас не містить зобов`язання до укладення такого договору. Більше того, суд враховує положення ст. 627 ЦК України, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зважаючи на\~вищевикладене,\~суд доходить\~до висновку\~про те,\~що за\~життя [PERSON] \~не висловив\~своє волевиявлення\~до укладення\~договору,\~відтак у\~позивача відсутні\~підстави для\~визнання права\~власності на\~квартиру [ADDRESS] . Окрім того, суд зазначає, що згідно з положеннями\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України. Згідно ч. 1ст. 608\~ЦК України\~зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Крім цього, відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Обов`язок про укладення договору дарування є таким, що нерозривно пов`язаний з особою, яка на час звернення до суду із позовом померла, а тому, відповідно до вимог чинного\~ЦК України\~з його смертю цей обов`язок припинився. Разом із тим, проаналізувавши розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 191 від 21.05.2013 року, суд зазначає, що положення п.1 та п.2 вказаного розпорядження не є взаємозалежними, а лише надають дозвіл на укладення окремих договорів та містять незалежні між собою положення про вчинення таких. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~352,\~354 ЦПК України,-

Outcome: dismissed