Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та витребувати цю частину квартири від [PERSON], посилаючись на те, що вона з 23 вересня 1995 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Під час спільного проживання вони за спільні кошти придбали зазначену квартиру. Рішенням Ічнянського районного суду з [PERSON] на користь [PERSON] на виконання договору позики були стягнені кошти у сумі 72 814,62 грн, після чого був виданий виконавчий лист, який знаходився на виконанні в Ічнянському відділі ДВС. Під час проведення виконавчих дій на спірну квартиру був накладений арешт та проведено його оцінку, а в червні 2016 року після проведених електронних торгів власником квартири [ADDRESS] став відповідач [PERSON] Вважає, що останній набув право власності на дану квартиру без достатніх правових підстав, так як вона була придбана нею та її чоловіком у період шлюбу за спільні кошти та відповідно до положень ст. 22 КпШС України, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, була спільним сумісним майном подружжя і стягнення можливо було здійснювати лише на частку належну чоловіку. Відповідач [PERSON] набув право на квартиру недобросовісно, оскільки до початку проведення електронних торгів та придбання спірної квартири, судом вже розглядалася дана справа про визнання права власності на 1/2 частину квартири та звільнення її з-під арешту. Останній був залучений до участі в справі у якості відповідача, достовірно знав про наявність спору щодо права власності на частку квартири [PERSON] та відсутності права у держвиконавця здійснювати її реалізацію, але перешкоджав розгляду даної справи, при цьому активно вживав заходів щодо набуття власності на неї, а тому вважає, що 1/2 частинав квартири вибула з її володіння поза її волею і повинна бути витребувана від [PERSON] Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав, пояснивши, що дійсно спірну квартиру вона придбала за спільні кошти з відповідачем [PERSON] у період шлюбу, а тому має право на 1/2 її частину. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав, при цьому пояснив, що відповідач [PERSON] недобросовісно набув право власності на спірну квартиру, оскільки, ще до того, як був залучений до участі в праві як відповідач, він вже активно проводив дії щодо набуття права власності на квартиру, не ставлячи до відома ні позивача ні відповідача [PERSON], що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Крім цього, після залучення його до участі в справі останній неодноразово не з»являвся у судові засідання, так як у цей час проводилися електронні торги, на яких він і придбав квартиру [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що квартиру він придбав разом з позивачем [PERSON] у період шлюбу, а тому останній належить 1/2 її частки. Що стосується позики, яку він взяв у відповідача [PERSON], то про неї позивачу нічого не було відомо. Відповідач [PERSON] у судовому засідання заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що квартиру він придбав добросовісно, при цьому неодноразово звертався як до [PERSON], яка працює разом з ним в одній організації, так і до її чоловіка [PERSON] з питанням повернення йому позики, однак останні не реагували, що стало причиною придбання ним квартири на електронних торгах. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що квартиру [PERSON] придбав законно, добросовісно, у порядку установленому для виконання судових рішень, а тому її частка не може бути у нього витребувана позивачем. Представник третьої особи на стороні відповідачів - Ічнянського РВ ДВС у судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності, при цьому у задовленні позову заперечував. Заслухавши пояснення осіб, які з»явилися у судове засідання, та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям з 23 вересня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7). Під час шлюбних відносин 17 січня 2000 року відповідач [PERSON] придбав спірну квартиру у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 8). Із копії постанови старшого державного виконавця ВДВС Ічнянського РУЮ Макаренка О.Г. від 06 листопада 2015 року вбачається, що останній наклав арешт належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] у зв»язку з перебуванням на виконанні виконавчого листа № 733/339/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] позики в розмірі 72 814,62 грн та понесених судових витрат у розмірі 728,14 грн (а.с. 9). Згідно листа ВДВС Ічнянського РУЮ № 927/03-30 від 09 березня 2016 року, адресованого [PERSON] та [PERSON] вбачається, що виконавчою службою було проведено оцінку арештованого майна, а саме: 3-кімнатної квартири [ADDRESS], належної [PERSON], вартість якої становить 189 360 грн (а.с. 10). Відповідно до протоколу № 173468 проведення електронних торгів щодо продажу 3-х кімнатної квартири [ADDRESS], які відбулися 06-08 червня 2016 року, переможцем їх став [PERSON] (а.с. 94), якому 23 червня 2016 року на підставі акту про проведені електронні торги приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право власності на майно (а.с. 88, 89-90). У серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсними електронних торгів, протоколу, акту про реалізацію та свідоцтва про право власності, у задоволені якого рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2016 року було відмовлено, яке було залишене в силі ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року (а.с. 125-126). Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне. Відповідно до вимог п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої це майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним, про це ж саме йдеться і в ст. 387 ЦК України. Зазначена вище стаття передбачає, що власник може вимагати повернення свого майна лише в тому випадку, якщо інша особа володіє його майном незаконно. Враховуючи, що [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку, встановленому для виконання судових рішень, на законних підставах, тому у позивача відсутні підстави для витребування 1/2 її частки в останнього. Суд критично ставиться до пояснень представника позивача в частині того, що [PERSON] вів себе недобросовісно, так як знаючи, що спірна квартира була придбана [PERSON] за спільні кошти і відсутністю права у держвиконаця здійснювати її реалізацію, активно вживав заходів щодо набуття права власності на неї, оскільки всі дії відповідач вчиняв під час проведення виконавчих дій, у рамках дозволених законом. Крім того, у судовому засіданні ні позивач ні відповідач [PERSON] не навели переконливих доказів, що квартира була придбана ними у період шлюбу за спільні їх кошти, і що позика, яку взяв [PERSON] у відповідача [PERSON] була взята не на користь сім»ї, про яку вона не знала. До пояснень відповідача [PERSON] про те, що борг його перед відповідачем [PERSON] виник особисто, про який позивачу не було відомо, суд також відноситься критично, так як [PERSON] є заінтересованим у даній справі, бо є чоловіком [PERSON]

Outcome: dismissed