Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки сторін [PERSON] , [INFO] . В позові зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 10.01.2012 року. Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , яка після припинення шлюбних стосунків проживає з позивачем. Прізвище дитини було змінено на [PERSON] за прізвищем матері на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2015 року. Відповідач повністю усунувся від участі у вихованні та утриманні доньки, з часу розставання батьків, а саме: з 2012 року, не виказує жодного бажання бачитися з дівчинкою, не цікавиться життєвими обставинами дитини; розмір його заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини обчислюється значною сумою і зміни цієї заборгованості з часом характеризуються зростанням. У зв`язку з ухиленням від виконання рішення суду про стягнення аліментів до відповідача в процесі виконання означеного рішення застосований захід забезпечення виконавчого провадження у вигляді обмеження в праві виїзду за межі держави до виконання встановлених рішенням суду обов`язків. Позивач одна утримує доньку, піклується про її фізичний і духовний розвиток, створює необхідні для її гідної життєдіяльності умови. Відповідач жодного разу не провідав дитину, не привітав з днем народження, іншими святами. Дитина з урахуванням віку, в якому вона перебувала на час розставання батьків, не пам`ятає свого батька. На підставі викладеного просить про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Ухвалою судді від 20.08.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.11.2019 року призначений судовий розгляд справи. В судове засідання позивач не з`явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без її участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, звернувся до суду з аналогічною заявою. Вказані обставини у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили вирішення справи у відсутність зазначених учасників справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин. Відзиву на позов, зустрічного позову, клопотання про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди позивача, висловленої в її письмовій заяві. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 10.01.2012 року (а. с. 9); є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). В силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов`язок вчинення цих дій. Навмисне невиконання цього обов`язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України. Як випливає з роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов`язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 55-56) і який містить посилання на повну відсутність проявів батьківського піклування щодо дитини з боку відповідача на тлі належних умов для проживання і духовного розвитку дитини, створених позивачем, а також висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав; акт обстеження умов проживання (а. с. 59); відомості про наявність виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини сторін та застосований під час здійснення виконавчих дій захід впливу на боржника у вигляді обмеження в праві виїзду за межі держави до виконання встановлених рішенням суду обов`язків (а. с. 11-13), відсутність батьківської турботи з боку відповідача під час навчання дитини та її лікування в медичних закладах (а. с. 22, 31), характеристика дитини з місця навчання, яка містить відомості про відсутність випадків відвідування батьком навчального закладу (а. с. 23-25); відомості про заборгованість відповідача зі сплати аліментів, що станом на 1 січня 2019 року становить 80635 грн. (а. с. 26-27); довідка управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про перебування позивача на обліку в цій установі у зв`язку з отриманням допомоги через ухилення батька від сплати аліментів (а. с. 28), - підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьком своїх обов`язків з виховання та утримання дівчинки. За вказаних обставин позбавлення батьківських прав, на думку суду, не зашкодить інтересам гармонійного розвитку дитини. Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідач не вчиняє жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду з вимогами про визначення способу участі у вихованні дітей, що не дає підстав для ухвалення рішення на його користь. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства судовий збір, попередньо оплачений позивачем, належить стягнути з відповідача на її користь

Outcome: approved