Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 22 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №2598. Під час подружнього життя у Позивача та Відповідача народився син, [PERSON] [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 25 січня 2008 року, серія [NUMBER]. Але спільне життя між Сторонами не склалось, тому рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2008 року шлюб було розірвано, про що також свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 23.01.2009 року. Син, [PERSON], залишився проживати та надалі буде проживати разом з [PERSON]. Батько сина [PERSON] та Відповідача, [PERSON], після розлучення не надавав і не надає по теперішній час жодної матеріальної та моральної допомоги на утримання дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, тобто не дбає про нормальне усвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так, як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям свого сина, не відвідував і не відвідує сина вдома. Відповідач сином не цікавиться і участі в утриманні та вихованні сина не бере. [PERSON] самостійно займається вихованням дитини, піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Жодного з покладених законом на батьків обов'язків Відповідач не виконує. У зв'язку із тим, що вже тривалий час, а саме з 2007 року, Позивач та Відповідач спільно не проживають, як подружжя, Відповідач матеріально ніяк не утримує дитину, а тому Позивач просить про стягнення аліментів з Відповідача на утримання неповнолітньої дитини в силу невиконання останнім прийнятих на себе батьківських зобов'язань. На сьогоднішній день лише [PERSON] належним чином займається вихованням та забезпеченням сина всім необхідним, а саме: забезпечує дитину належним вживанням раціону та займається його розвитком, забезпечує необхідним одягом, лікуванням, оздоровленням та відпочинком. Оплату за навчання, Позивач сплачує без участі [PERSON], оплату за комунальні послуги, Позивач сплачує сама, тоді як Відповідач ухиляється від сплати грошових коштів на утримання, проживання, навчання та виховання дитини. Таким чином, [PERSON] хоче також стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача на утримання сина, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитини повноліття. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно сина [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення в судовому засіданні. Представник служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №2598. Під час подружнього життя у Позивача та Відповідача народився син, [PERSON] [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 25 січня 2008 року, серія [NUMBER]. Але спільне життя між Сторонами не склалось, тому рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2008 року шлюб було розірвано, про що також свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 23.01.2009 року. Син, [PERSON], залишився проживати та надалі буде проживати разом з [PERSON]. Батько сина [PERSON] та Відповідача, [PERSON], після розлучення не надавав і не надає по теперішній час жодної матеріальної та моральної допомоги на утримання дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, тобто не дбає про нормальне усвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так, як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям свого сина, не відвідував і не відвідує сина вдома. Відповідач сином не цікавиться і участі в утриманні та вихованні сина не бере. [PERSON] самостійно займається вихованням дитини, піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Жодного з покладених законом на батьків обов'язків Відповідач не виконує. У зв'язку із тим, що вже тривалий час, а саме з 2007 року, Позивач та Відповідач спільно не проживають, як подружжя, Відповідач матеріально ніяк не утримує дитину, а тому Позивач просить про стягнення аліментів з Відповідача на утримання неповнолітньої дитини в силу невиконання останнім прийнятих на себе батьківських зобов'язань. На сьогоднішній день лише [PERSON] належним чином займається вихованням та забезпеченням сина всім необхідним, а саме: забезпечує дитину належним вживанням раціону та займається його розвитком, забезпечує необхідним одягом, лікуванням, оздоровленням та відпочинком. Оплату за навчання, Позивач сплачує без участі [PERSON], оплату за комунальні послуги, Позивач сплачує сама, тоді як Відповідач ухиляється від сплати грошових коштів на утримання, проживання, навчання та виховання дитини. Таким чином, [PERSON] хоче також стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача на утримання сина, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитини повноліття. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. На підставі ст. ст. 164-166, 180, 181, 191 СК України,

Outcome: approved