Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. 23 червня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 08 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час донька навчається у першому класі. Для придбання необхідних дитині речей позивачем потрачено 5 001,11 грн. Крім цього, відвідуючи школу донька почала хворіти, а тому позивач витратила на лікування власні кошти у розмірі 627,42 грн. Просила стягнути частину додаткових витрат у сумі 2 814,26 грн. Під час розгляду справи позивач уточняла позовні вимоги та в остаточному вигляді просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в розмірі 829,27 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що не має можливості оплатити додаткові витрати на дитину. На його утриманні знаходяться троє малолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час він не має постійного доходу, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває, власного житла чи земельної ділянки, які б йому приносили дохід не має. Із зазначених підстав просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.52-55). На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23 червня 2014 року розірвано (а.с.8-9). Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). 23 червня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 08 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.57). Відповідно до довідки № 179 від 21 вересня 2016 року середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 99 м. Києва малолітня дитина [PERSON] навчається у 1 класі (а.с. 11). На підтвердження позовних вимог позивачем надані квитанції про придбання шкільних речей (а.с. 12-15, 19), а також медичні довідки та фіскальних чеків про придбання медикаментів (а.с. 16-18, 60-77). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 цього кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 185 зазначеного кодексу той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач просила стягнути з відповідача частину додаткових витрат у сумі 829,27 грн., що підтверджено належними письмовими документами, а саме фіскальних чеків про придбання медикаментів. Відповідач заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись на відсутність матеріальних можливостей брати участь у додаткових витратах через необхідність утримання трьох малолітніх дітей. Свої заперечення відповідач підтверджує актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного сільським головою Кобелецько-Полянської селищної ради, за яким відповідач одружений з [PERSON], в сім'ї перебуває на утриманні троє малолітніх дітей, відповідач постійного місця працевлаштування немає, підприємницькою діяльністю не займається, в центрі зайнятості не зареєстрований працює на тимчасових сезонних роботах, земельної ділянки у власності та користуванні немає (а.с. 28); квитанціями про сплату аліментів по утриманню доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 31-33); свідоцтвом про шлюб з [PERSON] (а.с. 34); свідоцтвом про народження спільної доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 35); актом обстеження матеріально-побутових умов від 27 лютого 2017 року, за яким встановлено, що матеріально-побутові умови для проживання важкі, сім'я багатодітна, малозабезпечена (а.с. 38). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. З урахуванням встановлених фактичних обставин та майнового становища відповідача, суд вважає доведеним відсутність у відповідача можливості брати участь у додаткових витратах. Тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід відмовити.

Outcome: dismissed