overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно брати участь в утриманні дитини відмовляється, має постійний заробіток, тому в змозі сплачувати аліменти на дитину. У звязку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, [PERSON] та [PERSON], сторони по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі, з 18.06.2015 року шлюб розірвано, про що свідчить рішення Бериславського районного суду Херсонської області про розірвання шлюбу (а.с. 3). Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-КГ №032324 від 11 березня 2002 року (а.с.4). Згідно довідки №688, виданої Зміївською сільською радою від 25.06.2015 року (а.с.5), дитина проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] позивачці матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач працює, має регулярний дохід, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона\~перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], від якого народила сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач проживає на території іншої держави, добровільно брати участь в утриманні дитини відмовляється. У звязку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини\~у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття. В судовому засіданні позивач на задоволені позову наполягала по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать доручення компетентному суду м.Омськ Російської Федерації про вручення [PERSON] позовної заяви та допит останнього з цього приводу. Згідно акту Центрального районного суду м.Омьска про неможливість виконання доручення від 30.10.2015 року, було встановлено місце проживання [PERSON] та двічі направлено повідомлення про необхідність зявитися до суду, чого останнім зроблено не було. Причини його неявки суду не відомі. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та зясування його думки з цього приводу, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що \~батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-КН №625869 від 21.11.2013 року та свідоцтвом про встановлення батьківства серії І-КН № 563996 від 21.11.2013 року, (а.с.3, 4). Згідно довідки КП «Бериславський ЖЕК-1» №602 від 25.06.2015 року, [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідач [PERSON] позивачці матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487, 20 грн. \~\~\~\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно брати участь в утриманні дитини відмовляється. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про встановлення батьківства [NUMBER] від 27.05.2002 року (а.с. 4) та свідоцтво про народження [NUMBER] від 27.05.2002 року(а.с.5). Згідно довідки №682, виданої Новокаїрською сільською радою від 06.08.2015 року (а.с.3), дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] позивачці матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, зважаючи на відсутність даних про дохід відповідача, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, [PERSON], з 2008 року по 23.07.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу відповідач ухиляється по виконанню своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дочки. У 2012 році позивач вийшла заміж за іншого чоловіка, який замінив доньці батька і весь цей час виховує та піклується про неї, вважає його своїм батьком, рідного батька не пам'ятає. Відповідач самоусунувся від спілкування з дитиною, її виховання і матеріального утримання. Просить позбавити батьківських прав [PERSON], щодо дочки [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги по мотивам і підставам, викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, пояснив що після розірвання шлюбу, його дружина уклала шлюб з [PERSON], після чого він перестав спілкуватися з дитиною та надавати матеріальну допомогу, оскільки дочка вважає своїм батьком [PERSON], вважає, що позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Представник органу опіки та піклування не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO], її мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Згідно довідки голови квартального комітету №119, [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], крім неї за вказаною адресою проживає її дочка - [PERSON], 2009р.н. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 23.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] 26.10.2012 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №434, прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Відповідно до висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради від 18.08.2014 року за №2-49/1883, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Таким чином, проаналізувавши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки, визнав позов, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1968 року по 20 травня 2013 року. В день звільнення відповідач видав позивачу трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримала. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у загальній сумі 22738,71 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримала. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь 9744,00 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 23.10.2015 року по 31.05.2016 року. В ході судового розгляду справи позивач двічі збільшувала позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на день винесення рішення 09.09.2016 року в загальній сумі 12432,00 гривень. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача з 1968 року по 20 травня 2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-1-462 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу станом на 20.05.2013 року складає 22738,21 гривень. Згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м.Херсона №666/4834/15-ц від 22.10.2015 року з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь [PERSON] стягнено за період з 01.02.2015 року по 22.10.2015 року 10080,00 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судовий збір на користь держави. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунків позивача сума середнього заробітку, яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача у загальній сумі становить 12432,00 гривень, та складається із затримки за період з 23.10.2015 року по 09.09.2016 року: 56,00 гривень/середньоденної заробітної плати х 222 дні = 12432,00 гривень. Разом з цим, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1974оку по 20 травня 2013 року. В день звільнення відповідач видав позивачу трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримала. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у загальній сумі 22908,50 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак, незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок, грошей позивач не отримала до теперішнього часу. У звязку з чим, позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь 44356,20 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 19.12.2014 року по 20.05.2016 року. В судове засідання позивач надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача з 1974 року по 20 травня 2013 року, що підтверджується трудовою книжкою позивача. Відповідно до довідки №4/34/25-5-654 від 20.05.2013 року заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу станом на 20.05.2013 року складає 22908,50 гривень. Заочним рішенням від 31.03.2014 року по справі №666/430/14-ц Дніпровського районним судом м.Херсона стягнено з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на користь [PERSON] 27566,00 гривень середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 21.05.2013 року по 31.03.2014 року. Заочним рішенням від 18.12.2014 року по справі №666/8269/14-ц Дніпровським районним судом м.Херсона стягнено з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на користь [PERSON] 22679,30 гривень середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 01.04.2014 року по 18.12.2014 року. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку позивача сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача у загальній сумі становить 44356,20 гривень, яка складається із: - затримки розрахунку при звільненні за період з 19.12.2014 року по 20.05.2016 року включно - 125,30 гривень/середньоденної заробітної плати х 354 робочі дні = 44356,20 гривень. Разом з цим, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1977 року по 20 травня 2013 року на посаді прядильниці 5 розряду прядильного виробництва. На день звільнення адміністрація ВАТ «ХБК» з позивачем не розрахувалась. Заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 3641,08 гривень. В добровільному порядку відповідач відмовляється погасити заборгованість по заробітній платі. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 61811,04 гривень. В судове засідання позивач надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. З наданої копії трудової книжки вбачається, що [PERSON] працювала на Відкритому акціонерному товаристві «Херсонський бавовняний комбінат» з 1977 року по 20 травня 2013 року на посаді прядильниці 5 розряду прядильного виробництва. Відповідно до довідки №4/34/25-1-451 від 20.05.2013 року заборгованість відповідача по виплаті заробітн ої плати позивачу станом на 20.05.2013 року складає 3641,08 гривень. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до\~ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення. Згідно розрахунку позивача сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача у загальній сумі становить 61811,04 гривень, яка складається із: затримки розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 25.03.2016 року включно\~62,88 грн. х 983 дні = 61811,04 гривень. Разом з цим у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 618,11 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 13.08.1982 року, який зареєстрований у виконкомі Константинівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, актовий запис № 169. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, та різні характери. Шлюбні відносини не підтримуються з вересня 2008 року, шлюб носить формальний характер. Збереження сім'ї неможливе, примирення не можливе. Спору про розподіл майна на даний час немає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позов задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі з 13.08.1982 року, про що Виконкомом Константинівської сільської ради Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 169. Сторони, не проживають однією сім'єю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сім'ї. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору щодо розділу спільно нажитого майна на даний час немає. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони прийшли до стійкого переконання про необхідність розірвати шлюб, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved