Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 22 листопада 2008 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що мають різні типи характерів і відносини стали напруженими, між ними не було взаєморозуміння з питань ведення сумісного господарства, укладу сім'ї, тому що відповідач не поважає її, зловживає алкогольними напоями і через це постійно виникають сварки; ображає нецензурною лайкою та принижує її гідність. Той факт, що вони мають спільну дитину, змушувало її пробачати відповідача, так як вона намагалась зберегти сім'ю. На даний час відповідач не виправився та не змінив свого негативного ставлення до сім'ї. Дитина його боїться та погано спить вночі, почала заїкатися. Така поведінка відповідача негативно впливає на психічний стан дитини та на стан її здоров'я і самопочуття. Крім того, відповідач не забезпечує сім'ю матеріально. Фактично шлюбні відносини вони припинили з лютого 2013 року та з того часу не ведуть спільне господарство, але проживають в одному житловому приміщенні, оскільки не мають іншого житла. Наприкінці грудня 2013 року відповідач. перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, побив її, після чого вона вимушена була піти проживати з дитиною до своїх знайомих, де і проживає на теперішній час. Подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим. Позивач подала заяву, де вказала, що просить розгляд справи провести без її участі, позов підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6), яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Сторони спору про поділ майна не мають. Згідно позовної заяви, сторони подружнє життя припинили з лютого 2013 року, а з грудня 2013 року, після того як відповідач побив позивачку, проживають окремо; у них постійно виникали сварки через зловживання відповідачем алкогольними напоями. Спільного господарства не ведуть, відповідач не забезпечує сім'ю матеріально Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони проживають окремо, позивач примирення не бажає, а відповідач на розгляд справи не явився та не просить надати їм строк на примирення. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved