overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 22 лютого 1971 року, після реєстрації якого вони почали проживати в житловому будинку № 84 по провулку Достоєвського в м. Словянськ. На той час вказаний будинок був власністю матері відповідача [PERSON], після смерті якої, право власності на зазначений будинок перейшло до відповідача. Разом з останнім за період сумісного проживання за їх сумісні кошти були проведені поліпшення вказаного будинку, а саме було добудовано кухню, ванну кімнату, вбиральню, було проведено ремонт в будинку, а також було добудовано гараж та сарай. З 2006 року відносини позивача та відповідача погіршились, внаслідок чого у 2015 році шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. 28 січня 2017 року відповідач вигнав позивача з будинку, забрав ключі від хвіртки та вхідних дверей, та до теперішнього часу не впускає позивача у вказаний будинок. Натомість позивач вважає, що вона має право на проживання [INFO] за вказаною адресою, оскільки вона вселилася в зазначений будинок за згодою власників, постійно проживала в ньому з 1971 року по 28 січня 2017 року, сумісно з відповідачем сумісними зусиллями та за сумісні кошти робили поліпшення в будинку. До того ж, у вказаному будинку знаходяться її особисті речі, а також майно, що є спільною власністю з відповідачем. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 22 лютого 1971 року, після реєстрації якого вони почали проживати в житловому будинку № 84 по провулку Достоєвського в м. Словянськ. На той час вказаний будинок був власністю матері відповідача [PERSON], після смерті якої, право власності на зазначений будинок перейшло до відповідача. Разом з останнім за період сумісного проживання за їх сумісні кошти були проведені поліпшення вказаного будинку, а саме було добудовано кухню, ванну кімнату, вбиральню, було проведено ремонт в будинку, а також було добудовано гараж та сарай. З 2006 року відносини позивача та відповідача погіршились, внаслідок чого у 2015 році шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. 28 січня 2017 року відповідач вигнав позивача з будинку, забрав ключі від хвіртки та вхідних дверей, та до теперішнього часу не пускає позивача у вказаний будинок. Натомість позивач вважає, що вона має право на проживання [INFO] за вказаною адресою, оскільки вона вселилася в зазначений будинок за згодою власників, постійно проживала в ньому з 1971 року по 28 січня 2017 року, сумісно з відповідачем сумісними зусиллями та за сумісні кошти робили поліпшення в будинку. До того ж, у вказаному будинку знаходяться її особисті речі, а також майно, що є спільною власністю з відповідачем. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на ті обставини, що 30.12.2013 року між нею та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно якому останній позичив у [PERSON] 5 100 грн. та зобов'язався у строк до 30.01.2014 року повернути дані кошти. Оскільки до теперішнього часу гроші відповідачем не повернуті, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь борг в сумі 5 100 грн., а також судові витрати. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON], сторонами по справі, було укладено договір позики, який був нотаріально посвідчений, відповідно якому останній позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 100 грн. та зобов'язався у строк до 30.01.2014 року повернути дані кошти. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до п.2 договору позики від 30.12.2013 року, позичальник зобов'язався повернути грошові кошти не пізніше 30.01.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно п. 4 договору позики від 30.12.2013 року, у разі коли Позичальник не поверне позичені гроші до зазначеного в договорі строку, то Позикодавець вправі пред'явити цей договір до стягнення в порядку і строки, передбачені чинним законодавством. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 5 100 грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 243, 60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом 05 червня 2014 року і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. 12.06.2014 року через канцелярію суду позивач подала уточнення своїх позовних вимог, в яких просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця. Також подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що на заявлених позовних вимогах наполягає. Відповідач до суду не з`явився, проте також надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000 грн. щомісяця визнає, справу просить розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких також знаходяться в матеріалах справи. Діти мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджено довідкою КСОН «Фурманово». Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.181 СК України передбачає спосіб такого утримання, один з яких - це сплата аліментів на утримання дитини за рішенням суду. Аліменти присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатність чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч 1 ст. 184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач в наступний час офіційно не працевлаштований. За таких обставин суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню, а саме у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення ними повноліття. Крім того, з відповідача підлягає до стягнення відповідно до вимог ч 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст.180, 182, 183, 184 СК України, ст.ст. 60, 88, 213-215, 218 224 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 04.08.2007 р. взяла шлюб із відповідачем; подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду протягом останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Посилаючись у позові на те, що кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, ведення спільного господарства та спільне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує повністю. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згін ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 04.08.2007 р. між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що шлюбні відносини між подружжям припинені, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (протилежні погляди на шлюб та сім'ю), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до фактичного шлюбних стосунків, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 05.07.2003 р. вона взяла шлюб із відповідачем, від шлюбу подружжя має дитину - доньку [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, різні погляди на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин з січня 2013 р. Посилаючись у позові на те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явилася, надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує повністю. Відповідач в окремо наданій заяві просив суд розглядати справу у її відсутності, позов визнав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, беручи до уваги той факт, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи та з урахуванням заяв сторін, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю з огляду на таке. Як було встановлено судом, 05.07.2013 р. між сторонами за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що був зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має дитину - доньку [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, шлюбні відносини подружжя припинені з січня 2013 року, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, різні погляди на життя), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, і водночас зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, визнання позову відповідачем, спільність рішення про розірвання шлюбу тощо вочевидь свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 05.11..1992 р. вона взяла шлюб із відповідачем, подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду шлюбні відносини припинені з грудня 2013 р., сімейне життя не склалося, відповідач ображає дружину, висловлюється на її адресу брутально, іноді б'є, погрожує фізичною розправою, проживання із ним неможливе, позивач живе у постійному страхітті та хвилюванні, відповідач не цікавиться інтересами сім'ї. Посилаючись у позові на те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення неможливе, оскільки сімейне життя не налагоджується вже тривалий час, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач не визнав обставини, зазначені позивачем, та просив суд не розривати шлюбу, пояснив, що можливо на шлюбні відносини впливає різниця у віці, що він намагається налагодити стосунки, утім, позивач не бажає примирення. Ухвалою суду подружжю було надано строк на примирення, утім, примирення не відбулося та після закінчення даного строку позивач наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач просив суд шлюб не розривати. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом в даній справі, 05.11.1992 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, подружжя має неповнолітню дитину від шлюбу - доньку [PERSON], [INFO] За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, шлюбні відносини подружжя припинені з грудня 2013 р., кожен з подружжя живе окремим життям та не цікавиться проблемами та інтересами іншого, не підтримує один одного, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (відповідач ображає дружину, висловлюється на її адресу брутально, іноді б'є, погрожує фізичною розправою, позивач живе у постійному страхітті та хвилюванні, відповідач не цікавиться інтересами сім'ї), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 06.02.2009 р. взяла шлюб із відповідачем, та подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду спільне життя складалося не найкращим чином, з 01.06.2014 р. подружжя не підтримує шлюбних стосунків, під час спільного проживання подружжя переконалося, що у нього не має спільних інтересів, окрім доньки, не має бажання бути разом, кожен живе своїм життям та не переймається проблемами іншого. Посилаючись у позові на те, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує повністю; відповідач в окремо наданій заяві просив суд розглядати справу у його відсутності, позов визнав. Врахував заяви сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 06.02.2009 р. між сторонами за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що був зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, шлюбні відносини подружжя припинені з 01.06.2014 р., а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (відсутність розуміння), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги визнання позову відповідачем, спільність рішення про розірвання шлюбу тощо вочевидь свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 06.03.2009 р. взяла шлюб із відповідачем, та подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду спільне життя не склалося через пристрасть відповідача до азартних ігор, приховування свого заробітку, що зробило спільне життя нестерпним та призвело до втрати почуття любові, поваги, припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з літа 2013 року. Посилаючись у позові на те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явилася, надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує повністю. Відповідач в окремо наданій заяві просив суд розглядати справу у її відсутності, позов визнав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, беручи до уваги той факт, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи та з урахуванням заяв сторін, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю з огляду на таке. Як було встановлено судом, 06.03.2009 р. між сторонами за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що був зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має дитину - доньку [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, шлюбні відносини подружжя припинені з літа 2013 року, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (пристрасть відповідача до азартних ігор, приховування свого заробітку, що зробило спільне життя нестерпним та призвело до втрати почуття любові, поваги), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, і водночас зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, визнання позову відповідачем, спільність рішення про розірвання шлюбу тощо вочевидь свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved