Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 05 серпня 2006 року. Спільних дітей подружжя не має. Спільне проживання у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, відмінність поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. З кінця 2016 року сторони проживають окремо. Вважає подальше збереження сімї неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Шлюб існує лише формально, подальше існування таких сімейних відносин вважає неможливим. Просить суд шлюб розірвати, залишити прізвище «Пальчик», судові витрати стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлену вимогу підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглядати справу без його участі. Крім того, просив відмовити в частині стягнення з нього судового збору, оскільки він являється інвалідом І групи, на підтвердження чого надав відповідне посвідчення. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Пальчик) [PERSON] 05 серпня 2006 року укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №64 (а.с.14). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладених у позові обставин судом встановлено, та не спростовано відповідачем, що спільне проживання у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільні інтереси між ними відсутні, шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін. Заявлена позивачкою вимога про відновлення дошлюбного прізвища підлягає задоволенню на підставі ст.113 Сімейного кодексу України. Щодо заявленої позивачкою вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, слід зазначити наступне. Згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Відповідач [PERSON] є інвалідом І групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №2988401577, виданого 16.11.2016 року, термін дії довічно (а.с.25). У звязку з наведеним, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідача суми сплаченого позивачкою при подачі позову судового збору.

Outcome: partial