Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 01.11.1996 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], який досяг повноліття, та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що в процесі спільного проживання з відповідачем вона поступово дійшла висновку про те, що вони з відповідачем дотримуються протилежних поглядів на сімейне життя та організацію побуту. Вказує, що непорозуміння та сварки між ними почали виникати і продовжувалися поспіль протягом восьми років та були викликані тим, що відповідач став зловживати спиртними напоями, дозволяв собі не ночувати вдома і нерегулярно надавав кошти на ведення домашнього господарства. Вказане стало причиною розриву їхніх відносин і розпаду сім'ї, оскільки вони більше не підтримують фактичних шлюбних відносин і розділили сімейні бюджети. Позивач зазначила, що зараз вона остаточно переконалася у неможливості поновити їхні відносини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання (а.с. 17, 18). 08 січня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 26, 27). В судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву у якій просить провести розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та строк для примирення просить не надавати (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 07 лютого 2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 01.11.1996 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва зроблено актовий запис № 1399 (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), за повідомленням позивача старший син повнолітній. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved