Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позов мотивований тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 23.04.1971 року, постійно проживали разом та вели спільне господарство. Зазначає, що 02.06.1989 року шлюб було фіктивно розірвано за спільною заявою Комсомольським ЗАГС м. Херсона. Метою розірвання шлюбу було оформлення майнових прав на нерухоме майно. Після розірвання шлюбу проживали разом як чоловік і дружина, вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] помер. В позові зазначено, що спору про спадкування немає, а сама спадщина не визнана відумерлою. Враховуючи викладені обставини позивач просить визнати фіктивним розіврання шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що зхареєстроване Комсомольським ЗАГСМ м. Херсона від 02.06.1989 року за актовим записовм №432, у зв`язку з чим анулювати актовий запис №432. В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача Корабельного районного у місті Херсоні відділу реєстрації актів цивільного стану Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій вказує на те, що при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить суд розглядати справу у відсутність їх представника. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час слухання справи повідомлялась, причини неявки невідомі. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач звернулася до суду із даним позовом в лютому 2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали, позивачем надано 05.03.2020 року позовну заяву в новій редакції. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні, як мету визнання розірвання шлюбу фіктивним, позивач зазначила бажання отримати доступ до грошей, померлого [PERSON] , які становлять пенсію й залишились на рахунку в банку. Позивач пояснила, що розірвання шлюбу відбулося для того, щоб не втратити квартиру, в якій проживала її мати. Для того, щоб зареєструвати своє місце проживання разом із матір`ю, їй довелося розлучитися. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружилися 23.04.1971 року, про що зроблено актовий запис №978 міським бюро ЗАГС м. Севастопіль. 02.06.1989 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у Комсомольським ЗАГС м. Херсона, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до відбитку на штампі в паспорті позивача місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] - 14.06.1989 року. Згідно із ст. 41 в редакції Кодексу про шлюб та сім`ю станом на день розірвання шлюбу - 02.06.1989 року, при взаємній згоді на розірвання шлюбу подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, розірвання шлюбу провадиться в органах запису актів громадянського стану. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] на час розірвання шлюбу, донька позивача та [PERSON] , [PERSON] була неповнолітня. Дата народження доньки [INFO] . Враховуючи вимоги Кодексу про шлюб та сім`ю, який діяв, під час розірвання шлюбу, а саме відсутність неповнолітніх дітей для розірвання шлюбу в органах ЗАГС, беручи до уваги факт наявності неповнолітньої доньки у подружжя станом на 02.06.1989 року, тобто на день розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних доказів, що розірвання шлюбу відбулося за спільною заявою подружжя. Відповідно до ч.1 ст.106 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Статтею 108 Сімейного Кодексу України, встановлено, що за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде установлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на те, що після розірвання шлюбу позивач та [PERSON] проживали разом. Проте вказані обставини не можуть бути підставою для визнання розірвання шлюбу фіктивним, адже необхідною умовою для визнання розірвання шлюбу фіктивним є не лише спільне проживання колишнього подружжя, а проживання саме однією сім`єю, тобто дії подружжя мають бути спрямовані саме на реалізацію функції сім`ї та мати не меті шлюбні відносини. Проте такі обставини не були встановлені під час судового розгляду. З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що вони є сусіди позивача, про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] вони дізналися після смерті [PERSON] зі слів позивача - [PERSON] . Також свідки показали, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, мали добрі стосунки. Свідок [PERSON] також пояснила, що вона пам`ятає розмову з [PERSON] у 1989 році щодо проблем з квартирою та свідок казала про можливість там прописатись, можливо розлучитися. Також свідок пояснила, що в квартиру позивач та [PERSON] переїхали з грудня 2001 року. Покази свідків не дають підстави вважити, що розірвання шлюбу мале фіктивний характер, виходячи з намірів подружжя. Також суб`єктивні судження про проживання осіб разом не є беззаперечним доказом наявності шлюбних відносин, ведення спільного господарства. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №1054. Враховуючи факт смерті [PERSON] не можливо встановити його наміри при розірванні шлюбу. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] [INFO] мав зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 23.01.2002 року по 13.08.2019 року. У акті від 12.02.2020 року ТОВ КК «Старий центр» зазначено, що 12.02.2020 року під час обстеження кв. [ADDRESS] встановлено, що позивач та [PERSON] проживали та вели спільне господарство за даною адресою, з посиланням на пояснення сусідів. Суд не бере до уваги даний доказ, оскільки обстеження квартири відбулося 12.02.2020 року, тобто більше ніж через півроку після смерті [PERSON] а відомості зазначені в акті зроблено зі слів сусідів. Таким чином встановлено, що позивач та [PERSON] в період з 23.01.2002 року по 13.08.2019 року мали зареєстроване місце проживання за однією адресою, що беззаперечно не свідчать про наявність шлюбних стосунків між позивачем та [PERSON] . Відповідно до листа Другої Херсонської нотаріальної контори від 16.04.2020 року №675/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, інформація щодо спадкоємців померлого відсутня. На підтвердження факту близьких, подружніх стосунків позивачем надані суду фотознімки, проте такі фотознімки не можуть бути розцінені судом як належні докази наявності подружніх стосунків між позивачем та [PERSON] , оскільки достовірно не відомо, хто зображений на фотознімках, не встановлено дати, коли зроблені вказані фотознімки,. Також на підтвердження факту близьких, подружніх стосунків позивачем надані суду медичні документи [PERSON] , проте такі документи також не можуть бути розцінені судом як належні докази наявності подружніх стосунків між позивачем та [PERSON] , оскільки вони свідчать тільки про стан здоров`я [PERSON] . З медичних документів не можливо встановити наявність або відсутність подружніх стосунків. Фіктивне розірвання шлюбу між позивачем та [PERSON] позивач пояснює тим, що це був єдиний шлях для реєстрації її місця проживання в квартирі її матері, наявність шлюбу цього перешкоджала. Доказів на підтвердження даних тверджень позивачем не надано. Крім того, суд приймає до уваги, що розірвання шлюбу, яке позивач просить визнати фіктивним, відбулося 02.06.1989 року, тобто з моменту розірвання шлюбу минуло більше 30 років. [PERSON] помер [INFO] . Позивач звернувся з вказаним позовом у 2020 році. Таким чином, за життя [PERSON] позивач не намагалася визнати розірвання шлюбу фіктивним чи офіційно відновити шлюбні стосунки. Таким чином, під час судового розгляду судом не було встановлено, що позивач та [PERSON] після розірвання шлюбу проживали однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приймає до уваги, що після розірвання шлюбу сплив тривалий строк під час якого питання фіктивності розірвання шлюбу або відновлення шлюбу не вирішувалося, що позивач і [PERSON] хоча і проживали разом, однак беззаперечних доказів на підтвердження між ними шлюбних відносин не має. Суд приймає до уваги, що в суді не було доведено, що на момент розірвання шлюбу позивач і [PERSON] не мали намір розірвати шлюб. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не доведені під час судового розгляду, у зв`язку з чим в задоволенні позову про визнання розірвання шлюбу фіктивним слід відмовити.

Outcome: dismissed