Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивачі 29.04.2014 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що [PERSON] є чоловіком [PERSON], батьком [PERSON] та дідусем [PERSON] і йому 02.04.1976 року було видано обмінний ордер на заняття квартири [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати площею 18,3 кв.м.. Квартира йому була видана на склад сім'ї з двох осіб, а саме дружини та сина. У вказану квартиру вони вселилися та проживають по теперішній час. Згодом [PERSON] одружився з [PERSON], яка зареєструвалася у квартирі. У квартирі була зареєстрована і [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, після чого особовий рахунок було переоформлено на його дружину [PERSON], яка на теперішній час є основним наймачем квартири. На теперішній час у квартирі реєстрацію мають чотири особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У 2003 році [PERSON] та [PERSON] розлучилися, при цьому остання ще до розірвання шлюбу зібрала з квартири усі свої речі, виїхала та не проживає в квартирі більше 15 років. Місцезнаходження [PERSON] їм невідомо. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, що змушує їх сплачувати надмірні кошти. Крім того, реєстрація [PERSON] заважає їм приватизувати квартиру. В судове засідання з'явився позивачка [PERSON], яка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснила, що відповідачка це її мати, яка розлучилася з батьком приблизно 10 років потому, з квартири виїхала ще до розлучення та з тих пір вона її не бачила та не знає де вона мешкає. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, але надали суду заяви (а.с.13,14), згідно яких просили позов задовольнити та розглядати справу у їх відсутність. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, хоча була повідомлена у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання, чим позбавила суд можливості вислухати їх думку по суті. Заяв про розгляд справи за її відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачка та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки [PERSON], вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.04.1976 року [PERSON] виконкомом Одеської міської ради депутатів було видано ордер на право вселення його та мешкаючих разом з ним двох осіб, а саме дружини [PERSON] та сина [PERSON] у порядку обміну в однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.12). З позову вбачається, що [PERSON] у 1990 році помер, у зв'язку з чим особовий рахунок був переоформлений на його дружину [PERSON], яка на даний час є основним квартиронаймачем, що також підтверджується довідкою за формою № 1 про склад сім'ї та реєстрацію, яка видана дільницею ЖКС «Фонтанський» 17.04.2014 року (а.с.9). З вказаної довідки вбачається, що разом з [PERSON] у квартирі зареєстровані її онука [PERSON], її син [PERSON] та колишня дружина її сина [PERSON]. Реєстрація позивачів підтверджується копіями їх паспортів, в яких є відмітки про реєстрацію (а.с.4-8). Реєстрація відповідачки у вказаній квартирі підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, яка була надана до суду 16.05.2014 року на запит від 30.04.2014 року (а.с.15). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 06.05.2003 року Першим відділом РАГС Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 82, [PERSON] та відповідачка [PERSON] розлучилися (а.с.11). Актом від 17.04.2014 року про не проживання, який завірений підписом в.о. начальника дільниці ЖКС «Фонтанський» та штемпелем вказаної установи встановлено, що [PERSON] є наймачем вказаної квартири, а [PERSON] не мешкає у квартирі більше 15 років, її особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги не сплачує (а.с.10). Зазначене в акті підтверджують своїми підписами сусіди по будинку [ADDRESS], а саме: [PERSON], [INFO], яка мешкає у квартирі № 5, [PERSON], [INFO], яка мешкає у квартирі 5, [PERSON], [INFO], яка мешкає у квартирі № 3. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки відповідачка не проживає в зазначеній квартирі дуже значний час (більше 15 років), позивачі звернулися до суду з позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом, в порядку ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зі змісту ст. 72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленум Верховного Суду «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом не встановлено поважних причин чи і якихось інших причин відсутності відповідачки за місцем реєстрації або перешкоджання їй у праві користування житловим приміщенням. Відповідачка своїм правом на захист не скористалася та не надала суду доказів в підтвердження поважності своєї відсутності за місцем реєстрації тому суд вважає, що відповідачка добровільно виїхала з вказаної квартири та з власної волі. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Outcome: approved