Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 12 серпня 1998 року. Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її мама [PERSON], а [INFO] - її батько [PERSON]. Позивачка є єдиною спадкоємицею майна померлих батьків за законом та заповітом. Після смерті батьків позивачка прийняла спадщину шляхом володіння спадковим майном, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати її право власності на спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак в своїй заяві до суду позов підтримала повністю, просить визнати її право власності на спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.553 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] померла [INFO]. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Мервинської сільської ради і зареєстрованого 04 листопада 2002 року в реєстрі за №243 стверджується, що все належне майно [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON], тобто позивачці. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO]. З матеріалів справи, зокрема свідоцтва про народження вбачається, що позивачка є дочкою покійних [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Мервинської сільської сільської ради №428 від 13 травня 2015 року, спадкоємцями майна за законом та заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] є їхня дочка [PERSON], тобто позивачка. Остання вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом володіння спадковим майном. Заповіт [PERSON] не змінений і не скасований. Відповідями Горохівської державної нотаріальної контори №1143/01-09 від 25 червня 2015 року та №1148/01-09 від 25 червня 2015 року стверджується, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] спадкові справи не заводилися. Технічною документацією на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] стверджується, що вказаний житловий будинок збудований з дотриманням відповідних будівельних норм. З Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 12 серпня 1998 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,46 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства і розташована на території Мервинської сільської ради. З листа державного нотаріуса від 14 травня 2015 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом на спадкове майно і роз'яснено їй право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] прийняла спадщину, а тому, суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом та заповітом [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 12 серпня 1998 року.

Outcome: approved