overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про виселення відповідача з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового будинку у зв'язку з порушенням правил співжиття. В судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. У вказаному будинку без реєстрації проживає [PERSON], який систематично порушує правила співжиття та робить неможливим проживання із ним, погрожує застосуванням насильства, неодноразово відганяв позивача та членів її сімї сокирою та іншими предметами. Житловий будинок [ADDRESS] знаходиться в занедбаному стані: вхідні двері виламані, в кімнатах не придбано, багато років не проводиться ремонт, в усіх кімнатах облітає штукатурка, будинок потребує проведення капітального ремонту. Відповідач нікого не допускає до будинку, не дає можливості ні використовувати будинок, ні привести його до стану придатного для проживання. Тому позивач просить виселити [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового будинку у зв'язку з порушенням правил співжиття. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що у спірному будинку він проживає з 1984 року. Його дружина, з якою він прожив 40 років без реєстрації шлюбу - [PERSON] померла. Іншого житла у нього не має. Просить його не виселяти. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про право на спадщину за Р№ 1236 від 18.06.2010 року [PERSON] успадкувала житловий будинок [ADDRESS], який належав померлій [INFO] - [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно актів обстеження житлових умов [PERSON] від 16 січня 2013 року, 03 квітня 2013 року, 26 липня 2011 року, 24 березня 2011 року, 11 березня 2014 року, комісією Будківської сільської ради встановлено, що [PERSON] одинокий, проживає в житловий будинок [ADDRESS]. Його дружина - [PERSON] померла [INFO]. Будинок знаходиться в занедбаному стані. [PERSON] потребує стороннього догляду. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] проживає сам у житловому будинку [ADDRESS] більше 30 років, і не є членом сім'ї позивача. Ремонтні роботи у будинку не проводить, оскільки не отримує пенсію та не має фізичної можливості в силу свого віку - 92 роки. Судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено доказів того, що відповідач систематично руйнує чи псує жиле приміщення або використовує його не за призначенням. За таких обставин у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що відповідач викрав у нього телевізор марки «Toshiba 32E2», що встановлено вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2019 року. Просить стягнути з відповідача на його користь 5492,97 грн. майнової шкоди. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем, однак відповідач не подав відзив на позовну заяву, а тому суд вважає, що справу слід розглянути на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що згідно вироку Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2019 року [PERSON] 02 червня 2019 року, близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи в орендованій кімнаті будинку [ADDRESS] , що на праві приватної власності належить [PERSON] , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, викрав із орендованої кімнати телевізор марки «Toshiba 32Е2», належний [PERSON] , чим завдав потерпілому майнову шкоду на суму 5492,97 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Внаслідок наведеного, а також, враховуючи вирок Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2019 року суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] майнову шкоду, встановлену даним вироком суду у розмірі 5492,97,00 грн. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Внаслідок наведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути у дохід держави 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди посилаючись на те, що вироком Київського районного суду м. Полтави відповідач визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. [PERSON] визнаний винним у викрадені належних позивачу речей, а саме водяної станції вартістю 7 500 грн, зарядний пристрій до акумулятора вартістю 400 грн. та кутову шліфувальну машинку в корпусі темно - синього кольору вартістю 400 грн.. Відповідач не відшкодував позивачу вартість викраденого, а тому просить стягнути з відповідача на її користь 8300 грн. Відповідно до ст.279 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надав, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. Суд, дослідивши докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2019 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Вироком встановлено, що період часу з 28.02.2018 року по 01.03.2018 року [PERSON] перебуваючи на законних підставах в приміщенні будинку [ADDRESS] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно викрав належні [PERSON] : водяну станцію вартістю 7500 грн., зарядний пристрій до акумулятора вартістю 400 грн. та кутову шліфувальну машинку в корпусі темно-синього кольору вартістю 400 грн., чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 8300 грн. Зазначені обставини встановлені вироком суду, відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вироком суду, який вступив в законну силу, встановлено спричинення позивачу матеріальної шкоди в сумі 8300 грн. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. При зверненні до суду, позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про\~\~відшкодування шкоди посилаючись на те, що\~\~вироком Київського районного суду м. Полтави\~\~відповідач\~\~визнаний винним\~\~у скоєнні злочину, передбаченого ч.2\~ст. 185 КК України. Вироком встановлено, що 08 грудня 2017 року [PERSON] заволодів майном, а саме мобільним телефоном MEIZU U10 вартістю 5000 грн., який належить позивачу. Відповідач не відшкодував позивачу вартість викраденого, а тому просить стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн. Відповідно до ст.279 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надав, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. Суд, дослідивши докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно\~\~вироку Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2018 року\~\~[PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого\~\~ст.\~185 ч. 2 КК України\~. Вироком встановлено, що 08 грудня 2018 року\~\~близько 23 год. 00 хв. [PERSON] перебуваючи в квартирі [ADDRESS], повторно, умисно, з корисливою метою заволодів чужим майном, таємно викрав мобільний телефон MEIZU U10, чим спричинив потерпілій [PERSON] матеріальної шкоди на суму 5000 грн.. Зазначені обставини встановлені вироком суду, відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України\~не підлягають доказуванню. Згідно ч. 7\~ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вироком суду, який вступив в законну силу, встановлено спричинення позивачу\~\~матеріальної шкоди в сумі 5 000\~грн. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. При зверненні до суду, позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про вселення у квартиру № 85 на вул. Городоцькій, 218 у м. Львові, покликаючись на те, що вона є власником 1/2 вказаної квартири. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2014 року відповідача [PERSON] було зобовязано не чинити їй перешкоди в користуванні квартирою, проте відповідач [PERSON] не допускає її в оспорювану квартиру та не дає ключі від неї, внаслідок чого вона позбавлена можливості користування квартирою. Просить вселити її в квартиру №85 на вул. Городоцькій, 218 у м. Львові. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, давши аналогічні пояснення викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири № 85 на вул. Городоцькій, 218 у м. Львові, що стверджується реєстраційним посвідченням серії КММ №052074 від 07 лютого 2001 року. /а.с. 7/ Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як безспірно встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні спірною квартирою, позивач втратила доступ до квартири, своїх особистих речей, які у ній знаходяться, що зокрема підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 12 вересня 2012 року, постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №49195897 від 18 листопада 2015 року, висновком Залізничного ВП ГУНП у Львівській області від 15 грудня 2015 року. /а.с. 11, 22-24/ Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. В судовому засіданні позивач відмовилася від позовних вимог в частині визнання батьківства [PERSON], надавши письмову заяву про зміну позовних вимог. В обґрунтування позову про стягнення аліментів позивач зазначила, що з відповідачем проживали з 2004 року однією сім*єю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON]. Дочка була зареєстрована на її прізвище. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, має можливість надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу та судові витрати в розмірі 750 грн.. Відповідач позов визнав, не заперечує проти стягнення аліментів та судових витрат, надав суду письмову заяву. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши наявні у справі докази суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов*язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а в разі ухилення від цього обов*язку, кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданого 24.02.2016 року, в повному обсязі матеріальної допомоги на її утримання не надає, дитина перебуває на утриманні позивача, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною особою, має можливість надавати допомогу і тому з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначивши в позові, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Позивач та її сестра [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері. Причиною пропуску строку подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини є те, що після смерті матері виникли сімейні проблеми та погіршився її стан здоров'я. В зв'язку з чим позивачка вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого пропустила строк для прийняття спадщини і тепер змушена звертатись до суду з даним позовом. Просить визнати, що строк подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] в м. Тальне, Черкаської області [PERSON], пропущений нею з поважної причини та визначити їй додатковий тримісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері. В попереднє судове засідання позивач не з'явилася, проте надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляді справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] померла [INFO] в м. Тальне Черкаської області. Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 19.08.1971 позивач є дочкою [PERSON]. Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] через те, що вона пропустила шестимісячний строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом, з поважної причини, через необізнаність з вимогами діючого законодавства, вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого пропустила строк для прийняття спадщини. Тому суд, з урахуванням наведеного вважає за доцільне визначити їй додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення режиму окремого проживання, покликаючись на те, що з 15 липня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем має сина - [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, нормальні сімейні відносини у них не склалися, оскільки відповідач часто влаштовує сварки, під час яких вчиняє бійки, які закінчуються побиттям позивача. Вказує, що є всі підстави для розірвання шлюбу, проте оскільки позивач на даний час є вагітною і в силу ч.2 ст.110 СК України розірвання шлюбу є неможливим, то просить суд встановити режим окремого проживання з її чоловіком [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо встановлення режиму окремого проживання. Заслухавши учасників судового засіданні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Даничівської сільської ради Корецького району Рівненської області, актовий запис № 2, (свідоцтво про шлюб 1-ГЮ № 079507 від 15.07.2013 року). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ГЮ № 196642 від 04.08.2014 року). Відповідно до\~ст. 119 СК України,\~за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Згідно\~ст. 120 СК України,\~встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором.У разі встановлення режиму окремого проживання:майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі;дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Частина друга статті 110 СК України визначає, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сім'ї виник конфлікт, сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не бажають проживати спільно, проте в силу ч.2 ст.110 СК України шлюб розірвати не можуть, то суд вважає, що слід встановити для подружжя режим окремого проживання. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно задоволити.

Outcome: approved