Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 08 вересня 2018 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними припинено у серпні 2020 році. Причиною цьому вказує відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, що в свою чергу призводило до сварок. На теперішній час вони не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 вересня 2018 року Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 300. Крім того в позовній заяві просила суд місцем проживання неповнолітнього [PERSON] визначити проживання з матір`ю [PERSON] та судові витрати по справі покласти на відповідача. Ухвалою судді від 15 вересня 2021 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач, будучи повідомленою про дату розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов в частині розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Позовні вимоги в часті визначення місця проживання неповнолітнього сина просила залишити без розгляду, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того зазначила про те, що після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач про час та місце розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, але до суду повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 вересня 2018 року Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 300, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с. 5). Позивач стверджує, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені у серпні 2020 року. Відповідач у судове засідання не з`явився, вказані обставини не заперечив. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, вони тривалий час проживають окремо, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що позивач при укладенні шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » та в позовній заяві просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами, залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». При зверненні до суду з позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. Оскільки позов [PERSON] задоволено, суд

Outcome: approved