Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визначити, що частка померлого її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, кадастрові номери 4610136300:02:003:0035, 4610136300:02:003:0037, 461016300:02:003:0038, розташовані за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2 (одну другу) її частину у кожній з цих ділянок.Свої вимоги мотивує тим, що зазначені земельні ділянки на праві спільної власності належала двом співвласникам, а саме: їй та її чоловіку, який за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів їй. [INFO] її чоловік помер. 07 жовтня 2008 року вона звернулася до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини. Проте, листом нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не була визначена частка померлого у спільній сумісній власності. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов визнав, пояснивши, що, враховуючи відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] вважає позов підставним. Суд ухвалив розглядати справу без участі представника третьої особи, який у судове засідання не з`явився, проте подав до суду копії матеріалів спадкової справи № 266, а відтак матеріалів справи достатньо для ухвалення судового рішення. 30 липня 2020 року ухвалою суду у справі відкрито провадження; постановлено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання, запропоновано відповідачеві надати відзив. 31 серпня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 30 квітня 1983 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19 лютого 1957 року серії [NUMBER] /а.с.40 зворот/. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 06 березня 2006 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», вбачається, що 21/50 частка будинку [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] /а.с.12/. З державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ № 30003009від 27 травня 1999 року та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належали земельні ділянки по [ADDRESS] , а саме: кадастровий номер 4610136300:02:003:0035, площею 0,0023 га; кадастровий номер 4610136300:02:003:0037, площею 0,0124 га; кадастровий номер 461016300:02:003:0038, площею 0,0161 га /а.с.9,10,13-15/. 17 травня 2007 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Окіс І.С., зареєстрований в реєстрі за № 1372, яким все своє майно заповів своїй дружині - позивачу [PERSON] /а.с.16/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] /а.с.7/. Як убачається з матеріалів спадкової справи № 266 позивач після смерті чоловіка 07 жовтня 2008 року звернулася до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини /а.с.34/, будь-які інші особи з аналогічними заявами до органів нотаріату не зверталися. Позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 червня 2009 року, яке посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Партикою Н.О., зареєстроване у реєстрі за № 4-472, на 21/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] /а.с./. Разом з тим, листом Другої Львівської державної нотаріальної контори від 30 червня 2020 року № 578/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки по [ADDRESS] , оскільки не визначена частка померлого її чоловіка у спільній сумісній власності /а.с.8,9/. Частинами 1 - 4 статті 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із частинами 1 та 2 статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У пункті 3.4 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, затвердженого постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 6, судам було роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. З матеріалів справи вбачається, що на день смерті [PERSON] земельні ділянки за кадастровими номерами 4610136300:02:003:0035, 4610136300:02:003:0037, 461016300:02:003:0038, що розташовані [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала двом співвласникам, а саме: позивачу та померлому її чоловіку. За таких обставин, суд, виходячи з принципу пропорційності, передбаченому частиною 2 статті 370 ЦК України, приходить до висновків, що у судовому порядку слід визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної власності на земельні ділянки, кадастрові номери 4610136300:02:003:0035, 4610136300:02:003:0037, 461016300:02:003:0038, розташовані за адресою: [ADDRESS] становила 1/2 . Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, врахувавши визнання позову відповідачами, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved