Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], в розмірі прожиткового мінімуму в сумі 1 531 грн. та [PERSON], [INFO], в сумі 1 228 грн. щомісячно та додаткових витрат в розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти перебувають на диспансерному обліку у лікарів невропатолога та психіатра та потребують постійного медикаментозного та санаторно-курортного лікування. У зв'язку із тим, що [PERSON] не змогла домовитись із відповідачем про утримання дітей в добровільному порядку, позивач просить суд встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися [PERSON] на утримання дітей, а також стягнути із останнього додаткові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Позивач також пояснила, що з березня по червень 2016 року відповідач жодної фінансової допомоги дітям не надавав. Однак при цьому визнала, що із червня 2016 року відповідачем перераховувались гроші на картку старшого сина, проте в сумі, меншій ніж 6 030 грн., про яку зазначав у заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] В жовтні відповідач перший раз купив сину ліки. За словами [PERSON], вона фактично залишилася без роботи, тому самостійно утримувати дітей їй складно. Про те, що відповідач працює офіційно не знала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що не заперечує проти стягнення із нього аліментів, але не погоджується із їх розміром, оскільки матеріальне забезпечення дітей є рівним обов'язком обох батьків, а не лише батька. Суду пояснив, що за червень-вересень перерахував кошти на картку сина в розмірі 6 030 грн., однак пізніше позивач зателефонувала і сказала більше не перераховувати гроші, оскільки є рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей. Зазначає, що працює офіційно та має регулярний дохід. Звертав увагу суду на витрати, пов'язані із необхідністю погашати кредит та сплачувати за комунальні послуги. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], [INFO] народився [PERSON], батьками яких є сторони по справі. Як вбачається з відповіді КУ «Житомирська центральна дитяча міська лікарня» від 27.05.2016 року [PERSON], [INFO], спостерігається у дитячого психіатра з 11.03.2016 року та із 22.03.2016 року - у невролога. Дитина [PERSON] також перебуває на диспансерному обліку, що підтверджується довідкою дільничного лікаря поліклініки №2 ЦДМЛ від 08.11.2016. Із довідки про доходи №126 від 21.10.2016 року та довідки №134 від 28.10.2016 року слідує, що [PERSON] працює в Житомирському Центрі творчості дітей і молоді та займає посаду завідувача кабінетом і керівника гуртка з 01.09.2003 року по даний час. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності із п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, на переконання суду позов підлягає задоволенню частково, а саме: із [PERSON] підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей, які суд вважає, можуть сплачуватись відповідачем по справі, а також додаткові витрати на дітей в сумі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial