Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON], третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів в Черкаській області про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона 24.07.2014 року заключила договір з ФОП [PERSON], про те, що виконавець зобов'язується на протязі 30 робочих днів виконати роботи по виготовленню ПВХ конструкції за розцінками виконавця, доставити своїм транспортом в межах міста, демонтувати старі і встановити нові вікна, а замовник зобов'язаний в виконання договору оплатити 12 000 грн. Після підписання договору вона сплатила завдаток в розмірі 4000 грн., однак не були складені креслення відповідних конструкцій, не було її також повідомлено де будуть виготовленні вікна. Після підписання договору на наступний день вона звернулася до відповідача з претензією про повернення коштів, оскільки не було виконано всіх істотних умов договору, однак на претензію відповідач не надала відповіді. В судовому засіданні позивач просила суд розірвати договір укладений 24.07.2014 року, стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 4000 грн., моральну шкоду в розмірі 4000 грн. та судові витрати. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 24 липня 2014 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір. Відповідно до умов даного договору, виконавець зобов'язується виконати роботи по виготовленню та встановленню ВПХ конструкції (вікон). Замовник зобов'язується сплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно умов цього договору. За пунктом 3.2 після виконання п. 3.1. Договору виконавець зобов'язується виготовити та встановити вироби протягом 30 робочих днів. Як пояснила в судовому засіданні позивач, що при укладанні договору не було достигнуто істотних умов, а саме не було складено креслення відповідних конструкцій, не було її також повідомлено де будуть виготовленні вікна. У зв'язку з цим вона на наступний день звернулася до відповідача з претензією про повернення коштів та розірвання договору, однак відповідач не надала відповіді на дану претензію. Дані твердження позивача підтверджуються претензією від 25.07.2014 року та квитанцією про відправлення листа, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 7.6 договору зміна конструкції, розмірів виробів, по бажанню замовника, розірвання договору, а також повернення коштів здійснюється в тому випадку, якщо замовник звернувся на протязі однієї доби з моменту підписання договору. Згідно із п.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом указаної статті завдатком може забезпечуватись тільки дійсне зобов'язання, тому правила ст. 571 ЦК України про стягнення додатково суми завдатку, застосовується у випадках, коли договір було укладено, але сторона ухиляється від його виконання, а також у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Як встановлено в судовому засіданні позивач звернулася до відповідача з претензією 25.07.2014 року, тобно не порушивши п. 7.6 договору. У зв'язку з вищевикладеним вимога про повернення їй 4000 грн., які вона сплатила в якості завдатку підлягає до задоволення, оскільки відповідно до її претензії про повернення коштів, яка була подана на наступний день, то зобов'язання ще не почалося виконуватися. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення їй моральної шкоди та враховуючи те, що у зв'язку із протиправними діями відповідача позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення її порушені права, що стало причиною її моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди. В той же час суд вважає визначений позивачем розмір відшкодування такої шкоди завищеним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Відтак, дана вимога підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 1000,00 грн. При подачі даного позову позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 7 п. 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 243,60 грн. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved