Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (з уточненнями) в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття - 19.09.2034 року, а також аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 19.09.2019 року. В обґрунтування позову позивач зазначила, що в 2015 році між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.Від спільного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріальної допомоги не надає, не приділяє достатньої уваги щодо виховання дитини та не цікавиться його долею. Добровільно сплачувати аліменти на утримання сина не бажає, а тому вона змушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. В звязку з тим, що дитина проживає біля неї, вона на даний час не працює, не має постійного доходу, крім мінімальних державних виплат на утримання дитини, просить стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, а саме - до 19.09.2019 року. Позивач у\~судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач зобовязаний утримувати дитину. Також законодавством передбачено утримання дружини, оскільки дитина проживає разом з нею. Відповідач працює, займається підприємницькою діяльністю, має земельний пай. Розмір доходу відповідача їй не відомий. Відповідач у\~судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що має сина [PERSON], [INFO], батьківство не оспорює. А тому,визнає вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогу про стягнення коштів на утримання дружини не визнав. Він не в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу. Його доходів вистачає лише на сплату аліментів на утримання дитини. Він займається підприємницькою діяльністю, надає консультації з приводу вирощування сільськогосподарських культур. Має дохід в розмірі ,близько,1500 грн. Крім того , має на утриманні ще іншу дитину. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Свідоцтвом про шлюб підтверджується, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.12.2015 року (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження (а.с.4) позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідок Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області №1071 та №1072 від 18.06.2018 рок (а.с.56, 57) відповідач [PERSON] проживає без реєстрації в с. Цвітне вул. Шкільна,45, земельні ділянки на території сільської ради за ним не рахуються, земельного та майнового паїв не має, підсобне господарство не веде. Свідоцтвом про народження (а.с.58) підтверджується, що відповідач [PERSON] має сина [PERSON], [INFO]. Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.59) підтверджується, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з надання інших інформаційних послуг. Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до сімейних правовідносин аліментних зобовязань і вважає за необхідне керуватися нормами СК України. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).\~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. ч. 2, 4\~ст. 84 СК України,\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Судом було встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] (відповідача по справі) та [PERSON] (позивача по справі). Відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач, тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. При цьому, у відповідності ст.191 СК України, суд стягує аліменти на утримання дитини з дня подачі позову. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення коштів на утримання матері дитини, суд враховує наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач не працює, отримує державні виплати на утримання дитини. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, надає інформаційні послуги надає консультації щодо вирощування сільськогосподарських культур. Проте, стабільного доходу не має. Також, відповідач має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання. А тому, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача коштів на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved