Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на утримання кожної дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вони тривалий час проживали з відповідачем без реєстрації шлюбу і мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; на даний час відносини між сторонами припинено, вони проживають в різних населених пунктах, при цьому діти залишилися з позивачем і повністю перебувають на її утриманні, а відповідач, який є батьком дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча спроможний це робити, тому позивач просить стягнути і [PERSON] аліменти в судовому порядку. Позивач в судове засідання не зявилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування не надав; заяви про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи без його участі не направив. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями Конвенції про права дитини та Декларації прав дитини інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебувають, проте мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які, згідно матеріалів справи, проживають разом з матір»ю в с.Голінка Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Незалежності, 86 (а.с.4,). На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України, в силу якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, враховуючи, насамперед інтереси дітей, з огляду на те, що відповідач є особою працездатного віку, а обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на утримання кожної неповнолітньої дитини, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved