Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно до досягнення дочкою 23 років. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Дочка знаходиться на утриманні позивача та навчається на третьому курсі Миколаївського коледжу культури та мистецтв на денному відділенні бюджетної форми навчання з терміном навчання до 30.06.2021 року. Крім того дочка сторін має інвалідність, що потребує додаткових витрат. Добровільно відповідач не надає допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] . Ухвалою від 24.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, визнання позову та долучення до справи довідки про його доходи. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову у підготовчому провадженні. З огляду на те, що належним чином повідомлені учасники справи заявили про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників. На підставі наявних у справі документів (довідки Миколаївського коледжу культури та мистецтв від 28.01.2020 року №8; довідки адміністрації центрального району Миколаївської міської ради від 23.03.2020 року №214; копії корінця №239 на дитину-інваліда від 23.11.2018 року; копії постанови державного виконавця від 22.04.2019 року про накладення штрафу; копії свідоцтва про народження [PERSON] ; копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.08.2002 року; довідки про доходи відповідача від 06.07.2020 року №19/Б), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивача та є студентом денного відділення бюджетної форми навчання Миколаївського коледжу культури та мистецтв із запланованим строком навчання до 30.06.2021 року. Сторони не досягли домовленостей про участь відповідача в утриманні повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина, мати, батько мають бути матеріально забезпеченими, здатними забезпечувати дочку або сина. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. При цьому ст. 199 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина) то саме на їх користь належить стягувати аліменти, а не на користь матері, оскільки дочка сторін досягла повноліття, наділена повною цивільно-правовою дієздатністю та не є дитиною в контексті ст. 6 СК України та на вказані правовідносини ст. 179 СК України не поширюється. В даному випадку мати відповідно до ч.3 ст. 199 СК України має право лише на пред`явлення позову в інтересах повнолітньої дочки, але отримувачем аліментів відповідно до ст. 199 СК України є саме дочка. Крім того, зі змісту ст. 201 СК України слідує, що учасниками даних правовідносин є батьки з одного боку, як особи, які зобов`язані надавити утримання, та повнолітні дочка чи син з іншого, як особи, які мають право на утримання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на утримання повнолітньої дочки, суд виходить з положень статті 200 СК України, згідно з якими суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд також бере до уваги можливість надання [PERSON] утримання її матір`ю, позивачем по справі, та те, що обидві сторони мають рівні обов`язки щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За такого, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь повнолітньої дочки, що продовжує навчання, аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача буде максимально відповідати принципам розумності та справедливості, оскільки має, з одного боку, забезпечити повнолітній дочці отримання від батька належного матеріального утримання на період навчання, з іншого забезпечити баланс між обов`язком обох батьків матеріально підтримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. \~ \~ \~ \~Оскільки за\~даною категорією\~справ позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору та\~позов підлягає\~задоволенню,\~тому з\~відповідача на\~підставі ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави. При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави має бути стягнуто 50 відсотків ставки судового збору, визначеної для даної категорії спорів, що становить 420,40 грн. На підставі ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved