Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона 11 серпня 2020 року набула права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, які є її онуками. Відповідачі з 10 серпня 2020 року у квартирі не проживають, їх речі відсутні, останні не беруть участі в утриманні квартири. Позивач має намір здійснити відчуження належної їй квартири. Реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, також вона не може оформити субсидію на комунальні послуги, вартість яких значно подорожчали. Просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування належною їй квартирою. У судове засідання позивач не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без її участі. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] , підтвердила обставини, викладені у позові. Просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомили, відзив не подали. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, пояснення щодо позову не надав. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без його участі. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим такі обставини. Позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 11 серпня 2020 року (а.с. 7-9). Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.10). У квартирі зареєстровані відповідачі (а.с. 12, 23, 24), однак з 10 серпня 2020 року за місцем реєстрації не проживають з (а.с. 11). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Встановлено, що власником спірної квартири [ADDRESS] є позивач. Відповідачі не проживають у спірній квартирі з 10 серпня 2020 року, оплату комунальних послуг не здійснюють. Внаслідок створених відповідачами перешкод, а саме реєстрації у спірній квартирі, позивач, як власник квартири позбавлена охоронюваного законом права розпорядження власністю на свій розсуд. Крім того у зв`язку з реєстрацією відповідачів в спірній квартирі позивач не має можливості отримати субсидію на оплату комунальних послуг. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved