Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 17 березня 2004 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2017 року шлюб між її сином [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. З липня 2017 року відповідач в квартирі не проживає, нею не користується, участі в оплаті за комунальні послуги не бере, особистих речей в квартирі не має, має вільний доступ до спірного житлового приміщення. В зв`язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем своєї реєстрації, позивач змушена сплачувати комунальні послуги, а тому звернулася з даним позовом до суду. Адвокат позивача Манзар Т.В. до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди адвоката позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Договору дарування квартири від 17 березня 2004 року позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Акту опитування сусідів від 25 лютого 2017 року, відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає з липня 2017 року, особистих речей не має. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач з липня 2017 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, особистих речей в квартирі не має, перешкод в користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чинить, та остання має вільний доступ до житлового приміщення. Підстав для застосування вимог ст. 71 ЖК України судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, суд вважає за необхідне усунути позивачу перешкоди у користуванні належною їй квартирою шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з тривалою відсутністю без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку, з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею витрати по сплаті судового збору, які відповідно до наданої квитанції становить 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved