Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цією заявою, в якій зазначила, що рішенням Вінницького міського суду від 30 травня 2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що продовжує навчання, починаючи з 22 травня 2013 року і до закінчення навчання, але не довше досягнення 23-річного віку. Аліментів, які сплачує відповідач, катастрофічно не вистачає для нормального проживання, харчування дитини, оплати за навчання, покупки одягу та іншого. Відповідач отримує пенсію, однак ще й займається підприємницькою діяльністю. Про це свідчить те, що він придбав два автомобілі, тому може сплачувати більше. У судовому засіданні позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просила винести рішення, яким збільшити розмір аліментів з 1/4 частини до 750 грн. щомісячно. Пояснила, що вона є інвалідом 3 гр., на лікування їй потрібні значні грошові кошти. Ціни піднялися. Відповідач має кошти крім пенсії. Про це свідчить купівля ним двох автомобілів та угода з адвокатом. Якщо він міг купити автомобілі та заплатити адвокату, то у нього є гроші. Відповідач позов не визнав і у судовому засіданні пояснив, що він згоден сплачувати аліменти як і раніше в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу). Він не працює, отримує тільки пенсію в розмірі 1070 грн. Сплачує аліменти на утримання двох дітей, його дружина хворіє. Просив відмовити в позові. Представник відповідача підтримав пояснення свого довірителя, подав заяву про стягнення з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати на правову допомогу в сумі 4536,37 грн. Заслухавши сторони та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до частини першої ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з положеннями ст.201 Сімейного Кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ст.182 Сімейного Кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням від 30 травня 2013 року Вінницького міського суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно до закінчення навчання у учбовому закладі в червні 2016 року, починаючи з 22 травня 2013 року, але не довше досягнення дитиною 23-річного віку, не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.15). По рішенню виписаний виконавчий лист, проводиться стягнення (а.с.16). Син сторін [INFO], що видно з ксерокопії свідоцтва про народження (а.с.5), 29 вересня 2011 року змінив своє прізвище з «Гейне» на «Олійник» (а.с.6). [PERSON] перебуває на утриманні матері позивача по справі, про що свідчить довідка Комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» (а.с.7), навчається у Вінницькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету на платній основі, що підтверджується довідкою учбового закладу та ксерокопією договору № 668 ДФд від 27 серпня 2012 року (а.с.9-11). Позивач сплачує за навчання сина, що видно з ксерокопій квитанцій (а.с.12-13). Згідно з довідкою Пенсійного фонду, відповідачеві нараховувалась пенсія з березня 2014 року по вересень 2015 року в розмірі 949 грн., фактично отримував від 569 грн. до 949 грн. (а.с.14). З ксерокопій медичних документів видно про хворобливий стан здоровя дружини відповідача (а.с.52-59), яка з 1 квітня 2008 року не працює (а.с.91), є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання безстроково (а.с.94-95), отримує пенсію в розмірі 1049 грн. (а.с.110). Відповідно до ксерокопій свідоцтв про народження, відповідач є батьком синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.85-86). Згідно з довідкою Пенсійного фонду, відповідач отримував пенсію з жовтня 2015 року по березень 2016 року в розмірі, після відрахувань, 519 623 грн. (а.с.88). З ксерокопії трудової книжки відповідача видно, що він з 30 червня 2013 року не працює (а.с.90). Відповідач одружений з [PERSON], що видно з ксерокопії свідоцтва про одруження від 14 серпня 1998 року (а.с.92). Він є власником однокімнатної квартири [ADDRESS], про що свідчить довідка ЖЕК від 23 березня 2016 року (а.с.93). Згідно з рішенням Вінницького міського суду від 28 квітня 2016 року, з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 6 квітня 2016 року до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.133-134). Відповідно до довідки № 20/1 від 20 травня 2016 року позивач працює у ТОВ «Стейт Оіл» і отримувала зарплату з грудня 2015 року по квітень 2016 року в розмірі від 192,43 грн. до 1531,59 грн. (а.с.137), вона є інвалідом 3 групи до травня 2017 року і отримує пенсію в розмірі 1130 грн., що підтверджується довідкою № 3594/02-3-25 від 26 липня 2016 року (а.с.138-139). Син [PERSON], [INFO], скаржиться на головні болі, що видно з ксерокопії лікарських рекомендацій від 14 квітня 2016 року (а.с.142), обємно вогнищевих змін головного мозку у нього не виявлено, що підтверджується ксерокопією протоколу обстеження головного мозку № 3043 від 6 квітня 2016 року (а.с.141). Позивач хворіє на остеохондроз, що підтверджується протоколом обстеження № 1802 від 11 квітня 2011 року, консультативним висновком від 19 травня 2014 року та випискою із медичної карти від 19 жовтня 2011 року (а.с.143-145). Згідно з наданим представником відповідача адвокатом [PERSON] розрахунком, оплата праці адвоката за надання правової допомоги по справі складає 4536 грн. 37 коп. (а.с.157-159). Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку та не спростовані сторонами. Згідно з Правовим висновком Верховного Суду України по справі № 6-186ц14 від 24 грудня 2014 року, при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У судовому засіданні позивач не представила доказів того, що вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження змінились і виросли. Вона взагалі не представила ніяких відомостей щодо цих витрат. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно зі ст.10 та ст.60 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає до уваги посилання позивача на наявність у відповідача двох автомобілів (а.с.17, 37-38) та можливість укласти угоду з адвокатом (а.с.107) як докази його спроможності сплачувати більше на утримання сина, оскільки, як сама пояснила позивач у судовому засіданні, це є її припущення. А відповідно до вимог частини 4 статті 60 Цивільного Процесуального Кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також не приймає до уваги відомості про гіпертонічний криз відповідача, оскільки вони датовані січнем 2013 року (а.с.102-103), про лікарські рекомендації сину [PERSON] приймати ліки, оскільки відповідно до згаданого вище правового висновку Верховного Суду України норми глави 16 Сімейного Кодексу України, якою регулюється обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, не встановлюють самостійного, окремого від обовязку сплати аліментів, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (а.с.142). При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд враховує положення ст.182, частини другої ст.200 Сімейного Кодексу України : що стан здоровя сина не змінився, його мати хворіє, отримує пенсію по інвалідності та заробітну плату; стан здоровя відповідача не змінився, його матеріальний стан погіршився, оскільки він, крім аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), сплачує аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу); наявність у відповідача двох дітей та непрацездатної дружини, яка хворіє; що позивач, отримуючи пенсію по інвалідності та зарплату, також має можливість надавати допомогу сину на навчання. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Згідно з вимогами частини першої ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати відповідача на суму 4536 грн. 37 коп. підтверджуються перевіреним судом розрахунком витрат на правову допомогу, складеного представником відповідача адвокатом [PERSON], і підлягають стягненню з позивача на користь відповідача (а.с.157-159).

Outcome: approved