Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулася у жовтні 2014 року з вказаним позовом до відповідача та просила суд ухвалити рішення, яким змінити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON],[INFO], збільшивши розмір аліментів з 160 гривень щомісячно до 1200 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 18.08.2006 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини стягуються аліменти у розмірі 160 гривен щомісячно до досягнення сином повноліття. Після постановлення рішення суду змінився мінімальний розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, змінилось фінансове положення відповідача, який працює за наймом будівельником та отримує заробітну плату у розмірі 8000 гривен, а тому позивач вважає, що відповідач має змогу платити аліменти у розмірі 1200 гривен щомісячно на утримання дитини. Позивач [PERSON] просила задовольнити її позовну заяву у повному обсязі, врахувати, що аліменти стягнуті за рішенням суду від 18.08.2006 року недостатні для утримання дитини, а відповідач має змогу сплачувати кошти у більшому розмірі, адже ростуть витрати на харчування дитини, на підготовку до школи, а це відповідач не враховує і додаткових коштів не надає. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, заперечень на позов та доказів, які їх підтверджують, суду не надав. Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 10 ч.3 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ч.1 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступне. Позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. 03.04.2007 року шлюб між сторонами розірвано. 23.10.2009 року позивач вийшла заміж та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 160 гривен щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з 02.08.2006 року, згідно рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18.08.2006 року, яке набрало законної сили (а.с.4). Аліменти у вказаному розмірі відповідач сплачує по теперішній час. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, вважає, що відповідач на даний час за матеріальним становищем має змогу надавати допомогу на утримання дитини у розмірі більшому, ніж встановлено рішенням суду від 18.08.2006 року. При цьому суд враховує матеріальне становище, як позивача, так і відповідача, та реальну суму доходів останнього. Виходячи з цього, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи також відсутність заперечень з боку відповідача. Стаття 192 ч.1 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Outcome: approved