Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила визнати прибудову літ. «А1-1» з напівпідвалом літ. «нпд», балконом літ. «а2», верандою літ «а3», сараєм літ. «Д», вигрібною ямою літ. «к2», огорожами №3,4, що складає 77/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47 об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Провести поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя наступним чином: визнати за нею право власності на 77/200 частин житлового будинку загальною площею 132,20 кв.м. житловою площею 45,10 кв.м., що складається з прибудови літ. «А1-1» з напівпідвалом літ. «нпд», балкону літ. «а2», веранди літ «а3», сараю літ. «Д», вигрібної ями літ. «к2», огорож №3,4, розташованими за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 23 грудня 1986 року з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON]. Після реєстрації шлюбу, подружжя стало мешкати в будинку, розташованому за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47, який належав матері відповідача [PERSON] 01 січня 2001 року остання померла. У період часу з 2002 року по 2006 рік у звязку зі збільшенням родини, сторонами були добудовані до зазначеного житлового будинку прибудова літ. «А-1» з напівпідвалом літ. «нпд», балкон літ. «а2», веранду літ. «а3», сарай літ. «Д», каналізаційну яму літ. «К2», огорожу №3,4. Крім того, будинок літ. «А-1» було обкладено цеглою, укріплено фундамент, перекрито дах, проведено парове та газове опалення, підведено водопостачання, замінені всі вікна та двері, проведений капітальний ремонт стін та стелі. 17 травня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний, після розірвання шлюбу виникла необхідність у поділі майна подружжя, нажитого в період шлюбу, а саме вищевказаних будівель, які були добудовані до житлового будинку. Оскільки сторони намагалися вирішити зазначене питання мирним шляхом, відповідач доручив [PERSON] займатися оформлення документів на будинку, яка отримала обстеження стану забудови садиби з метою визначення його відповідності містобудівним вимогам. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2015 роек за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47 в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] без врахування тих будівель та господарських споруд, які сторони побудували в період шлюбу. Таким чином, позивач за первісним позовом вважає, що вищевказані будівлі є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона має право претендувати на ? їх частину. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, яку в подальшоу уточнив та в остаточній редакції просив визнати за ним право власності на 77/200 частин житлового будинку загальною площею 132,20 кв.м. житловою площею 45,10 кв.м., що складається з прибудови літ. «А1-1» з напівпідвалом літ. «нпд», балкону літ. «а2», веранди літ «а3», сараю літ. «Д», вигрібної ями літ. «к2», огорож №3,4, розташованими за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47 в порядку поділу майна подружжя та визнати за ним право власності на 123/200 частин житлового будинку літ. «А-1» з напівпідвалом літ. «нпд», загальною площею 132,20 кв.м. житловою площею 45,10 кв.м., погребом літ. «бп», вбиральнею літ. «В», літнім душем літ. «Г», сараєм літ. «Д», огорожами літ. «1-4», вигрібною ямою літ. «к2», вигрібною ямою літ. «к2», розташованим за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47 замість раніше належної однієї цілої. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що дійсно з 23 грудня 1986 року знаходився з позивачем за первісним позовом у зареєстрованому шлюбу, від шлюбу мають доньку [PERSON] Після реєстрації шлюбу вони з дружиною почали мешкати у належному його матері будинку літ. «А-1», розташованому за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47, який складається з коридору «1-1» загальною площею 9,70 кв.м, житлового приміщення літ. «1-2» загальною площею 17 кв.м., житлового приміщення літ. «1-3» загальною площею 9,30 кв.м. та котельні літ. «1-4» загальною площею 9,60 кв.м. В період часу з 2002 року по 2006 рік сторони добудували до зазначеного житлового будинку прибудову літ. «А-1» з напівпідвалом літ. «нпд», балкон літ. «а2», веранду літ. «а3», сарай літ. «Д», каналізаційну яму літ. «К2», огорожу №3,4. Його мати [PERSON] померла 01 січня 2001 року, після чого, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2015 року, за ним було визнане право власності в порядку спадкування за законом на вищевказаний житловий будинок, без врахування добудованих з позивачем споруд. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона підтримала позовні вимоги, проти задоволення зустрчного позову не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій первісні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає первісну позовну заяву та зустрічну позовну заяву обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі змісту рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 травня 2013 року вбачається, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 23 грудня 1986 року у Південноміський раді народних депутатів Харківського району Харківської області, актовий запис №67. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину [PERSON]. Вищевказаним рішенням суду шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У ході судового розгляду встановлено і не заперечувалося сторонами, що після реєстрації шлюбу сторони проживали у належному [PERSON], яка є матірю відповідача, будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47. Під час шлюбу, а саме в період часу з 2002 по 2006 роки сторонами були зроблені наступні прибудови до вищевказаного будинку: прибудова літ. «А-1» з напівпідвалом літ. «нпд», балкон літ. «а2», веранда літ. «а3», сарай літ. «Д», каналізаційна яма літ. «К2», огорожа №3,4, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області №1026 від 12 червня 2013 року, відомостями з технічного паспорту на будинок №47 по вул. Зеленій в м. Південне Харківському районі Харківської області та довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №638 від 04 лютого 2013 року. 01 січня 2001 року мати відповідача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №282269, виданим Південноміською радою Харківського району Харківської області 04 січня 2001 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2015 року, за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Південне, вулиця Зелена, 47, «літ. А-1», який складається з: коридору «літ.1-1», загальною площею 9,70 кв.м., допоміжною площею 9,70 кв.м., житлового приміщення «літ. 1-2», загальною площею 17,00 кв.м., допоміжною площею 17,00 кв.м., житлового приміщення «літ. 1-3», загальною площею 9,30 кв.м., житловою площею 9,30 кв.м., котельної «літ. 1-4», загальною площею 9,60 кв.м, допоміжною площею 9,60 кв.м., без урахування самочинно зведених будівель веранда «літ. А-3», прибудова «літ. А1-1», сарай «літ. Д»., розташований на земельній ділянці площею 709 кв.м в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON], померлої 01.01.2001 року. Рішенням Виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області №3 від 11 січня 2005 року, наданий дозвіл на збереження та приймання в експлуатацію збудованого з відхиленням від проекту житлового будинку літ. «А-1» на 1 поверх житловою площею 45,1 кв.м. загальною площею 104,3 кв.м. на садибі в м. Південне по вул. Зелена, 47, що не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, не має істотних порушень будівельних норм та правил та наданий дозвіл на збереження збудованих сараю літ. «Д» розміром 8,02Х3.25м, льоха літ. «бп», літнього душа літ. «Г», дворової убиральні літ. «В», малої каналізаційної споруди, цегляної, непроникливої у складі господарчих будівель садиьи №47 пл вул. Зелена в м. Південне. Відповідно до обстеження стану забудови садиби з метою визначення його відповідності містобудівним вимогам, здійсненого ТОВ «Архітекторське бюро Харківського району» 26 листопада 2013 року за замовленням [PERSON], будівництво індивідуального одноповерхового одноквартирного житлового будинку садибного типу літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1» з напівпідвалом літ. «ппд», балконом літ. «а2» на 3 житлові кімнати житловою площею 45,10 кв.м загальною площею 104,30 кв.м., незакінченим будівництвом веранди літ. «а3» виконане з дотриманням будівельних, протипожежних, санітарних вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». За візуальним оглядом, основні несучі та огороджувальні конструкції житлового будинку знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають вимогам надійності та безпечності у подальшій експлуатації. За архітектурно-планувальним рішенням, будівля житлового будинку відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Будівництво господарських будівель сараю літ. «Д» з льохом літ. «бп», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г» виконане без порушення вимог ДБН 360-92**. Відповідно до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На момент розгляду справи будівництво прибудови літ. «А1-1» з напівпідвалом літ. «нпд», балкону літ. «а2», веранди літ «а3», сараю літ. «Д», вигрібної ями літ. «к2», огорож №3,4, розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47 завершено. Таким чином, судом встановлено, що самочинне будівництво сторонами проведено з дотриманням санітарно-технічних вимог і правил експлуатації, та не порушує права інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦПК України за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно збудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на вищевказані споруди, які входять до складу житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47. Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В\~\~ст. 63 СК України, яка міститься в\~главі 8 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно правової позиції викладеної у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», \~вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від\~\~того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено\~\~шлюбним договором чи законом. Як вбачається зі змісту первісних позовних вимог, позивач [PERSON] просить визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя лише прибудову літ. «А1-1» з напівпідвалом літ. «нпд», балкон літ. «а2», веранду літ «а3», сарай літ. «Д», вигрібну яму літ. «к2», огорожі №3,4, розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Зелена, 47, ідеальна частка яких складає 77/100 частин всього обєкту житлового будинку, розташованого за зазначеною адресою (згідно довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №616 від 23 вересня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Фактично це означає, що власник нерухомого майна може розпоряджатися своїм майном

Outcome: approved