Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська №172/25 від 10.03.1989 р. узаконено за [PERSON] та [PERSON] житловий будинок А-1 по [ADDRESS], а також за гр. [PERSON] узаконено житловий будинок Б-1 за цією ж адресою. Цим же рішенням затверджений акт часток, згідно якого в користуванні гр. [PERSON] та [PERSON] перебуває 70/100 часток домоволодіння, які складаються з: житлового будинку А-1 та сараїв В, Д, З; в користуванні гр. [PERSON] перебуває 30/100 часток домоволодіння, які складаються з: житлового будинку Б-1 та літньої кухні Ж, розташованих по [ADDRESS]. На підставі цього рішення [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на 70/100 частин домоволодіння [ADDRESS] від 10.04.1989 р.; технічний паспорт був виготовлений станом на 13.01.1989 р. та саме в такому стані було узаконено домоволодіння в цілому рішенням виконкому №172/25. Власниці [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, [PERSON] доводилась племінницею [PERSON] та рідною донькою [PERSON] На випадок своєї смерті [PERSON] 07 лютого 1967 року склала заповіт на користь [PERSON] на все належне їй майно; [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] мешкала разом зі спадкодавцем в зазначеному домоволодінні на момент її смерті, що підтверджується записами в домовій книзі. [PERSON] оформила правовстановлюючі документи на домоволодіння вже після смерті [PERSON] та спадщину належним чином на своє ім'я не оформила. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON]; батько [PERSON] помер [INFO], тобто, раніше своєї дружини. Згідно ст.ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) [PERSON] прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а саме 70/200 частинами домоволодіння після смерті рідної тітки [PERSON] та 30/100 частинами цього домоволодіння після смерті матері [PERSON], виходячи з рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської райради народних депутатів №172/25 від 10.03.1989 р. В домоволодінні після смерті тітки і батьків [PERSON] залишились проживати її чоловік [PERSON] та діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [INFO] [PERSON] помер, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті мами, [PERSON], відкрилась спадщина у виді домоволодіння [ADDRESS]. До нотаріальної контори із заявами про отримання спадщини ніхто не звертався, однак, в домовій книзі на момент відкриття спадщини були прописані двоє спадкоємців першої черги - донька [PERSON] (змінила прізвище після укладення шлюбу 20.07.1968 р.) та син [PERSON]. Середня донька [PERSON] після укладання шлюбу виписалась із домоволодіння 06.08.1973 р. Позивач посилається на те, що за ст.ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, фактично вступивши в правління та володіння спадковим майном. Брат позивача - [PERSON], помер [INFO]. Разом з ним в домоволодінні проживали та були прописані його дружина [PERSON] та син [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO], таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків є [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Протягом встановленого законом шестимісячного строку [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини не звертався, та взагалі не має наміру займатись оформленням спадкових прав через відсутність коштів. Звернувшись до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] листом вих. № 3812/02-14 від 27.09.2012 р. нотаріусом було роз'яснено позивачу те, що у зв'язку з неможливістю подання нею правовстановлюючих документів на вищезазначене спадкове майно на ім'я померлої, необхідно звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування на вищезазначене майно. Предмет позову становить вимога (з урахуванням заяви позивача про уточнення вимог позову від 03.09.2013 р.) встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме 70/200 частинами домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті рідної тітки [PERSON], померлої [INFO], та 30/100 частинами цього домоволодіння за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на частину домоволодіння [ADDRESS], яка складається з: кв. 1 площею 36,6 кв.м, кв. З площею 54,7 кв.м в житловому будинку літ. А-1; житлового будинку літ. Б-1 загальною площею 48.4 кв.м; літньої кухні літ. Ж; сараю літ. З; в загальному користуванні: вбиральні літ Е; огорожі № 1, хвіртки № 2 за фактичним користуванням. Підставу позову становлять приписи ст.ст. 534, 541, 548, 549 ЦК України в редакції 1063 р., ст.ст. 15, 16, 1261, 1268, 1296 ЦК України тощо. У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач визнав позов, не заперечував проти задоволення позову та пояснив, що згоден і запропонованим позивачем порядком визнання права власності. Третя особа надала заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, не скористалася правом брати участь у судових засіданнях. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (в редак. 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; за ст. 526 цього кодексу місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Судом встановлено, що рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська №172/25 від 10.03.1989 р. «Про узаконення жилих будинків по [ADDRESS]» (а.с. 6) узаконено за [PERSON] та [PERSON] житловий будинок А-1 по [ADDRESS], а також за гр. [PERSON] узаконено житловий будинок Б-1 за цією ж адресою. Цим же рішенням затверджений акт часток, згідно якого в користуванні гр. [PERSON] та [PERSON] перебуває 70/100 часток домоволодіння, які складаються з: житлового будинку А-1 та сараїв В, Д, З; в користуванні гр. [PERSON] перебуває 30/100 часток домоволодіння, які складаються з: житлового будинку Б-1 та літньої кухні Ж, розташованих по [ADDRESS]. На підставі цього рішення [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право приватної власності на 70/100 частин домоволодіння [ADDRESS] від 10.04.1989 р.; технічний паспорт був виготовлений станом на 13.01.1989 р. та саме в такому стані було узаконено домоволодіння в цілому рішенням виконкому №172/25. Власниці [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, [PERSON] доводилась племінницею [PERSON] та рідною донькою [PERSON] На випадок своєї смерті [PERSON] 07 лютого 1967 р. склала заповіт на користь [PERSON] на все належне їй майно; [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] мешкала разом зі спадкодавцем в зазначеному домоволодінні на момент її смерті, що підтверджується записами в домовій книзі. Згідно зі змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON]; батько [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а саме 70/200 частинами домоволодіння після смерті рідної тітки [PERSON] та 30/100 частинами цього домоволодіння після смерті матері [PERSON] в силу ст.ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.). В домоволодінні після смерті тітки і батьків [PERSON] залишилися проживати відповідно до відомостей з домової книги її чоловік - [PERSON] та діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], тощо. [INFO] [PERSON] помер, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті матері - [PERSON], відкрилась спадщина у виді домоволодіння [ADDRESS]. До нотаріальної контори із заявами про отримання спадщини ніхто не звертався, однак, в домовій книзі на момент відкриття спадщини були зареєстровані двоє спадкоємців першої черги - донька [PERSON] (змінила прізвище після укладення шлюбу 20.07.1968 р.) та син [PERSON]. Середня донька подружжя [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] після укладання шлюбу знялася з реєстрації місця проживання з домоволодіння 06.08.1973 р. В силу ст.ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Брат позивача - [PERSON], помер [INFO]. Разом з ним в домоволодінні проживали та були прописані його дружина [PERSON] та син [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO], таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків є [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Протягом встановленого законом шестимісячного строку [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини не звертався, та прийняв спадщину в силу ст. 1268 ЦК України. За наведених вище підстав, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав інших осіб, для суду вбачаються підстави для задоволення позову повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved