Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення банківського вкладу, посилаючись на те, що з 2009 є клієнтом банку та . укладала з відповідачем договори про надання банківських послуг . 10.03.2015р., 11.03.2015р. звернулась з проханням повернути кошти та надати інформацію про наявні відкриті та закриті рахунки . 31.03.2915р. відповідач надав відповідь , що сві грошові кошти нібито отримані, однак кошти так і не повернуті. Просить стягнути з відповідача за договорами 2376,88 грн. та 2442,39 грн. , судовий збір. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали. Представник відповідача проти позову заперечував, надав письмові заперечення. Суд, заслухавши поясненнясторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 1.12.2009р. . позивачка уклала з відповідачем договір банківського вкладу № 5121 у сумі в сумі 2300 грн. , 2.02.2010р. уклала договір № 5209 в сумі 2000 грн. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, як і розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, як і встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинне виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України,банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Договір банківського вкладу є одностороннім, тобто з моменту його укладення у банка виникає обов'язок повернення суми вкладу та нарахованих відсотків чи доходу в іншій формі, а вкладника - право вимагати виконання зазначених дій. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). В судовому засіданні встановлено , що 2.02.2010р. по закінченню строку договору № 5121 позивачка отримала 2376,88 грн., 7.02.2011р. по закінченню строку договору № 5209 отримала 2442,49грн. , що підтверджується банківськими виписками. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою не надано належних, допустимих доказів неотримання даних коштів . При таких обставинах суд приходить до висновку , що вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів банківського вкладу є безпідставними , не встановлено заборгованості банком перед позивачем щодо невиплати коштів , тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed