Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який було уточнено, в якому зазначає, що 29.07.2016 року зареєструвала з відповідачем шлюб в Оріхівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 71, від якого мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем в будинку її матері. Одруження з позивачем виявилося невдалим, відповідач не брав участі у веденні домашнього господарства, не надавав матеріальної допомоги сімї, проявляв неповагу, ухилявся від виконання сімейних обовязків, інколи зловживав алкоголем. З його вини сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам спільної дитини, яка проживає з позивачем, де створені належні умови для нормального розвитку дитини та її навчання. З часу коли сторони почали проживати окремо, відповідач не надає матеріальної допомоги ні їй, ні дитині, яка потребує постійної батьківської уваги і допомоги, а окрім того погрожує відібрати у позивача дитину без будь яких на те правових підстав. Позивач зазначає, що вона не працює, так як перебуває іу відпустці по догляду за дитиною, отримуваний нею дохід є незначним, а тому потребує матеріальної допомоги відповідача, який без офіційної реєстрації працює у приватних підприємців, отримуючи пристойний заробіток та має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Позивач прохає розірвати між ними шлюб, стягнути на її користь аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, визначити місце проживання малолітньої дитини з нею та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, прохає їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матірю, частково прохає стягнути аліменти на утримання позивача, не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 100 гривень. Представник третьої сторони вважає, що позовні вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини з матірю підлягають до задоволення. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали та надані сторонами докази, вважає, що вони частково підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 29.07.2016 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований в Оріхівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 71 ( а.с.4), від якого мають дитину: доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.5), яка проживає разом з позивачем в будинку її матері (а.с.6-7). Відповідно до висновку Ради опіки та піклування при виконкомі Оріхівської міської ради Запорізької області від 14.02.2018 року, затверджене рішенням виконавчого комітету Оріхівської міської ради від 19.02.2018 року було визначено місце проживання малолітньої [PERSON], 10.10.2016 року за місцем реєстрації [PERSON] в м.Оріхів Запорізької області по вулиці Шевченко № 61 (а.с.35-36). Також дослідженням доказів встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час не працює, проживає разом з батьками пенсіонерами та не має іншого доходу ( 42-45). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно\~ст. 112\~\~ СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і бажають розлучитися. Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Від шлюбу сторони мають спільну дитину. Згідно вимог\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу\~ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем, висновком ради опіки та піклування було визначено місце проживання дитини разом з матір»ю, з чим суд погоджується і приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з позивачем, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не досягнула трьох років, кошти на утримання позивача не надає, і хоча офіційно не працевлаштований, є фізично здоровим, не має інших утриманців, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення в розмірі 300 гривень щомісячно. Також відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп., сплачений позивачем при поданні позову покладається на відповідача в зв'язку з задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. На підставі ст.\~105\~ч. 3, ст.\~112, ст.\~84,\~180-182,\~191\~\~ СК України,

Outcome: partial