Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить по уточнюючій позовній заяві визнати висловлювання [PERSON] 06.11.2014 року в період часу з 11 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. біля будинку [ADDRESS] образливими та такими, що порочать її честь і гідність та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також понесені нею судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп., мотивуючи тим, що з відповідачем вона проживає на одному провулку. Відносини у них зіпсувалися два роки тому назад, як собака відповідача покусала її внука. Крім того, ще однією з причин поганих стосунків є те, що її батько - [PERSON] зайняв частину проїзної дороги, що перешкоджає заїзду до неї. Коли вона робила йому зауваження він кинувся до неї битися. 06.11.2014 року до неї приходив інспектор державного архітектурно - будівельного контролю [PERSON], який проводив перевірку по її заяві на предмет наявності перешкод заїзду карети «швидкої допомоги» до її будинку. З будинку вийшла відповідач і розпочала сварку з нею, під час якої ображала її, називаючи «сучкою», іншими нецензурними словами, принижуючи її честь, гідність та ділову репутацію. Всі слова вона говорила на неї в присутності чоловіка, дітей та внуків. Вона тепер соромиться виходити на вулицю, спілкуватися з своїми дітьми, внуками та чоловіком. Перебуває в стані душевного неспокою, дискомфорту, стала погано спати. В зв'язку з цим вимушена була звертатися до лікаря. Вона є пенсіонеркою, нагороджена медаллю «Медаль материнства». Розмір її страждань безмежний. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Щодо задоволення позову заперечила. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши і перевіривши в судовому засіданні докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Конституції України та ст.ст.270,275,297 ЦК України фізична особа має право як на повагу до гідності та честі, так і право на захист свого особистого немайнового права. За змістом ст.ст.94,277 ЦК України, ч.4 ст.32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Нормами, закріпленими в ст.60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду справи було встановлено, що сторони є сусідами, кумами є позивач з батьками відповідача та відповідач з дочкою позивача. Однак, не зважаючи на це, вони тривалий час перебувають у неприязних відносинах. Копія рішення Овруцького районного суду від 05.12.2014 року по справі №286/6976/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди свідчить, що було задоволено частково позов [PERSON]. Було визнано висловлювання [PERSON] 01.10.2014 року о 12 год. 00 хв. та 04.10.2014 року о 15 год. 00 хв. біля будинку [ADDRESS] образливими і такими, що порочать честь та гідність [PERSON], а також визнано відомості, поширені [PERSON] в скарзі на ім'я начальника управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації відносно [PERSON], а саме, що остання образила та принизила її, ображає та принижує громадян пенсійного віку, погано виховує свого сина - навчає його ображати її та давати дулі, такими, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. З описової частини рішення вбачається, що [PERSON] не було спростовано доводи [PERSON], а навпаки своєю поведінкою вона підтвердила свою неврівноваженість. Згідно з ч.2 ст.61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній ,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини. Аналізуючи та оцінюючі докази, надані позивачем на підтвердження її вимог, суд звертає увагу, що копія листа Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області №9630 від 16.10.2014 року свідчить, що Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області було розглянуто звернення позивача на неправомірні дії [PERSON] - батька позивача. Останньому було винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення антигромадської поведінки та проведено профілактичну бесіду. Вказаний доказ узгоджується і як з показаннями свідка [PERSON] в частині того, що на стороні відповідача мав бути він, а не його дочка, так як саме в нього виникають конфлікти з позивачем, так і з твердженням самої позивач, яка в судовому засіданні 18.02.2015 року зазначила, що «я її - [PERSON], взагалі майже не бачу, сварки виникають її з батьком». Однак, в той же час зазначила, що саме 06.11.2014 року, коли приходив [PERSON] відповідач її ображала. З метою встановлення істини по справі, судом були допитані в якості свідків особи, на яких, як на очевидців події, вказали сторони: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Показання свідків сторони позивача - її чоловіка, дітей та сусідки, які підтверджували факт ображання відповідачем позивача 06.11.2014 року, суд не може покласти в основу рішення по справі, оскільки вони є зацікавленими особами і їх показання не узгоджуються з письмовими доказами, а саме: довідкою управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації №94 від 22.01.2015 року, яка підтверджує пояснення відповідача, що 06.11.2014 року вона знаходилася на робочому місці і виконувала свої посадові обов'язки та з довідкою Овруцької гімназії Андрія Малишка, яка в свою чергу підтверджує пояснення відповідача, що 06.11.2014 року з 8 год. 30 хв. до 15 год.10 хв. її син - [PERSON] був у школі, а також з показаннями свідка також сторони позивача - [PERSON], який не є зацікавленою особою по справі, та який заперечив наявність сварок під час проведення ним обстежень за заявами сторін як 03.11.2014 року так і іншого разу, точної дати він не пам'ятає. Таким чином, в ході судового розгляду позивачем не доведено образливих висловлювань відповідача на її адресу 06.11.2014 року в період часу з 11 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. біля будинку [ADDRESS], тобто не доведено юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, а тому відповідно у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: dismissed