Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 1992 року, який було розірвано у 2004 році. Від шлюбу є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які досягли повноліття. За рішенням суду відповідач сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку, до сповнення синові повноліття, зараз стягнення аліментів з відповідача припинено. Після закінчення сином середньої загальноосвітньої школи він вступив на денну форму навчання до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, де і навчається на цей час на механіко-математичному факультеті на бюджетній основі на першому курсі з терміном навчання по 2018 рік. Розмір стипендії становить 730 гривен щомісячно. У зв'язку зі вступом до навчального закладу, розташованому в іншій місцевості, син зареєструвався і мешкає тимчасово у гуртожитку навчального закладу. Оскільки постійне місце проживання сина з позивачем і він продовжує бути членом її сім'ї, вона вимушена утримувати його на час навчання, продовжує надавати йому кошти на харчування (а це близько 1200 гривен щомісяця), купує необхідні учбові приналежності за потребою, одяг та взуття, предмети особистої гігієни (витрачаючи близько 300 -500 гривень), надає кошти на приїзд до місця навчання (близько 400 гривень на місяць), оплачує проживання у гуртожитку (близько 200 -210 гривень щомісячно). Її заробітна платня невелика, нарахування складає 3 475 гривен щомісячно, а на руки після усіх утримань отримує близько 2700 гривень, стипендією сина також розпоряджається вона, щоб завчасно розпланувати їх сімейний бюджет, враховуючи усі необхідні щомісячні витрати сина. Інших доходів їх родина не має, тому її матеріальне положення зараз доволі складне. Вона вимушена звертатися за допомогою до своєї матері пенсіонерки, яка змушена допомагати онукові зі сплатою за гуртожиток та проїзд, придбання ліків (син потребує санаторно-курортного лікування, нагляду лікарів, щомісячного придбання медичних препараті, оскільки знаходиться на диспансерному обліку з приводу бронхіальної астми, а це доволі великі витрати, які вона самостійно нести не в змозі) На місяць на утримання сина вона витрачає не менше 2200 гривен. Син не може зараз забезпечити себе роботою за спеціальністю, перевестися на заочну форму навчання, щоб мати додатковий заробіток, тому що не має ще достатньої кваліфікації, досвіду та знань. Відповідач має доход у вигляді заробітної плати, постійно працевлаштований на ПАТ « ІнГЗК» і має змогу надавати їй допомогу на утримання сина на період його навчання в учбовому закладу. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, також надала суду довідку про захворювання сина, просила позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, проте не у розмірі 100 грн., а в ? частці від його заробітку, також вказав, що розмір його заробітної плати коливається між 4 000 грн. та 4 200 грн. На даний час він створив іншу сім'ю, в нього на утриманні є малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Третя особа, [PERSON] за телефонограмою повідомив суд, що просить справу розглядати у його відсутність у зв'язку із навчанням в іншому місті, позов підтримує у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, позивач і відповідач знаходились в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний в 2004 році (а.с. 5). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає з позивачем (а.с. 27). На даний час [PERSON] навчається в Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара на механіко-математичному факультеті на бюджетній основі на першому курсі з терміном навчання по 2018 рік (а.с. 6), з вересня по грудень 2013 року отримував стипендію в розмірі 730 грн. (а.с. 7), на даний час стипендію не отримує. Крім того, [PERSON] хворіє на вегето-судинну дистонію, захворюванням локтевих суглобів, правого колінного суглоба, хроничним холіцеститом (а.с. 42), мешкає за місцем навчання в м. Дніпропетровську, в гуртожитку, сплата за гуртожиток складає 1050 грн. за півріччя (а.с. 15). Позивач працює в ПАТ «ІнГЗК», її заробітна плата має розмір 3475, 05 грн. (а.с. 10). Відповідач також працює на ПАТ « ІнГЗК», його заробітна плата має розмір 4 000 грн. - 4 200 грн. На утриманні відповідача також знаходиться малолітня дитина від нового шлюбу - [PERSON], [INFO]. Всі вищевказані обставини визнані сторонами і не потребують доказування. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів, спір між сторонами виник тільки стосовно розміру аліментів. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням фактично встановлених обставин справи, матеріального становища та стану здоров'я відповідача, який працює, має постійний заробіток, створив нову сім'ю і має на утриманні малолітню дитину, враховуючи матеріальний стан позивача, яка працює та має постійний заробіток, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка має ряд захворювань, навчається на денному факультеті, на даний час стипендію не отримує суд вважає, що аліменти повинні бути стягнуті не твердій грошовій сумі, а в частці від заробітку відповідача, розмір якої повинен складати ? частку, що буде відповідати інтересам дитини і забезпечить його належне матеріальне утримання на час навчання. Доводи позивача, що вона витрачає багато коштів на лікування дитини судом до уваги не беруться, оскільки, по-перше, суду не надано жодного документального доказу таких витрат, по-друге, суд вважає, що такі витрати є додатковими і викликані особливими обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, отже законом передбачено звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. В даному випадку такі вимоги не заявлені. На підставі викладеного та

Outcome: partial