Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 09 листопада 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Крім цього, вона має неповнолітню дитину від іншого чоловіка - [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні їх спільного неповнолітнього сина, який знаходиться на її утриманні, ухиляється від свого обовязку утримувати дитину, тому вона змушена звернутися за стягненням аліментів до суду. Позивач, з посиланням на ст.184 СК України, просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 614 гривень щомісяця та вважає, що з відповідача мають стягуватися аліменти саме у такій сумі, оскільки прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на одну особу віком до 6 років складає 1228 гривень, тобто для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісяця необхідно витратити не менше вказаної суми, а права і обовязки кожного з батьків є рівними за законом. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 17 жовтня 2016 року не зявилась, надавши суду письмову заяву (а.с.29), за якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.27), в судове засідання 17 жовтня 2016 року не з'явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.30,31). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є сторони по справі (а.с.6), які перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Згідно довідки №487 виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року (а.с.8) та акту обстеження від 05 серпня 2016 року, складеного за участю депутата (а.с.9) малолітня спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобовязаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків щодо утримання дітей є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів отримання щомісячного доходу, стан здоровя як відповідача, так і стан здоровя дитини, її вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 614 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а тому позивач також зобовязана матеріально утримувати дитину, а з 01 травня 2016 року до цього часу в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1228 гривень. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, які б надавали суду право визначити розмір аліментів у мінімальному розмірі та які передбачені ч. 1 ст. 182 СК України. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а відповідачем не надано суду доказів щодо наявності у нього інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України або існування інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру стягуваних судом аліментів. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved