Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Позов обґрунтувала тим, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі, який було розірвано 25.06.2005 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка є студентом Уманського державного педагогічного університету ім. П.Тичини, та навчається на другому курсі на заочній формі навчання, контрактній основі з 01.09.2019 по 30.06.2021 року. Дочка не отримує дохід щоб забезпечити себе коштами на оплату транспорту до м.Умань, гуртожитку, підручники, посібники та інше. Коштів матері не вистачає на оплату навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки добровільно не надає, тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі ј усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову та до моменту закінчення навчання, тобто до 30.06.2021 року. 29.04.2021 року відкрито провадження у справі та в порядку ст.ст. 274, 279 ЦПК України призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.06.2021 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що він вчасно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини, як офіційні так і неофіційні, допомагав в межах своїх можливостей. Однак, дитина уже повнолітня, при цьому навчається на заочній формі контрактного навчання, що не позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід. Крім того, зазначив, що у дочки є чоловік, який зобов`язаний її утримувати, та йому незрозуміло чому саме він повинен оплачувати навчання дочки. Також зазначав, що дочка взагалі не проживає разом з матір`ю, а створила окрему сім`ю та мешкає окремо, тому повинна сама звертатися з таким позовом. 28.07.2021 року позивач надіслала до суду відповідь на відзив, де вказує, що не погоджується з викладеним [PERSON] в відзиві. При цьому зазначає, що відповідно до довідки Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 14.07.2021 № 524, разом з нею проживає донька - третя особа по справі [PERSON] , зять [PERSON] , та онук [PERSON] саме тому вона, як мати в інтересах своєї дочки звернулася до суду з вказаним позовом. Щодо тверджень відповідача про можливість дочки працевлаштуватися, оскільки та навчається на заочній формі навчання, позивач вказує, що [INFO] в [PERSON] народився син, а тому вона здійснює за ним постійних догляд та не може повноцінно працювати та заробляти кошти. Також позивач зазначає, що перебування їх дочки в шлюбі, не звільняє батьків від обов`язку утримання повнолітньої дитини у зв`язку із навчанням, однак на даний час, такий обов`язок виконує лише вона, як мати. 04.08.2021 року до суду представником відповідача надіслано заперечення на відповідь на відзив, у яких вказано, що довідка щодо складу сім`ї Маяківської сільської ради не містить інформації того, з якого часу сім`я третьої особи проживає в с.Йосипівка, чи було це проживання на дату звернення з позовом до суду. Також представник зазначає, що Дальницька сільська рада у відповідь на запит від 03.08.2021 року надала відомості, згідно яких чоловік третьої особи, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] на протязі 2019-2021 років, а тому його факт проживання з позивачем недоведений. Також представник наголошує, щодо наявності у третьої особи п`ятимісячної дитини, та її непрацездатності з цього приводу, однак при цьому у [PERSON] є чоловік, який несе відповідальність за створену ним родину та дитину. Представник зазначає, що відповідач не згоден з позовними вимогами, та заперечує проти їх задоволення. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, при цьому надіслав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до поданого раніше відзиву, заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, в поясненнях посилалась на заперечення, які викладені у відзиві. Третя особа [PERSON] позов підтримала, також пояснила суду що разом з чоловіком та сином проживають у її матері, чоловік працює в охоронній фірмі «Блок», навчання станом на сьогоднішній день вона закінчила. Суд, ознайомившись із позовною заявою, відзивом, відповіддю на відзив, запереченнями, розглянувши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, взявши до уваги позицію позивача, відповідача та його представника, третьої особи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 01.11.2001 року Йосипівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, серія [NUMBER] (а.с.9). За рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2002 року [PERSON] сплачував на утримання [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти в розмірі ј частини всіх видів його місячного заробітку, але не менше ј частини прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно починаючи з 29.07.2001 року та до повноліття дитини (а.с. 10). [PERSON] досягнула повноліття, що підтверджується копією паспорту (а.с.7), та з 01.09.2019 року було студентом Уманського державного педагогічного університету ім. П.Тичини, навчалася на заочній формі навчання, контрактній основі, що підтверджується довідкою № 309 від 11.02.2021 року, термін навчання по 30.06.2021 рік (а.с.13). При цьому на її утриманні та вихованні перебуває син, [PERSON] , [INFO] (а.с. 56) що не дозволяло їй влаштуватися на постійну роботу та отримувати дохід з метою придбання підручників та іншого приладдя для навчання, та оплати проїзду до навчального закладу м.Умань Позивач не мала можливості повністю забезпечувати дочку в період навчання в навчальному закладі, відповідач матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надавав. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивач зазначає, що коштів на утримання повнолітньої дитини їй самостійно не вистачає, крім того, їх дочка з відповідачем на даний час також є матір`ю, та виховує сина, а тому не має можливості працювати, та отримувати дохід. Саме тому позивач просить стягнути аліменти в розмірі, який закріплено на законодавчому рівні з урахуванням потреб їх дитини, при цьому вказує, що дочка інших доходів для забезпечення своєї життєдіяльності він не має. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час [PERSON] , яка є дочкою відповідача, є повнолітньою, оскільки їй виповнилося повних 18 років (а.с. 7). На дату звернення з позовом до суду вона навчалася на оплатній основі (а.с. 13) та потребувала у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, оплатою на навчання. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача вказує, що дочка навчається на заочній формі навчання, що не перешкоджає їй влаштуватися на роботу та отримувати дохід. До того ж у неї є чоловік, який зобов`язаний її утримувати. Крім того відповідач заперечував проти зазначеного у позові, а саме місця проживання його дочки з своєю сім`єю саме у позивача. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, судом враховуються, що відповідач працює, тобто отримує постійний дохід, що стверджено довідкою ФОП [PERSON] , яка була надана відповідачем з метою відкладення судового засідання, та в якій зазначалося, що найманий працівник [PERSON] знаходиться у відрядженні (а.с. 22), а також Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку на ім`я відповідача. До доводів відповідача та його представника у відзиві щодо перебування доньки у шлюбі, в зв`язку з чим саме чоловік повинен відповідно утримувати свою дружину, суд відноситься критично, оскільки обов`язок утримання повнолітньої дитини і зв`язку із навчанням розподіляється саме між обома батьками. Відсутність права на стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у випадку її заміжжя, та якщо вона має дитину, чинним законодавством не передбачена, тому такі доводи сторони відповідача судом до уваги не приймаються. Щодо заперечень сторони відповідача щодо невідповідності довідки Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 14.07.2021 року № 524, щодо осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , оскільки за інформацією Дальницької сільської ради, чоловік третьої особи [PERSON] зареєстрований та проживає за іншою адресою, а саме [ADDRESS] , суд не приймає їх до уваги, оскільки факт проживання чи реєстрації чоловіка третьої особи, [PERSON] жодним чином не впливає на предмет спору, та визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, та не звільняють батьків від обов`язку утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання ( незалежно від форм навчання); потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявності у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, наведені вище доводи свідчать про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу його повнолітній дочці, оскільки з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. В той же час, суд вказує на рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають (перебували) вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тобто матір позивача на рівні із відповідачем повинна приймати участь в утриманні повнолітньої дитини, який продовжує навчатися. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже вартість понесених позивачем витрат повинна бути включена у розмір визначених судом аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову, 21.04.2021 року і до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2021 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 908,00 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved