Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивачі 13.10.2017 звернулися до суду з позовом та просили визнати житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Молодіжна, 22, с. Грузьке Криворізького району Дніпропетровської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON], який помер 11.08.2017 та [PERSON]; визначити, що частки кожного з подружжя є рівними; визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 11.08.2017, а за [PERSON] визнати право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку в праві спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 11.08.2016 помер батько позивача [PERSON] та чоловік позивача [PERSON], [PERSON] За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності від 12.10.1994 належав житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: вул. Молодіжна, буд. б/н, с. Грузьке Криворізького району Дніпропетровської області. Адреса вказаного будинку уточнена на підставі рішення [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 145 від 04.03.2004 «Про присвоєння юридичних адрес» із присвоєнням вищевказаному будинку номеру «22». Спірне нерухоме майно померлий [PERSON] набув за життя перебуваючи у шлюбі з [PERSON] При зверненні 14.06.2017 позивача [PERSON] до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON], померлого 11.08.2016, постановою нотаріуса від 14.06.2017 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки житловий будинок придбано померлим під час перебування у шлюбі з [PERSON], у звязку з чим [PERSON] та [PERSON] належить шлюбна доля у спадковому майні, яку в позасудовому порядку виділити неможливо. Представник позивачів [PERSON] просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.71). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області також надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с.35). Представник третьої особи [PERSON], надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала, просила їх задовольнити повністю (а.с.67). У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам по справі в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 08.06.1991 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18.11.1998 розірвано (а.с.10). Під час перебування у шлюбі з [PERSON], [PERSON] 23.08.1994 на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів № 18 набув у власність житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: вул. Молодіжна, с. Грузьке Криворізького району Дніпропетровської області, до складу якого входять: житловий будинок «А-1», загальною площею 103,4 кв.м, житловою площею 46,7 кв.м, сарай-гараж «Б»; погріб «В», огорожа № 1, № 3, хвіртка № 2, ворота № 4, замощення «І», колодязь «ІІ» (а.с.14,15, 16-19,69). Згідно з рішенням [PERSON] сільської ради Дніпропетровської області від 04.03.2004 проведено впорядкування нумерації домоволодінь в с. Грузьке, по вул. Молодіжна, згідно з яким спірне домоволодіння розташоване за адресою: с. Грузьке, вул. Молодіжна. 22 Вартість вказаного житлового будинку станом на 11.10.2017 становить 61625,00 грн. (а.с.20). Відповідно до ст. 22 КЗпШС Української PCP, який діяв на момент виникнення права власності подружжя на зазначений житловий будинок з господарчими будівлями, майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. А відповідно до ст. 28 цього ж Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже вищезазначений житловий будинок, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], померлого 11.08.2016, та [PERSON], [INFO], кожному з яких належить по 1/2 частці, що і необхідно визнати. Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, 07.08.1992 у них народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-КИ № 333833 (а.с.8). Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КИ №176529 від 18.11.1998 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано( а.с.10). Під час перебування [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], у них народилася донька, [PERSON] (а.с.45). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 20.01.2006 згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 033891 (а.с.49). [PERSON] 11.08.2016 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії І-КИ № 685908 від 12.08.2016 (а.с.11) та після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі і на 1/2 частку житлового будинку, що за адресою: вул. Молодіжна, 22, с. Грузьке Криворізького району Дніпропетровської області. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За приписами ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкоємство згідно із законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач по справі, в силу ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], як дитина спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За життя [PERSON], який помер 11.08.2016, склав заповіт на імя сина, [PERSON], позивача по справі, посвідчений заступником голови [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] 18.05.1998, зареєстрованого в реєстрі за № 71 (а.с.56). Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.10.2017 (а.с.38), після смерті [PERSON] заведена спадкова справа у спадковому реєстрі № 60074588, номер у нотаріуса 1/2017 та видані свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМО 044379 від 17.07.2017, серії НМО 044380 від 17.07.2017 на імя [PERSON] та [PERSON] (а.с.59,60). Також, із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка, [PERSON], звернулася [PERSON] (а.с.40). Крім того, при зверненні 14.06.2017 позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON], померлого 11.08.2016, постановою нотаріуса від 14.06.2017 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарським спорудами, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район. с. Грузьке, вул. Молодіжна, 22, у звязку з тим, що спадкове майно придбано [PERSON] у шлюб з [PERSON], а відтак, кожному з них належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку згідно чинного законодавства виділити не можливо (а.с.13). Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч. 5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, приймаючи до уваги, що розмір часток у спільному сумісному майні подружжя [PERSON] та [PERSON] не змінювався, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved