Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у володінні, розпорядженні та користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що їй на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 20.04.2005 року належить 2/3 частини квартири [ADDRESS]. 1/3 частини спірної квартири за цим же договором належить відповідачу. Відповідач чинить перешкоди позивачу у володінні, розпорядженні та користуванні належній їй частини спірної квартири. У зв'язку з чим позивач просить суд усунути перешкоди з боку [PERSON] у користуванні належній позивачу на праві приватної власності 2/3 від частини квартири [ADDRESS] шляхом вселення позивача та зобов'язати відповідача надати примірники ключів від дверей всіх приміщень вказаної квартири та стягнути судовий збір. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі позивача та його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив, позивач та її представник проти заочного розгляду справи не заперечували, про що надали заяви, тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 та 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст.57 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Кухтіною В.В., зареєстровано в реєстрі за №4866, позивач та відповідач купили 43/100 частини квартири [ADDRESS] у відповідних частинах кожний: [PERSON] 2/3 частини, [PERSON] - 1/3 частини від частини, що продається. Квартира [ADDRESS] знаходиться в житловому будинку літ.А-2, складається з: 1,4,5,9 - коридори; 2,3,7 - вільна площа; 5,10,11 - житлові кімнати; 8 - кухня; 12 - веранда; 13 - підсобне приміщення, житлова площа 72,4 кв.м., загальна площа 123,0 кв.м. 43/100 частини квартири [ADDRESS] знаходиться в житловому будинку літ.А-2: 8 кухня; 10.11 - житлові кімнати житловою площею 28,4 кв.м., у загальному користуванні: 1,4,5,9 - коридори; 12 - веранда; 13 - підсобне приміщення. Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач чинить перешкоди позивачу у розпорядженні та користуванні її часткою у спірній квартирі, не надає комплект ключів від квартири, від добровільного вирішення питання відповідач ухиляється. Частиною 2 ст.319 ЦК України встановлено, що, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.2 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною 3 цієї статті встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, а також те, що позивачем не доведено та не надано жодних доказів, які підтверджують факт чинення перешкод з боку відповідача, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений судовий збір не відшкодовувати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed