Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачі 25.11.2015 р. звернулися до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовують тим, що 01.06.1987 року померла їх баба по лінії матері [PERSON]. [PERSON] перебувала у шлюбі 2 рази, а саме 20.06.1935 року нею був укладений шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу її дівоче прізвище «Стасів» було змінено на «Огида», а також 09.08.1954 року було зареєстровано шлюб з [PERSON], проте під час реєстрації шлюбу баба вказала своє дошлюбне прізвище як «Стасів» тоді як вірним мало бути її прізвище після першого шлюбу «Огида». Після реєстрації шлюбу з [PERSON] її прізвище [PERSON] змінено на «Завидівська». У спадщині внаслідок її смерті залишився житловий будинок № 14 в с. Гуменець, Пустомитівського району Львівської області, який складається з 2-х житлових кімнат, житловою площею 26,7 кв.м., кухні, коридору, загальною площею 38,7 кв.м. при ньому сарай. Своїм майном на випадок смерті баба не розпорядилася, тому спадкують його спадкоємці почергово. Від першого шлюбу у баби народилася донька, мати позивачів [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON] [INFO], яка на спадкове майно не претендує. Позивачі як внуки баби, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом її майна. На день смерті баби [PERSON] постійно проживала разом з нею та вела спільне господарство. [PERSON] був неповнолітнім, з досягненням повноліття також допомагає вести господарство. Тому позивачі вважаються такими що прийняли спадщину після смерті свої баби [PERSON], проте не можуть оформити спадкове майно, так як правовстановлюючі документи на згаданий будинок не виготовлялися, а також просять встановити факт родинних відносин з їх померлою бабою [PERSON] (дівоче прізвище «Стасів», прізвище після реєстрації шлюбу з першим чоловіком «Огида») [PERSON]. Позивачі в судове засідання не явилися, подали заяви про те, що позов підтримують та просять справу слухати у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності. При розгляді справи покладається на суд. Зясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів та давши їм оцінку, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення. Встановлено, що позивач [PERSON] народилася 20.05.1969 р., її батьками значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-АВ № 334255 від [INFO] Встановлено, що позивач [PERSON] народився 29.09.1972 р., його батьками значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-СГ № 322229 від [INFO] Встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінала своє дошлюбне прізвище на «Ганяк», її батьками значаться, [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-СГ № 389160 та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СГ № 114512. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 363023 [PERSON] померла 01.06.1987 року у с. Гуменець, Пустомитівського району Львіської області. Як стверджується довідкою № 846 виданою 21.10.2015 року Гуменецькою сільською радою, [PERSON] [INFO] до дня смерті 01.06.1987 року, була зареєстрована та проживала в [INFO]. Згідно по господарської книги № 1 в с. Гуменець за 1986-1990 роки за [PERSON] числиться житловий будинок загальною площею 30 м.кв., житловою площею 16 м. кв., та господарські будівлі (стайня). Зі слів мешканців с. Гуменець, на день смерті [PERSON] разом з нею проживали без реєстрації та вели спільне господарство [PERSON] та [PERSON], які на даний час продовжують утримувати житловий будинок та ведуть спільне господарство. Дані обставини підтверджуються також письмовими показами свідків [PERSON] та [PERSON], що посвідчені секретарем виконкому Гуменецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Згідно довідки Гуменецької сільської ради № 257 від 19.05.2014 року на даний час адреса житлового будинку в якому проживала [PERSON] значиться як с. Гуменець, вул. без назви № 14, Пустомитівського району Львівської області. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень № 00015957609 від 30.10.2015 року слідує, що [PERSON] народилася 08.05.1908 року. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015957363 від 30.10.2015 року слідує, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 20.06.1935 року, актовий запис № 2, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Огида». Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № [NUMBER] від 30.10.2015 року слідує, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Завидівська». Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. « Про судову практику у справах про спадкування» ( пункт 2) роз»яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов»язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що зазначені позовні вимоги про визнання права власності та встановлення фактів, повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Статтями 256, 259 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У рішення суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом та мету його встановлення. З встановлених в судовому засіданні обставин слідує, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являються онуками [PERSON] по лінії матері, яка померла, а позивач із-за допущених помилок при написанні прізвища баби при реєстрації шлюбу з [PERSON], не можуть оформити спадщину, у зв»язку з чим необхідно встановити факт родинних відносин між даними особами. Спадщина відкрилась 01.06. 1987р.- в день смерті спадкодавця [PERSON] та на час дії ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до абз.1 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., який почав діяти з 01.01.2004р., правила Книги шостої цього Кодексу ( спадкове право), до спадщини, яка відкрилася раніше як 30.06.2003р. ( більше шести місяців до 01.01.2004р.), повинні застосовуватися норми ЦК 1963 року. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 529 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно приписів статей 525,548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], яка проживала в [INFO] та була власником даного житлового будинку, померла 01.06. 1987р., спадщину якої, як спадкоємці за законом прийняли її онуки [PERSON] та [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. Дочка спадкодавця [PERSON] на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не претендує, про що подала письмову заяву. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Outcome: approved