Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON], у відношенні його сина [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.10.2001 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого народився син [PERSON], [INFO]. 30.11.2004 року шлюб між ними розірвано, проте сторони проживали у цивільному шлюбі до 2011 року, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська суду від 17.01.2013 року їй присуджено аліменти на утримання сина. З моменту припинення шлюбних відносин сторони по справі проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не цікавиться життям сина, не виявляє бажання з ним спілкуватись, не приймає участі у його вихованні та утриманні, аліменти відповідач не сплачує. Враховуючи, що батько дитини не приймає участі його житті та вихованні, утриманні, звернулась до суду з цим позовом. Позивачка надала суду заяву, в якій позов підтримує, просить справу розглянути без її участі. Від представника третьої особи в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, яка позовні вимоги підтримала, вважаючи доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розряду справи не зверталась. Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 20.10.2001 року між сторонами по справі укладено шлюб, свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. 30.11.2004 року шлюб між сторонами розірвано, про що Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис №30 від 15.03.2006 року, свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати у цивільному шлюбі. [INFO] року від шлюбу сторін народився син - [PERSON], про що Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис №1299 від 13.10.2011 року, свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.01.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 350 грн. до його повноліття. Спільна дитина сторін проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідачем рішення суду зі стягнення аліментів не виконується. Вказане підтверджується доданими до позову копіями чеків. З 26.09.2014 року [PERSON] відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №104 комбінованого типу». Характеристикою навчального закладу від 30.01.2017року підтверджується факт ухилення відповідача від участі у вихованні дитини. 19.04.2017 року Шевченківською районною у м.Дніпрі радою надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що батько дитини не опікується її фізичним та духовним розвитком, навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, проживає окремо від дитини, при цьому відповідач визнає позов, самоусуваючись від виконання батьківських обов'язків, суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позові віднайшли своє повне підтвердження, у зв'язку з чим, за обґрунтованістю позовних вимог, позов належить задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved