Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Сватівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 22.12.2011 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» був укладений кредитний договір у вигляді видачі кредитної картки з кредитним лімітом на суму 3500 грн. При цьому, кредитний договір було укладено у вигляді підписання анкети, оригінал якої зберігався у головному офісі відповідача у м. Луганську, та був підписаний у одному примірнику. Наприкінці грудня 2018 р. [PERSON] дізналась про постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55605556 від 30.01.2018 року, у відповідності до якої виконавчим написом, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., стягнуто з неї на користь відповідача заборгованість у розмірі 32873,63 грн. 29.12.2018 року, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, позивачем було отримано копію зазначеного виконавчого напису від 09.11.2017року, у якому зазначено про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 22.12.2011 року грошових коштів у сумі 32873 грн. 63 коп, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 3574,09 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 23057,94 грн., заборгованості з комісії та пені у розмірі 2200,00 грн; заборгованості по штрафам (фіксована частина) - 500 грн; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 1541,60 грн; а також витрат за вчинення виконавчого напису - 1800,00 грн. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис здійснено з грубим порушенням вимог законодавства, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на вищевикладене, просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 09.11.2017 року, таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник позивача надала до суду заяву в якій просить суд розгляд справи провести у її відсутність та у відсутність позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.39). Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує щодо задоволення позовної заяви [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також надав заяву, згідно якої просить суд розгляд справи проводити у його відсутність (а.с.69, 70, 76). Третя особа - приватний нотаріус Швець Р.О. у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи провести у його відсутність (а.с.67). Представник третьої особи - Сватівський районний відділ ДВС ГТУЮ у Луганській області у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву згідно якої просить суд розгляд проводити без його участі та вирішити справу на розсуд суду (а.с.33). Суд дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 22 грудня 2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач отримала кредит у вигляді встановлено кредитної ліні у сумі 3500 гривень. Відомостей щодо строку дії договору сторонами не надано. 03 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлено [PERSON] письмову вимогу, в якій зазначено, що станом на 31 серпня 2017 року загальна сума заборгованості становить 32873,63 грн., з яких: за заборгованість за тілом кредиту - 5574,09 грн., заборгованість за відсотками - 23059,94 грн., заборгованість з пені та комісії - 2200,00 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частини) 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1541,60 грн. (а.с.71-72). 09 листопада 2009 року приватним нотаріусом Київського МНО Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути заборгованість на підставі цього виконавчого напису на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 22 грудня 2011 року, укладеного між [PERSON] , та ПАТ КБ «Приватбанк», грошових коштів на загальну суму 32873 грн., 63 коп. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. (а.с.12). 30 січня 2018 року постановою про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця на підставі виконавчого напису №19880, виданого 09 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського МНО Швець Р.О., було відкрито виконавче провадження №ВП 55605556, про що на адресу [PERSON] було надіслано лист (а.с.13). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»). Так, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис вчинено щодо стягнення заборгованості за період з 22 грудня 2011 року по 31 серпня 2017 року у сумі 32873,63, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 5574,09 грн., заборгованість за відсотками - 23059,94 грн., заборгованість з пені та комісії - 2200,00 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частини) 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1541,60 грн. (а.с.12). Також, суд звертає увагу на те, що повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу, однак ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано зворотного повідомлення про отримання письмової вимоги [PERSON] про звернення до нотаріуса, також не надано і до суду, а тому підстав вважати, що позивач була повідомлена про наявність заборгованості не має. Так, згідно п. 3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчиняючи спірний виконавчий напис у справі що переглядається нотаріусом не було дотримано строків вчинення виконавчого напису, оскільки він вчинений до спливу 30 днів з дня отримання [PERSON] письмової вимоги про добровільне усунення порушень. Вказані норми п.п. 2.3, 3.1 Порядку забезпечують дотримання прав боржників мати змогу до вчинення виконавчого напису подати свої можливі заперечення, а також - забезпечення вчинення виконавчого напису в межах загального трирічного строку позовної давності. Однак після спливу цього строку і до вчинення виконавчого напису нотаріусом відповідач ніяких заяв про спірний характер вимог кредитора - не подавала. За таких обставин вважати, що відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не можна, оскільки між сторонами існує спір щодо суми заборгованості. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved