Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. На підтвердження своїх позовних вимог позивач в позовній заяві вказала, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 22.02.2002р.. Від шлюбу мають повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка навчається в Миколаївському національному аграрному університеті на денній формі навчання на бюджетній основі. У зв`язку з навчанням, дитина потребує матеріальної допомоги, коштів на проїзд, проживання, одяг, харчування та інше. Позивачка не може самостійно утримувати дитину, оскільки має на утриманні [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням.Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. З досліджених наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача(згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Згідно довідки коледжу Миколаївського національного аграрного університету [PERSON] є здобувачем вищої освіти та строк навчання становить до червня 2023р. За таких обставин позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальнудопомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. У пункті 20 постанови Пл. ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що дитина відповідача - [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання та у зв`язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, забезпеченням вирішення всіх побутових питань, у т.ч., пов`язаних з придбаванням одягу, взуття, продуктів харчування, а безпосередньо - навчанням. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання, відповідач суду не надав. Судовий збір, від сплати якого позивач звільнена при звершенні з розглядуваним позовом до суду, слід стягнути на доход держави з відповідача у відповідній сумі. На підставі наведеного,

Outcome: approved