Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

позивач звернулася з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину. Мотивувала свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 30 серпня 2002 року по 12 квітня 2005 року. Від шлюбу у них народилася , який в подальшому уточнила та просить стягнути з відповідача на утримання дочки до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісяця але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 07 лютого 2009 року, який рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2010 року було розірвано. Від шлюбу, [INFO] року у них народився син - [PERSON] Позивач зазначає, що дитина проживає з нею. Відповідач не цікавиться проблемами виховання та утримання дитини, не бере у його вихованні участі, а тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в примусовому порядку у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно. Крім того, позивач зазначає, що син постійно хворіє і його лікування та оздоровлення потребує додаткових витрат, яких позивачу не вистачає, оскільки її доходи є незначними, а тому вона просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 1000 гривень додаткових витрат, щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття у розмірі 2000 гривень щомісячно, а також 1000 гривень додаткових витрат. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково та не заперечував проти стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісяця але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, як зазначив відповідач він має постійне джерело доходу, однак його заробіток є незначним. Крім того, відповідач пояснив, що він вимушений сплачувати грошові кошти за договором кредиту на купівлю автотранспортного засобу, який було ним придбано у серпні 2011 року та утримувати нову сім'ю. Щодо стягнення з нього додаткових витрат на дитину, заперечував повністю за мотивів викладених вище. Заслухавши сторони, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 30 серпня 2002 року по 12 квітня 2005 року(а.с. 8-9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в Книзі записів актів громадянського стану про народження 2003 року квітня місяця 24 числа зроблено відповідний актовий запис за № 488. Батьком записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с. 10). На даний час малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON] і перебуває повністю на утриманні останньої. В судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі на даний час працює інженером-програмістом у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Автодистиб'юшн Україна»(м. Київ, вул. Закревського, 16), однак в силу неприязнених відносин, які склалися з позивачем не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина є правомірними і в той же час вважає неможливим стягувати такі у твердій грошовій сумі, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні виду та способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідач має постійне місце роботи та регулярно отримує заробітну плату, що підтверджено відповідною довідкою з місця роботи. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд бере до уваги відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, та наявність заробітної плати, яка перевищує мінімальний розмір заробітної плати, у зв'язку з чим суд вважає можливим визначити частку аліментів, що необхідно стягувати з відповідача на утримання сина у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісяця але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і розмір такої частки присуджений судом, з врахуванням суми заробітку, який отримує відповідач повністю буде відповідати інтересам дитини. Суд не бере до уваги посилання відповідача, як на істотну обставину, наявність у нього зобов'язань за договором кредиту, оскільки на погляд суду рішення про можливість мати транспортний засіб у кредит приймалося відповідачем самостійно, виходячи з особистих можливостей обслуговувати такий кредит та не може слугувати правовою підставою для зменшення розміру частки необхідної для утримання дитини в грошовій формі. Крім того, судом враховується, що необхідність мати у своїй власності автомобіль не є вимушеною обставиною, яка пов'язана зі специфікою роботи відповідача та наявністю будь-яких інших обставин, що беззаперечно свідчили б про необхідність мати таку у власності. На погляд суду наявність у відповідача кредитних зобов'язань, при відсутності його участі у вихованні сина, що є доведеним перед судом фактом, не є підставою для визначення аліментів у розмірі ? частки, як такої що може сплачуватися на утримання дитини з врахуванням такої обставини, про що зазначалось відповідачем і його представником. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми додаткових витрат на утримання дитини, що викликані особливими обставинами, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має діагноз «Пролапс мі трального клапану», часто хворіє, що підтверджено відповідними медичними документами, наявними у матеріалах справи, та потребує витрат, як на лікування так і на оздоровлення. Судом враховується, що відповідачем не заперечується та обставина, що позивач періодично вивозить сина на оздоровлення, у тому числі і за межі України, а тому усвідомлює наявність відповідних витрат, які несе позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами(розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На погляд суду, в конкретному випадку, з врахуванням правил ст. 185 СК України буде справедливим визначити розмір участі відповідача у додаткових витратах на його малолітнього сина постійно, у розмірі 50о гривень, щомісячно. В конкретному випадку суд не знаходить обставин, які б свідчили про неможливість задоволення позову в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial