Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до С(Ф)Г «[PERSON]» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. У позовній заяві вказала, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 12,2600га, розташована на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321583000:04:003:0050. З моменту отримання нею Державного акту від 12.07.1999 її землю обробляв фермер [PERSON] Але в 2011 році їй стало відомо, що землею фактично користується його брат, [PERSON]. Листом від 26.01.2012 вона повідомила [PERSON], що не бажає мати будь-які справи з ним та заборонила йому обробляти її земельну ділянку. 01.01.2013 нею було укладено договір оренди земельної ділянки з фермером [PERSON] та підписаний акт прийому-передачі землі. Після цього фермер [PERSON] звернувся до фермера [PERSON] і надав йому договір оренди земельної ділянки №18 від 07.09.2009 та акт прийому-передачі об'єкта оренди, укладений між нею та С(Ф)Г «[PERSON]». Ознайомившись з цим договором, вона дійшла висновку, що підписи у вказаних документах зроблені іншою особою, вона не передавала в оренду землею відповідачу, і він користується землею незаконно. У зв'язку з цим просить визнати договір оренди земельної ділянки № 18 від 07.09.2009 недійсним, витребувати у відповідача належну їй земельну ділянку, стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача та третьої особи підтримав позов, просив його задовольнити на підставах, в ньому зазначених. Також пояснив суду, що відповідач продовжує використовувати земельну ділянку, належну позивачу, незаконно, зібрав врожай та зараз обробляє землю. За заявою позивача внесено відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, досудове розслідування триває. В рамках цього провадження було проведено почеркознавчу експертизу, за результатами її проведення експерт дійшов висновку, що підписи в договорі оренди землі № 18 від 07.09.2009 та акті приймання-передачі об'єкта оренди виконані не [PERSON] Оскільки невідома особа, яка підписала оспорюваний договір від імені позивача, не мала на це доручення, даний договір є недійсним згідно положень ст. 215 ЦК України, а саме, в момент вчинення правочину не було додержано вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України щодо вільного волевиявлення учасника правочину. З цих підстав представник позивача просить визнати договір оренди земельної ділянки № 18 від 07.09.2009 недійсним, витребувати у відповідача належну позивачу земельну ділянку, стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, проте отримати судову повістку відмовився, про що свідчить напис кур'єра на накладній № 5651753. Згідно ч.8 ст.76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Представники третіх осіб: відділ Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлялися судом належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному порядку розгляду справи, у відсутності представників відповідача та третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. ст. 78, 153 ЗКодексу України, ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №024406 від 12 липня 1999 року належить земельна ділянка площею 12,26га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321583000:04:003:0050 (арк.с. 154-156). 07 вересня 2009 року [PERSON] та С(Ф)Г «[PERSON]» було підписано договір оренди вказаної земельної ділянки з терміном дії, згідно п. 7 даного договору, на 10 років (арк.с. 9-10). Як вбачається з тексту вказаного договору, його було зареєстровано у відділі Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області 14.06.2012. Згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України на Придніпровській залізниці № 14/4 від 11.03.2014 з проведення почеркознавчої експертизи зазначено, що зображення підписів, які послугували оригіналами для підписів, розташованих в копії договору оренди землі № 18 від 07.09.2009 року і копії акту приймання-передачі об'єкта оренди за договором оренди земельної ділянки від 07.09.2009 року, виконані не [PERSON], [INFO], а іншою особою (арк..с. 157-165). Також судом встановлено, що 01.01.2013 [PERSON] підписала договір оренди землі з С(Ф)Г «[PERSON]» (арк..с. 11-14), який було зареєстровано 28.09.2013 (арк.с. 15). За таких обставин та у відповідності до вимог ст.ст. 203, 215, 236 ЦК України суд знаходить підстави для задоволення вимог щодо визнання договору оренди земельної ділянки від 07.09.2009, укладеного між [PERSON] та С(Ф)Г «[PERSON]», недійсним. Частиною 1 статті 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Оскільки під час судового розгляду було встановлено недійсність договору оренди землі № 18 від 07.09.2009, відпала і підстава, згідно якої С(Ф)Г «[PERSON]» користувалося землею, що належить на праві власності [PERSON], а отже підлягає витребуванню земельна ділянка площею 12,26га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321583000:04:003:0050, яка належить на праві приватної власності [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню 3526,60 грн. судового збору (арк..с. 1, 22). На підставі викладеного,

Outcome: approved