Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом та просив суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Новоолександрівка, вулиця Сурська, №104. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Новоолександрівка, вулиця Сурська, №104. Відповідачі по справі, зареєстровані в будинку, але фактично не проживають у вказаному будинку з жовтня 2010 року і по теперішній час. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 156, 158 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Відповідачі втратили право користування будинком, оскільки уклали з позивачем договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання проводиться на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню 640 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Outcome: approved