Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, посилаючись на те, що 02 липня 2009 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги є позивач, як його донька. При зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити і надала покази аналогічним викладеним в позовній заяві. Відповідач представник Триліської сільської ради в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву де проти позову не заперечує та просить справу слухати у його відсутність. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, судом встановлено, що 02 липня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Триліської сільської ради Фастівського району Київської області [PERSON] І-ОК №157012 від 02.07.2009 року (а.с.17). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого уввійшли земельні ділянки площею 0,2481 га для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,3130 га для ведення особистого селянського господарства розташованих в с.Триліси по вул.Нова, 59 Фастівського району Київської області, які належали спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ІУ-КВ №106767 від 26.06.1998 року (а.с.14). Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги спадкового майна є позивач, як донька померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.15). Дружина спадкодавця померла 09.03.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-БК №272350 від 09.03.1994 року (а.с.28). Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач зареєстрована в [INFO]. Спадкодавець був зареєстрований в [INFO] (а.с.9,10,20). Разом з тим, згідно довідки голови вуличного комітету за адресою позивача проживав [PERSON], з 2007 року і до його смерті 2009 року. Позивач доглядала, а після його смерті похоронила та здійснила всі обрядови дії (а.с.19). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщина, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого законом, він не заявив про відмову від неї. Позивач звернувся з заявою до Фастівської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину обгрунтувавши свою відмову відсутністю належно оформлених правовстановлюючих документів на дане спадкове майно (а.с.21). Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обгрунтованою. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки наданих Управлінням Держгеокадастру у Фастівському районі Київської області зареєстрованим землекористувачем земельних ділянок: площею 0,2481 га для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,3130 га для ведення особистого селянського господарства розташованих в с.Триліси по вул.Нова, 59 Фастівського району Київської області, є [PERSON] (а.с.11,12,13). Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved