Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.11.1999\~рокуКонюхівською сільською радою Козівського районного Тернопільської області, актовий запис №11. Заявлену позовну вимогу обґрунтовує тим, що 20.11.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом тривалого періоду часу вони не проживають разом, в сім`ї постійно виникали різні непорозуміння. В них різні погляди на життя, різні характери, шлюб між ними існує лише формально, примирення і подальше спільне проживання неможливе, а тому просить задовольнити поданий позов. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 01.11.2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с.15). Частиною 1 ст.198 ЦПК України встановлено, що підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими\~главою 6\~цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Оскільки учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не\~ здійснювалося. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 02.08.2018\~року Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, сторони перебувають у зареєстрованому Конюхівською сільською радою\~Козівського районного\~Тернопільської області шлюбі з 20.11.1999 року, актовий запис №11 (а.с.7). У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] , який на даний момент є повнолітньою особою. Враховуючи те,\~що позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~а відповідач\~позов визнав,\~суд дійшов\~до висновку,\~що подальше\~спільне проживання\~та збереження\~шлюбу неможливе\~і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768, 40 грн., згідно з квитанції від 03.09.2019 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УК у Козівському районі, р/р [NUMBER] , МФО 899998, КОД ЄДРПОУ 37822731. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 384,20 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 384, 20 грн. судового збору.

Outcome: approved