Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони втратили любов та повагу один до одного, відповідач веде непристойний образ життя. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Подальше збереження шлюбу з відповідачем являється не можливим, так як це суперечить спільним інтересам. Вона твердо має намір розірвати шлюб, на примирення не погоджується, неповнолітніх дітей на проживання залишити з нею. Ухвалою суду від 30.01.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в частині вимог про визначення місця проживання неповнолітніх дітей залишено без розгляду. В судове засідання позивачка не з»явилася, але надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання,тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України незважаючи на його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, відповідач вважається повідомленим належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі даних та доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ТП №272390 виданого виконкомом Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, 30.09.2000 року сторони уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за №5, прізвище після одруження: чоловіка «Сидоренко», дружини «Сидоренко» ( а.с.4). Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №158971 (а.с.8) та серії І-ТП №12276 (а.с.9). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка заявила вимогу про залишення їй після розірвання шлюбу, шлюбне прізвище «Сидоренко». В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися, шлюбних відносин не підтримують, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим, а тому він підлягає розірванню, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Позивач сплатила судовий збір в сумі 640,00 грн., в дохід держави, з відповідача стягувати його не бажає..

Outcome: dismissed