Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/2 частині будинку № 5, який розташований за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Кошевого. Крім того відповідачам належить земельна ділянка площею 0,0705 га, яка розташована в м. Рені, вул. Кошевого, 5, Ренійського району, Одеської області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 173880, кадастровий номер 5124110100:02:003:0316. 23 квітня 2007 року сторони домовились про передання [PERSON] належних відповідачам на праві власності будинку та земельної ділянки. В той же день [PERSON] та [PERSON] передали позивачу ключі від будинку та документи на нього, а також документи на земельну ділянку. З цього моменту остання почала користуватися спірним майном. Таким чином відповідачі передали позивачу у власність обумовлено домовленість між сторонами майно, а позивач прийняла його та фактично вступила в володіння ним. На сьогоднішній день [PERSON] продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами, добросовісно, безперервно володіти та відкрито користуватися даним нерухомим майном та земельною ділянкою. Позивач доглядає за будинком та утримує його, робить капітальні та поточні ремонти, сплачує комунальні платежі, доглядає за земельною ділянкою. Сторони також домовились, що пізніше вони оформлять документи щодо передання у власність [PERSON] спірного нерухомого майна в нотаріальному порядку. [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON]О та [PERSON]М з проханням щодо переоформлення житлового будинку та земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства, однак останні постійно відмовлялися, мотивуючи це тим, що вони не мають вільного часу. Таким чином позивач вважає, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце його проведення сповіщалися належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката [PERSON], відповідно до якої вона просить розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце його проведення сповіщалися належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вони позов визнають у повному обсязі та не заперечують проти його задоволення. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/2 частині будинку № 5, який розташований за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Кошевого. Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10008709 від 03 березня 2006 року, а також технічним паспортом від 03 березня 2006 року. Крім того, відповідачам належить земельна ділянка площею 0,0705 га, яка розташована в м. Рені, вул. Кошевого, 5, Ренійського району, Одеської області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 173880, кадастровий номер 5124110100:02:003:0316. 23 квітня 2007 року сторони домовились про передання [PERSON] належних відповідачам на праві власності будинку та земельної ділянки. В той же день [PERSON] та [PERSON] передали позивачу ключі від будинку та документи на нього, а також документи на земельну ділянку. З цього моменту остання почала користуватися спірним майном. Таким чином відповідачі передали позивачу у власність обумовлено домовленість між сторонами майно, а позивач прийняла його та фактично вступила в володіння та користування ним. Тобто, сторони домовилась про усі суттєві умови договору, та відбулося повне його виконання. З 2007 року відповідачі або інші правонаступники власників жодного разу не витребували у позивача спірне майно, вимог щодо повернення будинку не висувалося, не заперечувалось проти ремонтів. На сьогоднішній день [PERSON] продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами, добросовісно, безперервно володіти та відкрито користуватися даним нерухомим майном та земельною ділянкою. Позивач доглядає за будинком та утримує його, робить капітальні та поточні ремонти, доглядає за земельною ділянкою, сплачує комунальні платежі. Сторони також домовились, що пізніше вони оформлять документи щодо передання у власність [PERSON] спірного нерухомого майна в нотаріальному порядку. [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON]О та [PERSON]М з проханням щодо переоформлення житлового будинку та земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства, однак останні постійно відмовляються, мотивуючи це тим, що вони не мають вільного часу. Таким чином позивач вважає, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З наданих суду документів вбачається, що сторони домовились про усі істотні умови договору та відбулося повне його виконання, відповідачі передали позивачу нерухоме майно, а позивач прийняла його та сплатила належну суму. Таким чином\~[PERSON] правомірне володіє спірним майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст.\~10\~ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до п.1 ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику суду як джерело права. У свою чергу, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» в контексті вказаної конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв'язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на спірне майно за позивачем [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved