Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . За даною адресою разом з нею також зареєстровано місце проживання [PERSON] . Однак у вказаній вище квартирі він не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. За вказаних обставин та зважаючи на те, що відповідач вже понад шість місяців без поважної причини відсутній за місцем реєстрації, позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, а представила заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі, не заперечує щодо ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач до суду також не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзив на позов не подав. Враховуючи викладене та зважаючи на положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Також встановлено, що 23 квітня 2018 року в зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . З довідки голови квартального комітету від 27 березня 2019 року за № 331 та Актів обстеження житлового будинку від 18.03.2019 року та 12.04.2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , дійсно значиться зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає більше шести місяців. Особисті речі [PERSON] у вказаній квартирі також відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Зі змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання серед іншого здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що оскільки відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, належній на праві приватної власності позивачу, понад строк, встановлений законодавством, у ній не проживає, а тому є таким, що втратив право користування нею, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування квартирою за вказаною адресою не існує, власник квартири немає ніяких обов`язків по наданню житла відповідачу, а тому вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved