Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] у с.Чорнобривкине Путивльського району Сумської області помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки, загальною площею 0,60 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно вона не може у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не встиг набути право власності на земельні ділянки, бо не встиг за життя завершити процедуру приватизації, позивач просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельних ділянокв порядку спадкування за заповітом, а судові витрати покласти на неї. Позивач в судове засідання не з`явилася, при подачі позову клопотала про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.38). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що [PERSON] , позивач у справі, є дочкою та спадкоємцем за заповітом, посвідченим Чорнобривкинською сільською радою Путивльського району Сумської області 25 лютого 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №6, після смерті [INFO] у с.Чорнобривкине Путивльського району Сумської області [PERSON] (а.с.6,10-12). Відповідно до довідки Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області №281/02-13 від 13 вересня 2018 року, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрованим та проживав один по [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Чорнобривкинською сільською радою 25 лютого 2008 року за №6 не змінювався і не скасовувався (а.с.9). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала відповідні свідоцтва на її частину (а.с.13-16). Згідно з копією рішення Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 20 грудня 1993 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» громадянам надано земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також для ведення особистого підсобного господарства, і до списку цих громадян внесений [PERSON] , якому надано земельні ділянки площею 0,04 га та 0,56 га (а.с.7-8). Постановою державного нотаріуса від 7 лютого 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельні ділянки (а.с.17). Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не- завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Таким чином, до позивача, як спадкоємця за заповітом, переходять усі права та обов`язки, що належали її батьку - [PERSON] , на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірних земельних ділянок та одержання правовстановлюючого документа на них. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved