Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовну заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 18.09.1999 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що протягом останніх п'яти років стосунки з чоловіком розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, в тому числі в присутності дітей. Також вказує, що з'явилися погрози зі сторони чоловіка, через які вона знаходиться у стані постійного стресу. Кожен із них живе своїми інтересами. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, а тому за таких обставин нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Також позивач просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2018 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 21-22). 03 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі закрито, а справу призначеного до судового розгляду по суті (а.с. 29-30). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2018 року провадження у справі зупинено та сторонам надано строк для примирення (а.с. 33-34). 20 лютого 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою провадження у справі поновлено (а.с. 36). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Також додатково пояснила, що наданий судом строк для примирення результату не дав, відносини у сім'ї не покращилися, а тому доцільно шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що примирення з позивачем не відбулося, відносини з дружиною не налагодилися, а тому проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 18.09.1999 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Лівобережного відділу реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 1102 (а.с. 9). Від шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.13, 14). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, спільного господарства сторони не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, наданий судом строк для примирення результату не приніс, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Також позивач у прохальній частині позову просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп. (а.с. 3).

Outcome: approved