Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], в якому посилається на ті обставини, що вона є власником 2/3 частин вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2010 року та договору купівлі-продажу частини квартири від 13.02.2018 р., іншим власником 1/3 частини квартири є [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності за [NUMBER] від 23.06.1995р., що також вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.01.2010 р. У спірній квартирі значиться також зареєстрованим відповідач по справі - [PERSON], який не проживає з 2013 року. Де на даний час перебуває відповідач їй не відомо. У зв'язку з наведеним вона сплачує за нього комунальні послуги, тим самим порушує її права як власника. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.05.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 02.05.2018 року та матеріали позовної заяви з додатками, які були повернуті на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, відзив на позовну заяву до даного часу суду не надано. На адресу третьої особи було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 02.05.2018 року та матеріали позовної заяви з додатками, які були повернуті на адресу суду з відміткою отримання, відзив на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2010 року посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Черкашиною Н.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2-291 є власником 1/3 частини трикімнатної квартири за адресою: м.. Херсон, [ADDRESS] та відповідно договору купівлі-продажу частини квартири від 13.02.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. за реєстровим №84 їй також належить 1/3 частина вищевказаної квартири. Відповідно до свідоцтва про право власності за [NUMBER] від 23.06.1995 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.01.2010 року [PERSON] належить 1/3 частина спірної квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Акту від 23.03.2018 року встановлено, що у квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованим відповідач по справі [PERSON], який не проживає з 2013 року по даний час. Відповідно до довідки про склад сімї від 26.07.2018 року встановлено, що у спірній квартирі значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON], [INFO] Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а відповідач будучи зареєстрованим, але не проживає з 2013 року у спірній квартирі, чинить їй перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved