Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №112 по вул. Віннера, в м. Херсоні, в якому посилається на ті обставини, що вона є власником вищевказаного житлового будинку, що підтверджується договором дарування від 13.08.2003 року посвідченого приватним нотаріусом\~ м. Херсона [PERSON], р. № 4611. Відповідач [PERSON] (колишня свекруха) у вказаному будинку значиться зареєстрованою, але вже тривалий час не проживає, виїхала у невідомому напрямку, будь-які особисті речі у будинку відсутні, оскільки відповідач не проживає у спірному будинку не користується ним, а позивач сплачує за неї комунальні послуги, тим самим перешкоджає позивачу у вільному володінні та розпорядженні власним майном на власний розсуд. У звязку з викладеним\~ просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком №112 по вул. Віннера в м. Херсоні. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.10.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача, було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, які були повернуті на адресу суду з відміткою за закінченням терміну\~ зберігання, відзив на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником 46/100 частин житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. Віннера,112\~ на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом\~ Херсонського міського нотаріального округу\~ від 13.08.2003 року [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за №4611. Зареєстрованого\~ в Херсонському ДБТІ в реєстровій книзі за №133 та за реєстровим №23420 від 10.09.2003 року , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 1447846 від 10.09.2003 року\~ реєстраційний номер - 2240994,\~ та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за номером витягу - 11327346 від 25.07.2006 року. Відповідно до домової книги копія якої наявна в матеріалах справи вбачається, що за адресою: м. Херсон, вул. Віннера,112 з грудня 2003 року зареєстрована відповідач. Відповідно до довідки про склад сімї виданої Головою квартального комітету за №135 від 17.07.2018 року\~ встановлено, що за адресою : м. Херсон, вул. Віннера,112 зареєстрована та проживає позивач по справі [PERSON], відповідач [PERSON](колишня свекруха)не проживає за вказаною адресою з вересня 2013 року. Відповідно до наданих до справи заяв громадян [PERSON], та [PERSON] вбачається, що останні є її сусідами позивача та підтвердили той факт, що [PERSON] не проживає у будинку з\~ 2013 року, її речі в будинку відсутні . Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником 46/100 частин будинку, сплачує комунальні послуги та дбає про своє майно, а відповідач своїми діями перешкоджає, вільно володіти та розпоряджатися власним майном на власний розсуд.

Outcome: approved