Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку по вул. Жовтнева, 34/1 в смт. Іванків Київської області. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0125 га. Позивач також є власником земельної ділянки площею 0,0156 га., яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Відповідач по даній справі, [PERSON], яка є її сусідкою по домоволодінню, постійно чинить їм перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, які виражаються в тому, що відповідачка, вирішивши, що частина її земельної ділянки належить їй, знищила її паркан, довжиною 30,6 метрів, після чого вже на земельній ділянці позивача, на відстані 1,5 метрів від межі облаштувала бетонну заливку фундаменту під паркан, на якому облаштувала металевий паркан. Також своїми неправомірними діями відповідач нанесла позивачу моральну шкоду в сумі 10000 грн., яка полягає у тривалих переживаннях, порушенні нормального ритму життя, втрату спокою, що створює психологічний дискомфорт, якого вона зазнає протягом тривалого часу. В судовому засіданні позивач підтримала позов, в якому просить: Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою в смт. Іванків, вул. Жовтнева, 34/1, зобовязавши відповідачку за власні кошти демонтувати облаштований нею металевий паркан між їх домоволодіннями та відновити паркан по межі їх домоволодінь у відповідності до меж, визначених державним актом на право власності на землю серії ЯЙ №884984. Стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями відповідача. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі. 12 серпня 2013 року звернулась до суду із зустрічним позовом до Іванківської селищної ради Київської області, Управління Держземагенства в Іванківському районі, [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку та визнання недійсними Державного акту на право власності на земельну ділянку та в судовому засідання просила задовольнити його в повному обсязі. Представник Іванківської селищної ради в судове засідання, листом просили суд розглядати справу за їх відсутності. Представник Управління Держземагенства в судове засідання не зявився, листом просили суд розглядати справу за їх відсутності. Третя особа [PERSON] первісний позов підтримала, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Вислухавши позивача, відповідача, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. З копії Договору дарування житлового будинку від 22.07.1998 року слідує, що [PERSON] є власником будинку по вул. 33/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Жовтнева, 34 в смт. Іванків Київської області. З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 884984 слідує, що [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,0156 га., яка знаходиться в смт. Іванків по вул. Жовтнева, 34 Київської області.( а.с. 5). З плану меж земельної ділянки (а.с. 6) слідує, що вказана земельна ділянка по периметру має наступні параметри: від Е до А 30,6 метри, , що межує з [PERSON] Отже, позивач належним чином здійснювала свої права власника - користування та розпорядження майном. З Акту від 25 червня 2009 року, складеного комісією Іванківської селищної ради, слідує, що межі земельної ділянки [PERSON] та земельними ділянками по вул.. Жовтнева, 34 та вул.. Л. Українки, 15 слід залишити по старих межових знаках та рекомендує [PERSON] не вчиняти неправомірні дії стосовно встановлення меж між земельними ділянками.( а.с. 10). З даного акту слідує, що станом на 25 червня 2009 року [PERSON] перешкоджала позивачу належним чином користуватися своєю земельною ділянкою. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушує права позивача користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] пошкодила їх огорожу, проте, позивач не надала суду підтверджуючих доказів. В свою чергу відповідач не надала суду будь-яких доказів права власності на земельну ділянку суміжну із земельною ділянкою позивача, а тому за таких обставин слід зобовязати відповідачку [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована в смт. Іванків по вул. Жовтнева, 34/1 демонтувавши облаштований нею паркан та відновити паркан по межі домоволодінь позивача та відповідача у відповідності до меж, визначених державним актом на право власності на землю серії ЯЙ №884984. Також суд дослідивши матеріали цивільної справи прийшов до висновку про безпідставність задоволення зустрічного позову виходячи з наступного. Статтею 116 ЗК України рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. Згідно з частиною першою ст.125, частиною першою ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Таким чином, державний акт є правовстановлюючим документом, який, у випадках, передбачених законом, підлягає визнанню недійсним за рішенням суду. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку міститься в ст.140 ЗК України і він є вичерпним. Однак, ст.140 ЗК України встановлює перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто у встановленому законом порядку. Разом з тим у даній справі, судом встановлено, що позивач набула право власності на земельну ділянку на підставі рішення Іванківської селищної ради Київської області № 2500, 41 сесії 5 скликання від 25.06.2010 року, яке не скасоване та є чинним. Порядок видачі державних актів про право власності на земельну ділянку регулюється Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 4 травня 1999 року №43. Відповідно до п.п. 1.12,1.13 цієї Інструкції складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об» єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка та затвердженим в установленому законом порядку відведення цієї ділянки. Складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформлені правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі ( на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки заповнення бланка державного акта. На підставі наведеного, ст. 152 Земельного кодексу України, ст. 1167 ЦК України,

Outcome: partial