Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що 26 липня 2002 року між ними було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу вони мають дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя у сторін склалося добре, проте, в останні роки шлюбні відносини між сторонами поступово погіршилися, в наслідок чого кожен з подружжя на теперішній час має протилежні погляди на шлюб та сімю. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що призвело до остаточного розпаду сімї. У серпні 2016 року шлюбні відносини між сторонами були остаточно припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження родини позивач вважає неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить суд відновити їй дошлюбне прізвище. Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке є в матеріалах справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чиномі від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно інформаційного листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 508 (а.с.7). Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). Причиною розпаду сімї стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що призвело до втрати поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з серпня 2016 року, з цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Після припинення шлюбних відносин неповнолітні діти проживають з матірю. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved