Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], і.п.н. [NUMBER], у відношенні його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.04.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого [INFO] народився [PERSON]. Згідно із рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 30.01.2013 року шлюб між ними розірвано. За рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 30.10.2013 року їй присуджено аліменти на утримання сина. Сторони по справі проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач з травня 2012 року повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків: припинив бачитись з дитиною, участі в його вихованні не приймає, про її фізичний, духовний та моральний розвиток не опікується, допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує. У зв'язку з цим позивачка звернулась до суду з даним позовом. Представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, яку підтримано позивачем та представником третьої особи, із наданням згоди на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представником третьої особи надано до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 24.04.2004 року між сторонами по справі укладено шлюб, який розірвано за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 30.01.2013 року. [INFO] від шлюбу сторін народився [PERSON]. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 30.10.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісяця до повноліття дитини [INFO], починаючи з 12.09.2013 року. Спільна дитина сторін проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідачем рішення суду зі стягнення аліментів не виконується. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради станом на 01.03.2018 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 31140,00 грн., повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема: припинив бачитись з дитиною, не цікавиться її навчанням, не опікується про її фізичний, духовний, моральний розвиток, допомоги на утримання дитини не надає. В свою чергу позивачка характеризується виключно з позитивного боку, а її син приймає участь в заходах в якості артиста, відвідує гурток, п'ять років навчається в хореографічному колективі, має бажання вирости здоровим та сильним. У зв'язку з цим орган опіки та піклування виконкому Амур-Нижньодніпровської районної м. Дніпрі ради, приймаючи до уваги висновки комісії з питань захисту прав дитини про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, яке має системний характер, вважав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина - [PERSON], [INFO]. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що батько дитини не опікується її фізичним та духовним розвитком, навчанням, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, проживає окремо від дитини, самоусуваючись від виконання батьківських обов'язків, суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позові, віднайшли своє повне підтвердження, у зв'язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими, позовну заяву слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved