Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, посилаючись на те, що вона з відповідачем з 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі та 23.04.2018 року за рішенням суду їхній шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надав, не виконував своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні дітей не приймав. У зв`язку із цим позивачка у 2018 році звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 30.08.2021 року дітям виповнилось 18 років і стягнення аліментів на їх утримання припинено. Позивачка зазначає, що хоч син [PERSON] і досяг повноліття однак продовжує навчатись на 2-му курсі групи ЕТ денної форми Чернівецького індустріального фахового коледжу. Відповідно навчання у навчальному закладі потребує значних матеріальних витрат, а позивач самостійно не в змозі забезпечити нормальне навчання для сина оскільки її дохід є недостатнім для сплати освітніх послуг так як вона несе додаткові витрати на утримання дітей. Таким чином у позивачки є потреба в отриманні аліментів на повнолітнього сина на період його навчання у навчальному закладі. Позивачка зазначає, що відповідач фізично здоровий, офіційно працевлаштований на Львівський залізниці, а тому вважає, що він в повній мірі може сплачувати аліменти на повнолітнього сина на період навчання у розмірі1/3 частини від всіх видів щомісячного заробітку (доходу). Враховуючи, вищевикладене позивач просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.09.2021 року і до досягнення синомдвадцяти трьох років. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 07.10.2021 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 19.11.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. З приводу утримання спільної доньки позивачкою, зазначив, оскільки донька є повнолітньою особою, то в силу ч. 1 ст.6 СК України вона не вважається дитиною і у позивачки відсутній обов`язок її утримувати. Щодо оплати самостійно позивачкою комунальних послуг за проживання у квартирі за адресою [ADDRESS] , зазначив, що в даній квартирі окрім неї та дітей мешкають двоє батьків позивачки, які також мають сплачувати комунальні послуги, тому твердження про самостійну оплату таких послуг без жодних доказів цього є необґрунтованим. Щодо неможливості надавати допомогу повнолітньому сину зазначив, що він перебуває в офіційному шлюбі з іншою жінкою та у них народилась дитина, а також що з ними проживає неповнолітня дитина моєї дружини від 1 шлюбу 2012р.н., яких він забезпечує, так як лише він має змогу працювати, оскільки дружина перебуває у декретній відпустці. Окрім цього вказав, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, та третина його доходу, що отримує на посаді старшого оглядача ремонтних вагонів Львівської залізниці, відходить на забезпечення належних умов проживання батьків. Зазначив, що його дохід це лише заробітна плата, яка на сьогоднішній день становить близько 12000 тисяч гривень в середньому після сплати податків. А тому на сьогоднішній день, враховуючи склад сім`ї та життєві обставини, дохід, відсутність рухомого і нерухомого майна не має можливості надавати допомогу повнолітньому сину, оскільки це завдасть йому надмірного тягару і він не зможе утримувати свою сім`ю, де є єдиним джерелом заробітку. Окрім цього зазначив, що \~ \~ \~ \~позивачка матеріально забезпечена, літом цього року позивачкою було придбано двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , що свідчить проте, що твердження позивачки, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі є необґрунтованим. На підставі вищевикладеного просив відмовити позивачці у задоволенні позивних вимог в повному обсязі. 06.12.2021 року позивачка подала відповідь на відзив, у якому зазначив, що доводи відповідача викладені у відзиві є безпідставними та необґрунтованими, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 07.12.2021 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився,належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.04.2018 року. Першотравневим районом судом м. Чернівці 13.07.2020 року видано судовий наказ по справі №725/2930/20 за заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02.07.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Спільний син сторін [PERSON] на момент звернення із даним позовом до суду досяг повноліття, що підтверджується копіє паспорта громадянина України. Згідно довідки\~про склад\~сім`ї від\~31.08.2021\~року виданої\~ Житлово-будівельним\~кооперативом №57,\~спільні діти\~сторін проживають\~разом і\~позивачкою за\~адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №141 від 02.09.2021 року виданою директором Чернівецького індустріального фахового коледжу Сабада І.І. навчається на 2-му курсі групи ЕТ денного відділення Чернівецького індустріального фахового коледжу. Згідно п.9 типового договору №32 про надання освітніх послуг укладеного між Чернівецьким індустріальним фаховим коледжем та фізичною особою [PERSON] , загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання [PERSON] становить 47230 гривень. Відповідач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.01.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.01.2020 року, актовий запис №44. Від даного шлюбу у сторін є дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.05.2020 року. Згідно свідоцтва\~про народження\~від 23.10.2012\~року у\~ [PERSON] є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] Згідно акту затвердженого головою садівничого господарства «Пролісок» від 16.11.2021 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] та дітьми. Згідно довідки №06/29 від 11.11.2021 року виданої в.о. директором ПТУ №8 [PERSON] працює в Професійно-технічному училищі №8 на посаді бухгаллтера та з 03.07.2020 року до 07.05.2023 року перебуває у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно довідки ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області батько відповідача [PERSON] 1959 року народження не перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян та жодного виду пенсії не отримує. Згідно довідки про доходи від 10.11.2021 року №140 [PERSON] , останньому як старшому оглядачу ремонтнику вагонів АТ «Українська залізниця»/Регіональної філії «Львівська залізниця» Виробничого підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Клепарів» за період з січня 2021 року по жовтень 2021 року нарахована заробітна плата в розмірі 131\~385,01 гривень з них 26 695,9 сплачених аліментів та 23\~649,30 гривень сплачених податків з доходів фізичних осіб. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~ сімейному Кодексі України. Разом з тим, відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, має щомісячний сталий дохід, фізично здоровий, має на утриманні інших дітей від другого шлюбу, непрацездатного батька та дружину. Наведені обставини свідчать про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів, у зв`язку з навчанням його повнолітнього сина, однак розмір 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) такої допомоги, щомісячно, буде становити для нього надмірний тягар. З урахуванням конкретних обставин справи, наданих сторонами доказів, однакового обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують допомоги у зв`язку з навчанням, пояснень сторін в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з чим її потребує на весь період його навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років або припинення навчання, однак розмір 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) є необґрунтованим, розмір аліментів 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно буде достатнім в даному випадку. Крім того, відповідно до ст.ст.\~201,\~191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, позивач звернувся до суду з позовом 21.09.2021 року та саме з цього часу з відповідача на користь повнолітнього сина підлягають стягненню аліменти. Таким чином, суд дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 835 грн. 40 коп.

Outcome: partial