Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила судвстановити порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], виділивши позивачу на належну їй частину, в користування кімнату № 5 площею 8,2 кв.м., а також частину житлової кімнати № 8 площею 10.14 кв.м., місця загального користування: кухнею № 4 площею 6,5 кв. м., ванна кімната 3 площею 2,1 кв.м. туалет № 2 площею 1,2 кв.м., коридор № 1 площею 7,5 кв.м., залишити у спільному користуванні усіх власників; стягнути з відповідачана користь позивача компенсацію в сумі 51\~152, 00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 4267 грн. 97 коп.; усунути перешкоди у користуванні власністю і вселити позивача у приміщення № 5 площею 8,2 кв. та частину житлового приміщення № 8 площею 10,14 кв.м. квартири,\~ розташованої за адресою: [ADDRESS].Оскільки між сторонами виник спір щодо користування спільною квартирою, позивач звернулася до суду з вимогою виділити її частку у майні. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві часткової власності належить: позивачу 1/2 частина зазначеної квартири на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2009 по справі № 2-44/09, рішення апеляційного суду Харківської області від 08.06.2010 по справі № 22-ц-3269/2010, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.04.2012 по справі № 2-3484/11; відповідачу належить інша 1/2 частина спірної квартири на підставі договору довічного утримання, посвідченого 18.06.2003 приватним нотаріусом [PERSON] Право власності позивача на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в реєстрі прав на нерухоме майно 07.12.2012. З моменту отримання права власності позивача на 1/2 частини спірної квартири, відповідач створює перешкоди у користуванні власністю, шляхом вселення свого сина з сімєю у вказану квартиру, у звязку з чим позивач просить встановити порядок користування квартирою, усунути перешкоди у користуванні правом власності та вселити її у спірну квартиру. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, в подальшому у судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, уточнений позов підтримала та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи, повторно не зявилися. Від представника відповідача надійшла телефонограма, в якій вона просила розгляд справи відкласти у звязку зі знаходженням у лікарні. З огляду на те, що за період перебування справи в провадженні суду з грудня 2013 року відповідач та його представник жодного разу не зявилися, направляли на адресу суду телефонограми та заяви з проханням перенести розгляд справи, жодного документа на підтвердження поважності причин неявки суду не надали, суд розцінює їх неявку як штучне затягування розгляду справи. Неявка представника не є перешкодою для явки у судове засідання відповідача [PERSON], який не надав суду доказів поважності причини неявки до суду. При таких обставинах, з врахуванням положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з відповіді КП «Харківське міське БТІ» від 22.11.2013 № 1301707, згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 право власності на квартиру, що розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 94-А, зареєстровано за: [PERSON] ? частина, згідно договору довічного утримання, посвідченого 18.06.2003 приватним нотаріусом [PERSON]; за [PERSON] ? частина, згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2009 по справі № 2-44/09, рішення апеляційного суду Харківської області від 08.06.2010 по справі № 22-ц-3269/2010, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.04.2012 по справі № 2-3484/11 (а.с. 23). Відповідно до статей 358, 364, 367 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Під час вирішення зазначеного спору судом враховані роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.п. 6, 7 зазначеної Постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок» судам роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. Для зясування технічної можливості визначення виділу належної [PERSON] частки, по справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку експерта № 12266/3434 від 31.03.2015, експертом запропоновано пять варіанів порядку розподілу квартири з відступом від ідеальних часток співвласників та здійсненням переобладнань (а.с. 91-113). Суд вважає за доцільне обрати І варіант порядку розподілу спірної квартири, як найбільш прийнятний та зручний для сторін у справі. Згідно обраного варіанту [PERSON] усього виділяється загальна площа 26,24 кв. м., що на 3,91 кв. м. (30,15-26,24) менше, чим припадає, а [PERSON] виділяється загальна площа 34,06 кв. м., що на 3,91 кв.м. (34,06-30,15) більше, чим припадає. Тому суд вважає правильним виділити [PERSON] на належну їй 1/2 частину квартири 63, будинку 94-А м. Харкова у користування: кімнату № 5 площею 8,2 кв.м., а також частину жилої кімнати № 8 площею 10.14 кв.м., загальною площею 18, 34 кв.м. Виділити [PERSON] на належну йому 1/2 частину квартири 63, будинку 94-А м. Харкова у користування: житлову кімнату № 9 площею 12,6 кв.м, частину житлової кімнати № 8 площею 9.26 кв.м., шафу 0,3 кв.м., шафу 0,4 кв.м., лоджія 2,1 кв.м., загальною площею 24, 66 кв.м. Залишити у загальному користуванні [PERSON] та\~ [PERSON] кухню № 4 площею 6,5 кв.м., ванну кімнату № 3 площею 2,1 кв.м., туалет № 2 пл. 1,2 кв.м., коридор № 1 площею 7,5 кв.м., загальною площею 17,3 кв.м. Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком проведеної експертизи, в частині зобовязання виплати [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 51152 грн. З висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що дозвіл на виконання необхідних переобладнань, які необхідно провести відповідно до запропонованих варіантів порядку користування квартирою, не потрібен. Тому [PERSON] повинна встановити у приміщенні № 8 полегшену перегородку, переобладнавши на два приміщення: житлова кімната площею 10,14 кв.м.; житлова кімната площею 9,2 кв.м. Улаштувати дверний проріз між приміщеннями № 5 та № 8. За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні правом власності підлягають задоволенню. Що стосується вимог про вселення в квартиру, то позов також підлягає задоволенню в цій частині. Сторони є співвласниками квартири і відповідно мають рівні права щодо користування належним їм майном. Згідно вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Тобто, позивач має таке право на проживання в цьому будинку як і відповідач, а тому право власника підлягає захисту з вселенням її в цей будинок. Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved