Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, визнання договору частково недійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що 21.07.2006 року між нею та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» - правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/035-40/40511 про надання кредиту в розмірі 29 865 доларів США на споживчі цілі з кінцевим терміном погашення 20.07.2015 року. Вказувала, що відповідно до змісту п. 1.5 зазначеного кредитного договору, передбачена сплата комісії за розрахункове обслуговування позичкового рахунку. Позивач вважає, що вказана обставина суперечить нормам ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою договору, а тому просила визначити вказану умову недійсною з моменту укладання договору. 02.05.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. 07.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог у зв'язку з тим, що позивач, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не довела ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а саме не надала належних доказів на підтвердженні того, що Банк нарахував, а позивач сплатила зазначену у позовній заяві комісію. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що 21.07.2006 року між [PERSON] та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» - правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/035-40/40511 про надання кредиту в розмірі 29 865 доларів США на споживчі цілі з кінцевим терміном погашення 20.07.2015 року (а.с 6 - 7). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст.627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно частини третьої зазначеної статті, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зі змісту п. 1.5 кредитного договору № 014/035-40/40511, укладеного 21.07.2006 року між [PERSON] та Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль» - правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вбачається, що додатково, при наданні кредиту Позичальник сплачує на користь Кредитора комісію за розрахункове обслуговування позичкового рахунку в розмірі 0 % від суми кредиту. Отже сторонами було погоджено, що при наданні кредиту, на користь Кредитора Позичальник сплачує комісію, крім того, визначено, що це послуга за розрахункове обслуговування позичкового рахунку та встановлено розмір комісії - 0 відсотків від суми кредиту (а.с 6-7). Відповідно до статті 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті, обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним, є недоведеними та такими, що не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки [PERSON], в порушення вимог ст. 77 ЦПК України, не надала суду жодних належних доказів на підтвердження сплати комісій за розрахункове обслуговування позичкового рахунку, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed