Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визначення частки майна у спільній сумісній власності, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування. Вимоги мотивовано тим, що сторонам та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] - матері позивача, залишилася спадщина, яка складається з частини квартири. Спадщина [PERSON] прийнята шляхом фактичного управління спадковим майном - проживанням в спадковій квартирі. На даний час [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки частка померлої не виділена в натурі, що не дає можливості встановити яка саме частина квартири є предметом спадкування, окрім цього допущена неточність у технічному паспорті щодо визначення об'єкту нерухомого майна, як житлового будинку. Вважає, що частки кожного з власників квартири є рівними та становлять по 1/5 частини. За вказаних обставин просив визначити, що кожному із співвласників квартири належить по 1/5 її частини та визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири в порядку спадкування після смерті матері. В судове засідання сторони не з'явилися - надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту яких представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, відповідачі - позов визнали. Вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого, 09 листопада 1993 року фондом комунального майна міської Ради народних депутатів м. Каховки, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, належала квартира [ADDRESS], загальною площею 43,1 кв. м. (а.с. 6). Згідно технічного паспорта на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок [ADDRESS] виготовленого на замовлення [PERSON], станом на 28 березня 2013 року об'єкт нерухомого майна, квартира [ADDRESS] має загальну площу 43,3 кв.м., житлову площу 31,8 кв.м., в тому числі «під А» підвал загальною площею 40,6 кв.м. знаходиться в житловому будинку «А» реконструйованому в 2006 році, загальною площею 211,7 кв.м. та складається з: 1. Коридору, площею 4,8 кв.м.; 2. Кухні, площею 6,7 кв.м.; 3. Житлової кімнати, площею 9.2 кв.м.; 4. Житлової кімнати 15,2 кв.м.; 5. Житлової кімнати, площею 7,4 кв.м. (а.с. 9 - 11). [INFO] року, померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей, 05 серпня 2006 року зроблено актовий запис за № 392 (а.с. 3). Відповідно до виданої довідки комунальним підприємством «Каховське транспортне підприємство» [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Мала наступний склад сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 5). Постановою державного нотаріуса Гладушко К.В. від 22 травня 2013 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] надано правовстановлюючі документи на квартиру, що суперечать один одному, а саме: свідоцтво про право власності на житло, де зазначено, що спадкодавець є співвласницею квартири [ADDRESS], проте технічний паспорт містить відомості про те, що спадкоємець є співвласницею житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 12). З листа державного нотаріуса Гладушко К.В. від 11 лютого 2014 року слідує, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] року заведено спадкову справу № 57/2013. Згідно із технічним паспортом наданим спадкоємцем, спадкове майно об'єкт нерухомого майна фактично є житловим будинком і має належні до нього господарські та побутові будівлі і споруди, зазначене суперечить виданому спадкодавцю свідоцтву про право на житло, де зазначено, що вона є співвласницею квартири (а.с. 70 «а»). Відповідно до заяви, що міститься в матеріалах спадкої справи № 57/2013, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 54). Як слідує з наданої копії спадкової справи № 57/2013 заведеної після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та/або відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с.53 - 69). Згідно до виданих довідок комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації» від 06 вересня 2013 року за № 10605, № 10606, № 10603, № 10604, № 10602, об'єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить по 1/5 частки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 68 - 69). Як зазначає ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦК України. Як слідує з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в порядку спадкування» від 30 травня 2008 року №? 7 передбачено, що при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадщина приймається шляхом подання заяви про прийняття спадщини, особисто спадкоємцем (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілько спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За таких підстав, виходячи із засад рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру, суд вважає за необхідне визначити, що частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] на день її смерті становила 1/5 частини на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 1993 року. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що співвласникам на підставі свідоцтва про право власності на житло видане, 09 листопада 1993 року фондом комунального майна міської Ради народних депутатів м. Каховки квартира належала в рівних частках. У зв'язку з неможливістю оформлення позивачем права власності на частку квартири, що належала померлій [PERSON], порушуються її законні права та інтереси, як спадкоємця, які підлягають захисту шляхом визнання за нею право власності на 1/5 частки квартири після смерті спадкодавця. Вбачає правомірність набуття права власності позивачем на спадкове майно - частку квартири. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами.

Outcome: approved