Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу у розмірі 375530 грн. та сплаченого судового збору, посилаючись на те, що між ними був укладений договір позики, що підтверджується розпискою, за умовами якої відповідач взяв у позивача позику в сумі 47000 доларів США із зобов'язанням повернути гроші до 31.12.2013 року, у випадку несвоєчасного повернення боргу зобов'язався віддати квартиру, яка належить йому та розташована на [ADDRESS] Зазначила, що вона виконала свої договірні зобов'язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі 47000 доларів США, проте відповідач не повернув їй кошти, що свідчить про невиконання зобов'язань за договором. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача 47000 доларів США, а також судові витрати. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики за умовами якого, позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 47000 доларів США, а останній зобов'язався повернути суму позики до 31.12.2013 року, а у випадку несвоєчасного повернення боргу зобов'язався віддати квартиру, яка належить йому та розташована на [ADDRESS] про що була складена розписка. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами на підтвердження укладання договору позики була складена розписка. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що між сторонами був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. У зв'язку з тим, що відповідач не повернув у встановлені договором строки суму позики позивачу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 47000 доларів США, що становить 375530 грн. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 3777,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved