overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної допомоги у зв'язку із продовженням навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні у позивача та продовжує навчання у Київському університеті культури. На підставі викладеного вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на користь дитини матеріальну допомогу у зв'язку із продовженням навчання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення 23 років. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сама дочка, син, які продовжують навчання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON]. На даний час дитина навчається на денному відділенні Київського університету культури, термін навчання по 30.06.16 року. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров′я та матеріальне становище дитини; · стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що позивач навчається на денному відділенні Київського університету культури, термін навчання по 30.06.16 року, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу у зв'язку із продовженням навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183, 200 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди посилаючись на те, що вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 28 січня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1,2 ст. 190 КК України . По даній справі позивач визнана потерпілою. Діями відповідача позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 4 300 грн. та нею сплачено 350 грн. за надання правової допомоги, які просила стягнути з відповідача на її користь. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки невідома. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, що не з'явились в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 28 січня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів за ч.1, ч. 2 ст. 190 КК України та встановлено, що відповідач 24 травня 2013 року уклав письмовий договір № 43 з [PERSON] з приводу виготовлення та установки пам'ятника на цвинтарі, остання сплатила йому грошові кошти у розмірі 4 300 грн. Відповідач , діючи з прямим умислом , направленим на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, не маючи наміру виконувати умови договору, шляхом обману, заволодів грошовими коштами [PERSON] у розмірі 4 300 грн., спричинивши останній своїми діями матеріальну шкоду на вказану суму. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 300 грн. завданої кримінальним правопорушенням шкоди . Відповідно до квитанції № 31 позивач сплатила за надання правової допомоги 300 грн., які підлягають стягненню з відповідача. При зверненні до суду, позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, вказуючи, що Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 12.11. 2012 року в справі №2-а-6361/12 визнано незаконною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від 17.02.2012 року про закінчення виконавчого провадження ВП №30961577, що його було відкрито за її заявою на підставі виконавчого листа, виданого 13.12.2011 року Київським апеляційним адміністративним судом у справі № 2а-451/2010 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі здійснити перерахунок та виплату її основної додаткової пенсії по інвалідності відповідно до положень ст.ст. 49,50,54,67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження державний виконавець свідомо проявив надто малу повагу до фактів, що призвело до порушення ним права її на своєчасне виконання судового рішення та змусило звернутися до суду за захистом своїх прав стягувача, що потребувало від неї значних зусиль з огляду на незадовільний стан здоров'я як інваліда 3-ої групи, захворювання якого пов'язано з наслідками аварії на Чорнобильській атомній електростанції, та порівняно значних матеріальних витрат для найму фахівця у галузі права, який готував позовну заяву до суду та заперечення на апеляційну скаргу відповідача. Дані обставини призвели до негативних наслідків морального характеру, її душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї внаслідок порушення державним виконавцем її прав, що Тальнівський районний суд зазначив у своїй постанові від 12.11.2012 року, визнавши незаконною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від 17.02.2012 року про закінчення виконавчого провадження ВП №30961577. Тому звернулася з даним позовом до суду в якому просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, скерувала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, скерував до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити в його відсутність, а також скерував заперечення, мотивуючи тим, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2013 № 2а-6361/12 залишено без задоволення апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ на постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 12.11.2012, у справі за адміністративним позовом [PERSON] до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ про визнання незаконним рішення. У зв'язку з чим, державним виконавцем,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання 4 неповнолітніх дітей в розмірі 1400 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зменшила розмір аліментів і пояснила, що 18 серпня 1991 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в Глиннівській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, від шлюбу мають 4 неповнолітіх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в свідоцтвах про народження дітей батьком вказаний відповідач. Шлюб з відповідачем розірвано 15 червня 2015 року. [PERSON] добровільно не надає коштів на утримання дітей, офіційно ніде не працює, є працездатним, постійно їздить на сезонні заробітки, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1200 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився по невідомій причині, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, не повідомив про причину неявки та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15 червня 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18 серпня 1991 року у Глиннівській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області. Згідно свідоцтв про народження : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON], сторони у справі( а.с. 3-6 ), згідно довідки Глиннівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області № 5319 від 12.06.2015 року діти проживають з матірю і знаходяться на її утриманні ( а.с. 7 ). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів визначається судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач ніде не працює, суд вважає за необхідне визначити аліменти у твердій грошовій сумі 1200 гривень щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1000 гривень, щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що 20 березня 2014 року розірвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ніде не працює, але має тимчасові заробітки, є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1000 гривень, спільно не проживають, діти проживають з нею. Відповідач [PERSON] позов визнав частково і пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень на дітей, в даний час не працює, проживає з матір»ю інвалідом, яка постійно хворіє. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю ( а.с. 2 ). Згідно свідоцтв про народження [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO], батьками вказані - [PERSON] та [PERSON], сторони в справі ( а.с. 3 ,4). Згідно довідки Рокитнівської селищної ради № 682 від 08.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю і знаходяться на її утриманні ( а.с. 5). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів визначається судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач ніде не працює, проживає з матір»ю інвалідом, суд вважає за необхідне визначити аліменти у твердій грошовій сумі - 800 гривень щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення не виплаченої заробітної плати в сумі 3790 грн.86 коп. та середнього заробітку за весь час її затримки, посилаючись на те, що працювала у відповідача з 15.05.1995 р. по 30.04.2014 рік., з березня 2014 року відповідач не сплачував заробітну плату і в порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок з нею на момент звільнення відповідач не провів . А.с.1 В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та дала пояснення відповідно до викладеного у позові, уточнила суму середнього заробітку яку просить стягнути з відповідача, а саме суму 7369.00 грн. за період з 01.05.2014 р. по 31.07.14 рік. Представник відповідача вимоги визнав в повному обсягу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня пісня пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно до вимог ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 15.05.1995 р. по 30.04.2014 рік., з березня 2014 року відповідач не сплачував заробітну плату. 30.04.2014 року позивач була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджено копією трудової книжки, а також довідкою відповідача. Як вбачається з довідки відповідача, несплачена заробітна плата позивача за березень-квітень 2014 року з урахуванням компенсації за невикористану відпустку складає 3790 грн.86 коп. Як вбачається з довідки відповідача, остаточний розрахунок з позивачем на день звільнення проведено не було в порушення ст.116, 117 КЗпП України і суд вважає цю дату моментом пред'явлення вимоги про розрахунок. А тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 3790 грн.86 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 рік в розмірі 7369 грн.00 коп. Також з відповідача суд стягує судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за заборгованість по сплаті аліментів, посилаючись на те, що відповідач не в повному обсязі сплачує аліменти, у зв'язку з чим за період з 22.09.2010 року по 30.09.2014 року утворилася заборгованість в сумі 2483,90 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 1% від суми несплачених аліментів, яка складає 1738,80 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі із зазначених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, крім того пояснив, що дійсно має заборгованість по сплаті аліментів і буде намагатися її погашати. Заслухавши думку сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі виконавчих листів № 2-807 від 19.10.2010 року та № 2-808 від 19.10.2010 року відповідач [PERSON] зобв»язаний сплачувати аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття та в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку. Згідно довідки-розрахунку заборгованості відділу ДВС Ярмолинецького районного управління юстиції від 21.08.2014 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-808 від 19.10.2010 року становить 1306,60 грн., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-807 від 19.10.2010 року становить 1177,30 грн. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, неустойка за період прострочення сплати аліментів відповідачем складає 1738 грн. 80 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем. Отже, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 1738 грн. 80 коп. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) у зв'язку з простроченням сплати аліментів у сумі 7081,73 грн. ……………………………………………………………… …………………………………………………........…… ……………………………………………………………… ……………………………………………..................... ...................…………………………………………… …………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів посилаючись на те, що 11.10.2007 року Новоселицьким районним судом було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в сумі по 200 гривень щомісяця, однак відповідач допустив заборгованість по них. Просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2007 грудня по вересень 2015 року в розмірі 16700 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. З письмової згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа Новоселицького районного суду №2-925/07 від 11.10.2007 року з [PERSON] здійснювалося стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 200 гривень щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. При цьому за загальним правилом форма вини - умисел чи необережність значення не має. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов`язання, яка і повинна доказувати протилежне. При утворенні заборгованості не за виною платника аліментів дані заходи не застосовуються. Оскільки позивачем надано розрахунок пені за січень і лютий 2014 року на розмір заборгованості по аліментах станом на 27.03.2019 року, відповідно до якого вона вірно становить суму 20234 гривні, то її слід обмежити в сумі 16700 гривень, а тому відповідач повинен її сплатити позивачу. На підставі ст.196 СК України, ст.625 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені по аліментам, посилаючись на те, що Новоселицьким районним судом Чернівецької області був виданий виконавчий лист про стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі по 200 гривень на місяць на утримання двох її дітей до досягнення ними повноліття, та відповідач систематично не здійснює платежі по ньому. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, день та час слухання справи та не повідомив про причини неявки. Зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.10.2007 року Новоселицьким районним судом був виданий виконавчий лист №2-925/07 про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів в розмірі по 200 гривень на місяць на утримання кожної дитини: сина [PERSON], [INFO] та доньки Валентини, [INFO] до досягнення ними повноліття. Відповідач допустив несплату аліментів починаючи з вересня 2007 року та оплатив борг в розмірі 3200 гривень в січні 2010 року, 1400 гривень в лютому 2010 року та по 1500 гривень у вересні-листопаді 2014 року, а тому розмір пені станом на 30.09.2015 року відповідно до наданого розрахунку становить 7432 гривні. Всі оплати підтверджені довідкою-розрахунком державного виконавця по в/п №68-в-1 від 19.05.2016 року. Оскільки відповідачем не було подано доказів відсутності його вини у несплаті аліментів, то пеня підлягає стягненню в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та розділ майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed