Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон без згоди батька. В обґрунтування позову зазначила, що від громадянського шлюбу з [PERSON], 21.05.2012 року у них народився син [PERSON]. Відповідно до рекомендації лікаря позивачка планує повезти дитину на реабілітацію та оздоровлення, тому звернулася по телефону до відповідача з проханням надати відповідний дозвіл, але останній безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, хоча це є життєво важливо для їх спільної дитини. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, відповідач не надає, чим порушує право дитини на здорове життя. Завдяки поїздкам позивачка матиме можливість оздоровити сина та забезпечити йому повноцінне життя, надати йому змогу отримати необхідне медичне лікування, а також надати як моральний так і всебічний розвиток, розвинути його світогляд. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-БК №314983 виданого 10.07.2012р. відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, батьками [PERSON] 21.05.2012 року, є [PERSON] та [PERSON]. Дитина [PERSON] має статус інваліда з дитинства до 5 років, що підтверджується довідкою МОЗ України НДСЛ «ОХМАДИТ», випискою з медичної карти стаціонарного хворого №85/559. Дитина проживає з матір'ю у [ADDRESS]. Відповідач безпідставно відмовляється надати згоду на оформлення проїзного документу малолітньому сину. Через відсутність згоди батька на виїзд сина за кордон, позивачка позбавлена можливості у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоровя дитини, її фізичного духовного та морального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724)\~\~виїзд з України громадян,\~\~які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом вбачається відсутність будь-яких об'єктивних перешкод для здійснення неповнолітньою дитиною [PERSON], виїзду за межі держави України, в інтересах його фізичного розвитку та оздоровлення, а відмова відповідача від дачі згоди на оформлення проїзного документу на виїзд за межі України та на виїзд за межі України суд розцінює як зловживання батьківськими правами і порушення прав дитини на поїздки за кордон. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон та оформлення проїзних документів без згоди батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved