Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] рок у народження . [PERSON], померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] відповідач припинив надання будь якої допомоги на утримання дитини. Знаючи, що малолітня дитина потребує постійної батьківської допомоги, матеріальних витрат на харчування, придбання речей та інше, відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. [PERSON]. не з'являвся до своєї дитини протягом двох років та не виконував своїх батьківських обов'язків, передбачених законом та моральними засадами суспільства. Вихованням дитини займється бабуся - позивач та дідусь. Відповідач не приймав участі в житті дитини та її вихованні, не цікавився її станом здоров'я, не оплачував за харчування у ДНЗ, не приводив і не забирав доньку, не цікавився її навчанням не відвідував навчальні заклади, не провідував вдома. Вказані обставини також знайшли своє відображення і підтвердження у висновку служби у справах дітей Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 7202/49-05-24 від 10.11.2016. Стверджується, що всі вищевикладені обставини і факти, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO]. До суду надано заяву про доповнення позову вимогою щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на користь тих осіб, кому буде передана дитина, в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 21.06.2017 року по [INFO] До судового засідання позивачем надано клопотання про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог (а. с. 72 ). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами та телефонограмою (а. с.56, 61,68 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради надала заяву про підтримання висновку органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради № 7202/49-05-24 від 10.11.2016 щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька відносно дитини. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Позивач згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7) . [PERSON], померла, [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8 ). Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 СК УКраїни передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз»яснення п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз'яснення, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки з моменту смерті матері дитини , батько не приймав участі в житті дитини та її вихованні, не цікавився її станом здоров'я, не оплачував за харчування у ДНЗ, не приводив і не забирав доньку, не цікавився її навчанням не відвідував навчальні заклади, не провідував вдома. Вказані обставини також знайшли своє відображення і підтвердження у висновку служби у справах дітей Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 7202/49-05-24 від 10.11.2016. (а. с. 14) . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані надавати своїй неповнолітній дитині матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. В силу статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до роз»яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17) розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не меншу ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд стягує аліменти з [PERSON] на користь тих осіб кому буде передана дитина [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі /4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 15.12.2016 року по [INFO] Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору та на користь держави 551,20 грн. судового збору .

Outcome: approved