Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, усунення права на спадкування за законом та переведення в першу чергу спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що з березня 2010 року, вона і [PERSON], почали проживати разом однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Із [PERSON] позивач знайома ще з 2008 року, однак переїхала у його квартиру за адресою: [ADDRESS] у березні 2010 року. На той час у вказаній квартирі із ними проживала мати ([PERSON]) та брат ([PERSON]) [PERSON], які померли. Не зважаючи на відсутність законної реєстрації шлюбу вона з [PERSON] були пов'язані спільним побутом, господарством, мали відносини притаманні подружжю. Спільно проживали з кінця 2009 року і до дня смерті останнього, до [INFO]. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилась проживати у вказаній квартирі, яку утримує, сплачує комунальні послуги, займається її поточним ремонтом. За життя [PERSON] Позивачка доглядала за ним та опікувалась, оскільки останній цього потребував. На цій підставі Позивачка вважає, що повинен бути встановлений факт її спільного проживання з [PERSON] протягом 5-ти років. Так, факт спільного проживання окрім показів свідків підтверджується також і актами ЛКП «Затишне» від 09.1 1.2015 р. та від 27.01.2016 р. Попередній шлюб [PERSON] розірвано, а про наявність дочки [PERSON] в останнього стало відомо від дільничного інспектора лише в середині березня 2016 року. При таких обставинах, відповідач, яка є дочкою спадкодавця, [PERSON], не приймала участі в матеріальному утриманні свого батька в період часу коли він був непрацездатним та який потребував матеріального забезпечення в зв'язку із численною кількістю тяжких захворювань та їх ускладнень, які супроводжувались перебуванням в лікарні так і на амбулаторному лікуванні вдома. Крім того, відповідач не приймала участі в догляді за хворим, не цікавилась станом його здоров'я, не відвідувала його та не вчиняла жодних інших дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, байдуже віднісшись до стану здоров'я свого батька, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікала своїми обов'язками, передбаченими законом. У зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач підлягає усуненню права на спадкування. В судове засідання позивач та його представник не з'явились. Про час та розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Оскільки позивач та його представник у попередніх судових засіданнях надавали пояснення по суті позовних вимог, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у їх відсутність. В судовому засіданні відповідач та його представник позов заперечили в повному обсязі. Відповідач [PERSON], пояснила, що її мати розлучилась з [PERSON] коли їй виповнилось 8 років. Спогади про батька у неї болісні та пов'язанні зі зловживанням останнім алкогольними напоями та постійними скандалами в сім'ї. Про смерть батька - [PERSON] їй стало відомо від його брата [PERSON], який проживає в Російській Федерації. Також зі слів останнього, їй стало відомо, що батько просив свого брата знайти його доньку та повідомити про смерть та спадок у вигляді квартири. Їй також було відомо про те, що батько до останніх днів продовжував зловживати спиртними напоями та вів антигромадський спосіб життя. У квартирі, де він проживав постійно збирались невідомі особи, які зловживали спиртними напоями. Про це їй стало відомо, як від брата покійного батька так і від сусідів. Батько ніколи не звертався до неї по допомогу ані матеріальну ані фізичну, про те, що останній хворів, їй нічого відомо не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], дільничний інспектор поліції, пояснив, що за адресою [ADDRESS] проживав гр. [PERSON], раніше разом з ним проживала старенька мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] у квартирі час від часу почала появлятись [PERSON]. В даній квартирі постійно збирались невідомі особи, які зловживали спиртними напоями. Ним неодноразово складались протоколи про адміністративні правопорушення на гр. [PERSON], яка безпідставно здійснювала виклики правоохоронних органів за зазначеною адресою, за що була притягнута до адміністративної відповідальності. [PERSON] періодично проживав у квартирі [ADDRESS], починаючи приблизно один півтора роки до смерті власника [PERSON]. В квартирі, за вказаною адресою постійно був безлад, не прибрано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що він є сусідом гр. [PERSON] та проживає у квартирі №6 з 2011 року. За вказаний період часу може пояснити, що у квартирі № 5 постійно збирався антигромадський елемент, особи, які зловживали спиртними напоями. [PERSON] теж зловживав спиртними напоями. До смерті матері [PERSON], яка померла приблизно у 2013 році, квартиру ще більш менш підтримували у відповідному стані, після смерті матері з квартири постійно відчувався неприємний запах. У спільному коридорі, він неодноразово заставав [PERSON], яка спала на підлозі, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Стосовно спільного проживання [PERSON] з [PERSON], пояснив, що у [PERSON] було багато різних жінок, яких він періодично виганяв з квартири, аналогічно він поводився з позивачкою [PERSON], щоб остання постійно проживала спільно з [PERSON] йому нічого не відомо. Стосовно підписаних ним актів, пояснив, що він підписував чистий аркуш паперу на прохання [PERSON], яка пояснила, що підпис необхідний для отримання допомоги на поховання гр. [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно - частка в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS]. До заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Жодних доказів, які б вказували на спільне проживання, ведення спільного господарства та проживання позивача [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім?єю до матеріалів позовної заяви не додано. Крім цього в матеріалах містяться Акт № 449 ЛКП «Затишне» від 09.11.2015 року у якому зазначено, що Позивач проживала спільно та вела спільне господарство до дня смерті, проте жодним чином не зазначено упродовж якого саме періоду часу вони спільно проживали. Згідно Акту № 66 цього ж від 27.01.2016 року, зазначено, що [PERSON] проживала з березня 2010 року за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] по день його смерті, що жодним чином не підтверджує факт проживання однією сім?єю, як чоловіка та дружини та ведення спільного господарства. Отже такі докази не можуть підтверджувати факти викладені у позовній заяві щодо спільного проживання однією сім?єю Позивача та спадкодавця. Дані акти суд не бере до уваги, оскільки в судовому засіданні свідок спростував надання відомостей, зазначених у акті та підписання чистого листка паперу ним та іншими сусідами. Щодо позовних вимог в частині позбавлення права Відповідача [PERSON] на спадкування за законом, Позивачем [PERSON] у жодній мірі не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець на час смерті та задовго до її настання перебував у безпорадному стані, про який було відомо відповідачу по справі. Згідно п.6 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 Верховний Суд України роз'яснює, що під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При встановленні факту ухилення особи від утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивачем не надано жодних доказів того, що спадкодавець перебував у такому стані. Виходячи зі змісту ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні справ згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності. Підсумовуючи наведене, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Жодних доказів щодо сплати комунальних послуг до суду не надано. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги пояснення позивача, відповідача та свідків наданих в судовому засіданні доказів, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд знаходить необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed