Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з [PERSON] , перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб від 18 червня 2005 року серії [NUMBER] . Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис № 1. Від спільного проживання із [PERSON] , мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем та сином [PERSON] , разом проживають по [ADDRESS] . Проте, незважаючи на проживання в одному будинку, живуть, як зовсім чужі люди, кожен живе за власний рахунок, не має взаємних прав та обов`язків. Підставою для розірвання шлюбу є те, що мають різні погляди на сімейне життя, спільне подальше життя і збереження сім`ї є неможливим. Спору, щодо визначення місця проживання дитини не має. Шлюб існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тому слід його розірвати, прізвище залишити набуте в шлюбі, стягнути з відповідача судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу). До судового засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені належно. Позивач надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позову. Суд, за відсутності підстав для відкладення розгляду справи, приймає рішення про слухання справи, та вивчивши позов, врахувавши думку сторін, вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення, за нормами ч.4 ст.200 ЦПК України, у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Чоловіки і жінки, за нормами ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб, за нормами ст.24 СК України, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. [INFO] [PERSON] , позивач по справі, та [PERSON] , відповідач по справі, у виконавчому комітеті Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області, зареєстрували шлюб, актовий запис № 1, підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . 06.04.2010 року, під час спільного проживання, в подружжя народилася дитина, син [PERSON] , актовий запис № 2 (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 22.04.2010 року), проживає по [ADDRESS] з батьками (довідка про склад сім`ї № 259 видана виконавчим комітетом Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області). За нормами ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України - розривається. Суд, за клопотанням позивача [PERSON] , та конкретних обставин справи, надав подружжю час на примирення, визначивши його у строк три місяці, що узгоджується з нормами ст.111 СК України, п.10 постанови ПВС України від 21.12.2007 №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СКвжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Сторони у справі, після закінчення призначеного судом строку на примирення, наполягають на розірванні шлюбу. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що примирення подружжя не відбулося. Подружжя стосунки не підтримують, розлад в сім`ї має місце тривалий час. Шлюб, за нормами ст.24 СК України, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Чоловіки і жінки, за нормами ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористалася наданим правом та звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. За нормами ст.24 СК України, п.10 постанови ПВС України від 21.12.2007 №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Охорона сім`ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечите інтересам одного з них чи інтересам дітей. Подружжя спільного господарства не веде. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що збереження сім`ї суперечить її інтересам. Суд приймає до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Відмова буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимо. Шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За нормами ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд визначає місце проживання дитини, враховуючи її інтереси, а також, вирішує питання щодо прізвища позивача, стягує судові витрати. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Outcome: approved