Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] суму 6 008,76 грн. матеріального збитку, 20 000,00 грн. моральної шкоди, 7 735,45 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 13.05.2016 року о 11 год. 50 хв. в м. Києві поруч з будинком № 25/1 по вул. Малишко [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], недотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] 17 травня 2016 року в присутності представника АТ «АХА Страхування» було складено заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку та акт огляду транспортного засобу. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. 22 липня 2016 року СТО «ЕКСПЕРТ» - ФОП «[PERSON]» було складно рахунок-фактуру № D-00000211 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 29 766,00 грн. 29 липня 2016 року та 22 серпня 2016 року на адресу АТ «АХА Страхування» було надіслано дві заяви про страхове відшкодування. Згідно повідомлення від 25.08.2016 року АТ «АХА Страхування» проведено відшкодування у розмірі 24 207,24 грн. Позивач зазначає, що загальна сума відновлювального ремонту складає 30 216,00 грн., що включає в себе вартість відновлювальних робіт, визначених у рахунку-фактурі від 22.07.2016 року та вартості технічного обслуговування газової системи автомобіля у сумі 450,00 грн., а також витрат на пошук та доставку деталей. [PERSON] добровільно відшкодовувати заподіяну майнову шкоду відмовився та на огляд пошкодженого автомобіля не з'явився. Протиправними діями відповідача [PERSON] їй заподіяна моральна шкода, яку оцінює у розмірі 20 000 грн., оскільки вона була позбавлена можливості користуватися власним автомобілем, возити дітей у дитячий садок, на відпочинок, у червні 2016 року її син потрапив до лікарні зі струсом мозку, однак забезпечити належний догляд за дитиною без автомобіля було неможливо, оскільки лікарня знаходилась у іншому населеному пункті, а тому дістатися до дитини та придбати ліки без особистого транспорту було вкрай важко, що також було наслідком важких душевних переживань. В судове засідання позивач не з'явилася, представником позивача [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 13.05.2016 року о 11 год. 50 хв., керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Малишка, 25/1 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с. 15-15 зв.). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до рахунку-фактури № D-00000211 від 22.07.2016 року складеного ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 29 766,00 грн. (а.с. 19). Позивач зазначає, що загальна сума відновлювального ремонту автомобіля складає 30 216,00 грн., що включає вартість відновлювальних робіт за рахунком-фактурою від 22.07.2016 року та вартості технічного обслуговування газової системи автомобіля у розмірі 450,00 грн. Однак суд критично ставиться до такого розрахунку, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо витрат позивача на технічне обслуговування газової системи автомобіля у розмірі 450,00 грн. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Цивільно - правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Відповідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У зв'язку із викладеним заподіяну позивачу шкоду необхідно стягувати саме з особи, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме з [PERSON] За повідомленням від 25.08.2016 року АТ СК «АХА Страхування» позивачу нарахована виплата страхового відшкодування у розмірі 24 207,24 грн. (а.с. 23). Отже, беручи до уваги вищевикладене з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заподіяна майнова шкода внаслідок пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді з вини [PERSON] транспортного засобу у розмірі 5 558 грн. 76 коп. (29 766 грн. - 24 207,24 грн.). Позивач ще просить стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаного вище пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Враховуючи суть позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивача, заподіяних як власнику транспортного засобу щодо пошкодження автомобіля і необхідності його відновлення, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків та істотності вимушених змін у її житті, а також те, що позивач витрачала час на звернення до спеціалістів, страхової компанії, за правою допомогою для захисту порушених прав, до суду та з урахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Вимоги у частині солідарного стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, так як не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки укладеним між позивачем та [PERSON] договором від 13.05.2016 р. щодо надання правової допомоги адвокатом не визначено розміру гонорару, у акті виконаних робіт та надання послуг від 07.12.2016 року складено розрахунок на суму 7 735 грн. 45 коп., разом з тим доказів на підтвердження оплати вказаної суми суду також не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в дохід держави в сумі 1 102 грн. 40 коп.

Outcome: partial