Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24.04.2014 р. у денний час їй зателефонувала сусідка, яка повідомила, що її свійську тварину (козу) розриває собака, яка належить відповідачу. Вона, побігши на поле, побачила, як собака відповідача дійсно кусає і розриває її тварину. На прохання її чоловіка до відповідача надіти на собаку ошийник той не реагував. В результаті зазначених подій тварина отримала значні ушкодження від укусів собаки, що спричинило позивачеві матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн. внаслідок припинення надання молока козою, а також смерті ще 3 шт. свійських тварин позивача, які померли від укусів собаки відповідача протягом 2013-2014 років, яку просила стягнути з останнього. У судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали із зазначених вище підстав. Відповідач позов не визнав, оскільки, не заперечуючи факту укусу його псом на ім»я «Рей» кози позивача, заперечив, що умисно нацькував собаку на це, стверджуючи, що чоловік позивачки вчинив бійку, а свідки бачили, як він відтягував собаку. Позов не містить належних чи допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Заслухавши сторони та їх представників, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (відповідач) 24.02.2014 р. близько 14-30 год. вигулював свою собаку породи німецька вівчарка без повідка та намордника. В результаті його собака кинулася на свійську тварину (козу), яка належить відповідачеві [PERSON] та спричинила укуси. В даному випадку відсутні будь-які докази які б вказували, що [PERSON] умисно нацькував свою собаку на тварину. Також не вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбачені ст. 299 ч.1 КК України, але в діях [PERSON] присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбачені ч.1 ст. 154 КУпАП. Зазначені висновки зроблені слідчим СВ Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12014230070000515, яке постановою від 05.03.2014 р. закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення [PERSON] Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених наказом Міністерства житлово - комунального господарства УРСР, Міністерства сільського господарства УРСР, Міністерства охорони здоров'я УРСР від 17.06.1980 року, собака службової породи «німецька вівчарка», яку він утримує, 24.02.2014 року спричинила укуси свійській тварині (козі), яка належить позивачеві [PERSON] Відповідно ч.1.ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, під час судового розгляду позивачем не доведені обставини, які підтверджують розмір та характер заподіяної шкоди, зокрема, причинний зв»язок між укусом собаки відповідача та припиненням надання молока козою, яка належить позивачеві, кількість та вартість молока, яке надавалося козою позивача до і після зазначених подій, інших доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, клопотань про витребування цих доказів не надходило, тому суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню. Твердження позивача про смерть ще трьох свійських тварин позивача в період 2013-2014 років внаслідок укусів собаки позивача суд також знаходить необґрунтованими, оскільки на підтвердження зазначених вимог позивачем не представлено належних та допустимих доказів. Покази свідків [PERSON] на підтвердження вимог позивача, а також [PERSON], яка є дружиною відповідача щодо обставин конфлікту, виниклого 24.02.2014 р., висновків суду не спростовують.

Outcome: dismissed