Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на свою користь заборговані аліменти за період з 01 жовтня 2018 року по 18 березня 2019 року на утримання дитини у розмірі 1500 грн. за кожен прострочений місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивує свої позовні вимоги тим, що 12 липня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який у подальшому 08 лютого 2017 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова було розірвано. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що між нею і відповідачем існувала усна домовленість щодо утримання дитини, за умовами якої, відповідач зобовязувався сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1500 грн. щомісячно. З 01 жовтня 2018 року відповідач припинив виплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач не подавала позов про стягнення аліментів з відповідача, оскільки довіряла відповідачу, вважала, що він сумлінний батько. Окрім цього зазначає, що на даний момент вона не працює, виховує дитину самостійно і знаходяться на утриманні батьків. Її син відвідує ДНЗ № 51, оплата за місяць якого становить у середньому 300 грн., відвідує уроки англійської мови, вартість яких складає 150 грн. за заняття та ходить на гурток з футболу, вартість відвідування якого становить 350 грн. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. З огляду на вказане просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, без поважних причин, хоча ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження отримав 26 квітня 2019 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 25). У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 2014 року є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, потребу доньки в матеріальній допомозі, стан здоровя і матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, які мають значення для справи. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовну вимогу про стягнення аліментів слід задовольнити, а тому з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Також суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованих аліментів за період з 01 жовтня 2018 року по 18 березня 2019 року у розмірі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за кожен місяць прострочення, суд вважає наступне. За ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Враховуючи положення наведеної статті, для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен надати суду докази того, що він вживав відповідних заходів щодо одержання аліментів. Такими заходами можуть бути звернення до керівника підприємства, на якому працює відповідач, звернення до родичів відповідача з проханням вплинути на нього, звернення до самого відповідача шляхом направлення кореспонденції або у телефонному режимі тощо щодо сплати аліментів. Окрім цього має бути доведено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на дитину. Натомість позивачем не було надано суду доказів того, що між сторонами існувала усна домовленість, на підставі якої відповідач зобовязувався сплачувати аліменти на утримання спільної дитини сторін. З доданої до позовної заяви виписки по особовим рахункам за період з 01 червня 2018 року по 30 вересня 2018 року неможливо встановити, що між сторонами існували фактичні зобовязальні правовідносини щодо сплати відповідачем аліментів, оскільки неможливо ідентифікувати платника та призначення платежів (а.с. 9-12). Враховуючи наведене судом встановлено, що підстави для стягнення з відповідача аліментів за минулий час відсутні, а тому у задоволенні зазначеної вимоги слід відмовити. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. У решті позовних вимог відмовити. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial