Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що у 2003 році вона розлучилася з відповідачем. У 2005 році вона придбала квартиру [ADDRESS], де проживає разом з нею проживає її мати [PERSON] та дочка [PERSON], [INFO]. Зі слів позивачки, вона дізналася, що рішенням суду з її колишнього чоловіка стягнуто заборгованість в сумі 67790,00 гривень, на підставі чого було складено акт опису й арешту на ? частину квартири [ADDRESS], однак позивачка стверджує, що до заборгованості [PERSON] вона не має жодного відношення, а тому арешт на її майно накладено безпідставно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, вимоги позову визнав. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2003 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06 серпня 1994 року у відділі РАГСу Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №203 - розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], право власності виключно позивача на дану квартиру також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7501817 від 13.06.2005 року. Як вбачається з довідки №2556 виданої КП «комбінат комунальних підприємств м. Василькова» в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON], та матір'ю [PERSON] Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції від 11.11.2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1909 виданого 24.10.2011 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 67790,00 гривень. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2013 року, подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції про виділення ? частки майна із спільного сумісного майна подружжя задоволено та виділено ? частини майна із спільного сумісного майна подружжя, а саме квартири [ADDRESS]. Постановою заступника начальника ДВС Васильківського МРУЮ Назаренко О.Ю. накладено арешт на ? частини квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Київської області №22ц/780/7729/13 від 22 січня 2014 року у задоволенні подання державного виконавця про виділення ? частини майна із спільного сумісного майна подружжя, а саме квартири [ADDRESS], відмовлено. Пунктом 22. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Пунктом 23. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного при обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачнобудівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, приймаючи до уваги те, що сторони розлучилися ще в 2003 році, спірне майно було придбано у 2005 році, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, а також враховуючи, що ухвалою Апеляційного суду Київської області №22ц/780/7729/13 від 22 січня 2014 року у задоволенні подання державного виконавця про виділення ? частини майна із спільного сумісного майна подружжя, а саме квартири [ADDRESS] було відмовлено, випливає, що спірне майно належить [PERSON], а не боржникові, окрім того судом взято до уваги, що відповідач позовні вимоги визнав, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved