Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеним та таким, що виконаний сторонами. В обґрунтування позову позивач зазначає, що у грудні 2011 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі - продажу нерухомого майна. Згідно умов зазначеного Договору [PERSON] зобов`язується продати (передати у власність) [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується прийняти та оплатити нерухоме майно: нежитлове приміщення - магазин за адресою [ADDRESS] , та житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Строк укладення основного договору визначено 09 грудня 2012 року у приміщенні нотаріуса Ярмолюк М.М. Загальна вартість майна становить 600 000 грн., яка була повністю передана Продавцю,що встановлено попереднім Договором. 09 грудня 2011 року підписано у простій письмовій формі Акт прийому - передачі до Попереднього договору купівлі - продажу нерухомого майна. З цього періоду часу [PERSON] користується нерухомим майном як власник. 09 грудня 2012 року [PERSON] не з`явився до нотаріуса для підписання основного Договору купівлі-продажу, що змусило позивача звернутися до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги, з підстав викладених у позові, підтримує та просить суд визнати укладеним основний договір купівлі - продажу нерухомого майна, між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем за наслідками укладення нотаріально посвідченого попереднього договору купівлі - продажу нерухомого майна від 09 грудня 2011 року, що укладений між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем щодо нежитлового приміщення - магазину № 1 ( один ) , загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення - магазин №1 ( один) , загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; встановити, що право власності [PERSON] на нежитлове приміщення - магазин № 1 (один) , загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] підлягає державній реєстрації уповноваженим державним органом відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору за подання даної позовної заяви. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 30 ЦПК України). Однією з позовних вимог позивача є визнання права власності на домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , а тому відповідно до ст. 30 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. 09 грудня 2011 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі - продажу нерухомого майна. Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) нотаріального округу Ярмолюк М.М. та зареєстрований у реєстрі за номером 3946/40. Відповідно до пункту 1.1.1 Договору [PERSON] у справі зобов`язується продати (передати у власність) [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується прийняти та оплатити наступне майно: нежитлове приміщення - магазин №1 (один), загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке відповідно до рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської (Дніпровської) міської ради №881 від 12.04.2007р. «Про виключення з житлового фонду міста квартири [ADDRESS] мало статус квартири та належало [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) нотаріального округу Римською А.В. від 30.05.2007р., зареєстрований за номером 4725. Право власності зареєстроване за [PERSON] у Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 14.11.2007р., за реєстраційним номером 18560771. Згідно з умовами Договору сторони домовилися, що предметом Основного договору купівлі - продажу нерухомого майна є нежитлове приміщення - магазин № 1 (один), загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . П. 1.1.2 Договору визначено строк укладення основного договору - 09 грудня 2012 року. Відповідно до пункту 1.1.3 Договору загальна вартість майна, зазначеного у пункту 1.1.1 Договору становить 600 000 грн. Також Договором встановлено та відображено у пункті 1.2, що [PERSON] сплатила (передала), а [PERSON] належним чином прийняв за домовленістю грошову суму у розмірі 600 000 грн. 00 коп., в якості оплати за нежитлове приміщення - магазин № 1 (один), загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Сторони Договору засвідчили, що грошова сума у розмірі 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп. належним чином прийнята [PERSON] . Відповідно до пункту 1.6 Договору сторони дійшли згоди, що на нерухоме майно: нежитлове приміщення - магазин № 1 (один), загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] накладається заборона відчуження, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Також Сторони домовились та засвідчили у Договорі, що Основний договір укладається ними та посвідчується нотаріально приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) нотаріального округу Ярмолюк М.М. у приміщенні де нотаріус здійснює приватну нотаріальну діяльність за адресою: місто Дніпропетровськ ( Дніпро ) , проспект Пушкіна , будинок 43 , у строк до 09 грудня 2012 року (включно). Відповідно до пункту 2 Договору сторони Договору домовилися, що у разі відсутності однієї із сторін з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. 09 грудня 2012 року, у приміщенні де приватний нотаріус Ярмолюк М.М. здійснює приватну нотаріальну діяльність за адресою: місто Дніпропетровськ (Дніпро), проспект Пушкіна, будинок 43 , то за заявою тієї сторони, що з`явиться, приватний нотаріус має право вчиняти виконавчий напис на Договорі. Якщо відсутнім буде [PERSON] , то виконавчий напис слугуватиме підставою для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , суми у розмірі 600 000 рн. 00 коп., а також штрафу у розмірі 100 % від зазначеної грошової суми. Також текстом Договору встановлено та засвідчено, що з`явлення будь - якої сторони Договору з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. 09 грудня 2012 року, до приміщення де приватний нотаріус Ярмолюк М.М. здійснює приватну нотаріальну діяльність за адресою: місто Дніпропетровськ (Дніпро), проспект Пушкіна, будинок 43 вважається висловленою пропозицією про укладення основного договору на істотних умовах, передбачених попереднім договором, відповідно до етапі 638 Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 3.1.1 Договору [PERSON] гарантував [PERSON] у справі, що нерухоме майно, що є предметом Договором, на момент укладення Договору не перебуває у податковій заставі, до нього не пред`явлено вимог з боку третіх осіб щодо вилучення майна, в тому числі права привілеєвої купівлі та інше. Також сторони Договору засвідчили про необхідність укладення в день укладення Договору, акт приймання - передачі нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення - магазину №1 ( один), загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На виконання вищевказаної вимоги Договору 09 грудня 2011 року, між [PERSON] та [PERSON] вчинено та підписано у простій письмовій формі Акт прийому - передачі до Попереднього договору купівлі - продажу нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 09 грудня 2011 року. Відповідно до умов Акту приймання - передачі нерухомого майна від 09 грудня 2011 року, [PERSON] передав у користування та розпорядження, а [PERSON] належним чином прийняла у розпорядження та користування нерухоме майно, що є предметом Договору, а саме: нежитлове приміщення - магазин № 1 (один), загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На виконання абзацу 2 та 3 пункту 2 Договору, [PERSON] з`явилася 08 та 09 грудня 2012 року до приміщення де здійснює свою діяльність приватний нотаріус Дніпропетровського (Дніпровського) нотаріального округу Ярмолюк М.М. для здійснення всіх законодавчо визначених дій щодо укладення основного Договору купівлі - продажу нерухомого майна та отримання відповідних право встановлювальних документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно. Однак ані 08 грудня 2012 року ані 09 грудня 2012 року, [PERSON] у справі до приміщення де здійснює свою діяльність приватний нотаріус Дніпропетровського (Дніпровського) нотаріального округу Ярмолюк М.М. для здійснення всіх законодавчо визначених дій щодо укладення основного Договору купівлі - продажу нерухомого майна не з`явився, про причини нез`явлення не повідомив ані приватного нотаріуса Дніпропетровського (Дніпровського) нотаріального округу Ярмолюк М.М. ані Позивача у справі. З моменту вчинення та підписання Акту прийому - передачі до Попереднього договору купівлі - продажу нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 09 грудня 2011 року [PERSON] безперервно та безперешкодно користується нерухомим майном, що є предметом Договору, а саме нежитлове приміщення - магазин № 1 (один), загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , однак позбавлений можливості належним чином отримати та зареєструвати за собою право власності на об`єкт нерухомого майна, саме це і послугувало зверненню до суду за захистом свого права у судовому порядку. Згідно пункту 5 частини 1 етапі 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права чи інтересу. Згідно пункту 1 частини 2 етапі 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільного права чи обов`язку зокрема є договір чи інший правочин. Згідно частини 4 статті 12 Цивільного кодексу України особа може зокрема за відплатним договором передати своє майнове право іншій особі. Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини 1 та пункту 1 частини 2 етапі 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способом захисту цивільного права зокрема є визнання права. Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 5 статті 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду зокрема з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняпя цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному Цивільним процесуальним кодексом України порядку. Згідно статті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Враховуючи викладене вище, на думку суду позовні вимоги у частині об`єкту нерухомого майна не об`єкт нерухомого майна - магазин №1 (один) , загальною площею 31,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] ) знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 80 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині об`єкту нерухомого майна не об`єкт нерухомого майна - [ADDRESS] , що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову у цій частині. Питання про розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial