Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач, згідно позовних вимог звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачка є матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 17 січня 2017 року житловий будинок за місцем реєстрації [PERSON] в незадовільному стані, родина постійного місця проживання не має. 31 січня 2017 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дітей, на якій було розглянуто питання про взяття на облік сім`ю відповідачки, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. Комісія захисту прав дітей виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області 15 червня 2017 року виїжджала до відповідачки з метою надання соціальних послуг, але комісію вона не допустила. 19 жовтня 2017 року до Новопокровської селищної ради з усним повідомленням звернулась бабуся дитини [PERSON] , що її донька [PERSON] зловживає спиртними напоями та б`є свого малолітнього сина, не займається його вихованням, погано доглядає за дитиною. У зв`язку з чим 20 жовтня 2017 року за місцем мешкання [PERSON] було здійснено виїзд комісії з захисту прав дітей Новопокровської селищної ради, але відповідачка, яка перебувала вдома комісію не допустила. Згідно акту відвідування сім`ї [PERSON] від 23 листопада 2017 року, комісією було рекомендовано відповідачці до 30 листопада 2017 року підготувати документи для влаштування дитини в дитячий садок, яке вона проігнорувала. З 20 лютого 2017 року [PERSON] покинула свою дитину [PERSON] на бабусю [PERSON] , а сама проживає разом зі своїм співмешканцем [PERSON] . Спеціалістом з усиновлення, опіки, піклування та роботи з сім`ями, що опинилися в складних життєвих ситуаціях 17 січня 2018 року подано клопотання начальну управління праці та соціального захисту Солонянської районної державної адміністрації Федоруку І.Л. про призупинення всіх виплат [PERSON] 08 лютого 2018 року спеціалістом селищної ради було направлено клопотання до Солонянського відділення поліції про притягнення до адміністративної відповідальності відповідачку на, що 03 травня 2018 року отримано відповідь про притягнення [PERSON] до адміністративно відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно її сина [PERSON] [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вихованням дитини не займається, тривалий час дитина перебуває у бабусі, життям дитини не цікавиться, матеріально не забезпечує. 18 травня 2018 року відбулося засідання комісії виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району з питань захисту прав дітей щодо невиконання [PERSON] своїх обов`язків, на якому комісія прийшла висновків про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно свого малолітнього сина [PERSON] , оскільки мати не цікавиться справами дитини, не забезпечує продуктами харчування, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, байдуже ставиться до здоров`я дитини, фактично самоусунулась від своїх батьківських обов`язків. Тому просили позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути на утримання малолітньої дитини [PERSON] аліменти, в розмірі 849 грн. 50 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь органу опіки та піклування чи осіб, які будуть опікуватись дитиною. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідачки. Третя особа в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с. 56) в судове засідання не з`явилась причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідачки, яка бере участь у справі, суд, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідачки, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та за згодою представника позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, третю особу, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 березня 2014 року та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 сімейного кодексу України № 00024544425 від 13 листопада 2019 року, актовий запис №276 від 25 березня 2014 року [PERSON] є матір`ю [PERSON] - [INFO] , відомості про батька [PERSON] зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за заявою матері (а.с. 5, 42). Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17 січня 2017 року під час обстеження житлово-побутових умов, стан будинку [ADDRESS] , незадовільний, огорожі біля будинку немає, за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с. 6). Відповідно до актів обстеження сім`ї від 15 червня 2017 року та 20 жовтня 2017 року по [ADDRESS] , [PERSON] зі своїм сином [PERSON] проживає за вказаною адресою, комісію було не допущено для обстеження умов проживання сім`ї, виїзд комісії було здійснено за зверненням бабусі [PERSON] , яка повідомила, що мати зловживає спиртними напоями, б`є свого сина, взагалі не займається його вихованням (а.с. 7, 8). З акту обстеження сім`ї від 23 листопада 2017 року по [ADDRESS] вбачається, що під час обстеження сім`ї [PERSON] її син [PERSON] та її співмешканець [PERSON] знаходились вдома, в квартирі тепло, в наявності ліжко для сну, необхідні меблі, дитячий одяг, сім`я забезпечена продуктами харчування (а.с. 9). Протоколом №4 засідання комісії виконавчого комітету Новопокровської селищної ради з питань захисту прав дітей від 31 січня 2017 року, вирішили взяти на облік сім`ю [PERSON] , як сім`ю, що опинилася в СЖО (а.с. 11). Відповідно до характеристики виконавчого комітету Новопокровської селищної ради №326 від 18 травня 2018 року, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає по [ADDRESS] , має склад сім`ї: мати [PERSON] , сина [PERSON] за зареєстрованим місцем не проживає, оскільки відсутні належні умови проживання, неодноразово змінювала місце проживала, проживає разом зі співмешканцем [PERSON] , ніде жодного дня не працювала, схильна до вживання алкогольних напоїв, веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого сина, не цікавиться та не забезпечує його матеріально, [PERSON] в дитячий садок не влаштувала та не поставила його на медичний облік до лікарні, тривалий час [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] , з якою мама не може знайти спільної мови (а.с. 14). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] виконавчого комітету Новопокровської селищної ради №328 від 21 травня 2018 року вбачається, що [PERSON] в шлюбі не перебуває, схильна до зловживання спиртними напоями,не працевлаштована, проживала за рахунок виплат, які отримувала від держави на дитину. Не опікується дитиною, не забезпечує її необхідним для життя: одягом, продуктами харчування. Дитина більше півроку проживає у бабусі [PERSON] , з якою перебуває у конфлікті. [PERSON] не виконує жодних обов`язків по вихованню дитини, не бере участі в його утриманні, не займається матеріальним забезпеченням, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини [PERSON] та пропонує позбавити батьківських прав [PERSON] (а.с. 15). З довідки КЗО «Новопокровський заклад дошкільної освіти ясла - садок комбінованого типу «Малятко» Новопокровської селищної ради № 87 від 31 жовтня 2019 вбачається, що [PERSON] не відвідує дитячу установу та не перебуває на електронній черзі (а.с. 29). Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Статтею 164 СК України передбачені підстави позбавлення осіб батьківських прав, а саме, якщо він чи вона: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін., що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи досліджені докази в сукупності суд приходить до висновку, що позивач не довів, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої дитини є заходом спрямованим на захист інтересів дитини, при цьому будь-яких доказів нарко чи алко залежності з боку відповідачки суду не надано. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, доказів щодо притягнення відповідачки до відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини суду не надано, наявне в матеріалах справи повідомлення з Солонянського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області не містить в собі відомості про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, оскільки не вказує, який орган притягнув до адміністративної відповідальності відповідачку та яким рішенням, що свідчить про те, що законних та обґрунтованих підстав, передбачених ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав у суду не має. Суд вважає, що головною підставою складання такого висновку стало те, що відповідачка не працевлаштована та не мала постійного місця проживання, при цьому вказані обставини не можуть свідчити про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дитини. Досліджені в судовому засіданні акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї не можуть свідчити про системне ухилення позивачки від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до її малолітнього сина, при цьому суд також зауважує, що вказані акти складені у незначний між собою проміжок часу. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення її батьківських прав, навіть при доведеності тих обставин, що вона не в повній мірі виконує обов`язки по вихованню малолітньої дитини, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, в тому числі шляхом позбавлення батьківських прав. Оскільки вимоги про стягнення аліментів є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав, судом встановлено відсутність підстав для стягнення аліментів з відповідачки. Отже, суду не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дитини, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed