overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на домоволодіння, яке розташоване по вул. Шевченко, №62 в с. Рингач Новоселицького району Чернівецької області посилаючись на те, що після смерті її батька [PERSON] залишилось вказане спадкове майно, яке вона як спадкоємець за законом своєчасно прийняла. Не може оформити право власності у звязку з тим, що у покійного на правовстановлюючому документі відсутні гербова печатка та підпис посадової особи. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх. Відповідачі в судове засідання не зявилися, однак від них надійшли заяви, в яких вони просять справу розглянути без їх участі, не заперечують щодо задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позива та його представника, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що господарство по вул. Шевченко, №62 в с. Рингач Новоселицького району Чернівецької області відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.02.1992 року, яке видане на підставі рішення виконкому Новоселицької районної ради народних депутатів № 149 від 03.09.1989 року належало [PERSON], однак в ньому відсутня гербова печатка та підпис посадової особи. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все дворогосподарство, яку своєчасно прийняла позивач оскільки подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття як спадкоємець за законом. Позивач не може оформити право власності на своє імя у звязку з неналежно оформленим правовстановлюючим документом. Відповідачі позов визнають, що не порушує їх права, оскільки [PERSON] від спадщини відмовилася. На підставі ст.ст.328, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], якого оголошено померлим відповідно до рішення Личаківського районного суду м.Львова від 05.02.2014 року, на підставі якого 06.11.2014 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції видано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON]. З врахуванням складності справи, суд у відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК України проголошує вступну та резолютивну частини рішення, а виготовлення рішення у повному обсязі відкладає на 5 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на нерухоме майно, яке розташоване по вул. Горіхова, №8 в с.Магала Новоселицького району Чернівецької області посилаючись на те, що після смерті її матері [PERSON] залишилось вказане спадкове майно, яке вона як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла, не може оформити право власності у звязку з тим, що правовстановлюючі документи не відповідають вимогам законодавства. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог та просив встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. Відповідачі в судове засідання не зявилися, однак від них надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнають. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що господарство по вул.Горіховій, №8 в с.Магала Новоселицького району відносилося до категорії робочих дворів і станом на 1990-1991 роки в ньому була зареєстрована та проживала [PERSON], після смерті якої 16 серпня 2015 року, відкрилася спадщина на вищевказане домоволодіння. Позивач своєчасно прийняла як спадкоємець за заповітом від 03.08.2015 року спадкове майно, оскільки подала в шестимісячний термін відповідну заяву, не може оформити право власності через нотаріальну контору, оскільки у свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок від 13 вересня 1991 року на імя [PERSON] відсутня гербова печатка органу, що видав свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, підпис посадової особи, а також відсутня печатка органу, який провів реєстрацію права власності. Факт того, що [PERSON] та [PERSON] одна і таж особа підтверджується довідками Магальської сільської ради №2265, 2266 від 23.06.2016 року про те, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою [INFO], та заявою Магальської сільської ради №119 від 09.02.2017 року в якій зазначено, що ім`я спадкодавця у свідоцтві на право приватної власності на житловий будинок вказано помилково. Оскільки встановлення даного факту має юридичне значення, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. У звязку з цим право власності за позивачем на підставі ст.392 ЦПК України визначається судом. На підставі ст.ст.328, 392, 1233, 1269 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі позивача зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] та неповнолітня [PERSON] . Проте відповідачі з вересня 2018 року не проживають у вищевказаній квартирі. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] є її племінником, а відповідач [PERSON] є його колишньою дружиною. Відповідачі є батьками [PERSON] , яка також після свого народження була зареєстрована у квартирі позивача. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, її представник надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, у якому також просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якому також зазначив, що позов визнає. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітньої [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] (а.с.15). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] та неповнолітня [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачі з вересня 2018 року не проживають у вищевказаній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що позивач є одноособовим власником квартири, у якій зареєстровані відповідачі, фактично за наведеною адресою відповідачі з вересня 2018 року не проживають, беручи до уваги ті обставини, що відповідачі не є співвласником спірної квартири, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На підставі ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] .У зазначеній квартирі позивача зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , а також їхні малолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Проте відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] є її донькою, яка разом зі своєю сім`єю фактично проживає за іншою адресою та має намір виїхати на постійне місце проживання до Республіки Чилі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судовому засіданні просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засіданняне з`явилися, про час та місце повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, у якому також зазначили, що позов визнають. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , а також їхні малолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що позивач є одноособовим власником квартири, у якій зареєстровані відповідачі, фактично за наведеною адресою відповідачі не проживають, беручи до уваги ті обставини, що відповідачі не є співвласниками спірної квартири, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На підставі ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач вказує, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS], де на теперішній час зареєстровані, але не проживають [PERSON] (онук позивачки) та [PERSON] (колишня співмешканка онука позивачки). Позивач зазначає, що відповідачі у вказаному житловому будинку не мешкають з 2012 року і по теперішній час. Позивач зазначає, що вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та обов'язки по утриманню житлового будинку. Відповідачі залишили будинок без поважних причин, а майно яке їм належить, вони вивезли з нього. Тому позивачка просить суд визнати відповідно до ст. 405 ЦК України відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує на винесенні заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. а.с. 9-11, 16 [PERSON] є онуком позивачки, а [PERSON] є колишньою співмешканкою онука позивачки. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради №864 від 23.05.2014 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але з 2012 року за даною адресою не проживає. а.с.7 Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради №863 від 23.05.2014 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з 2012 року за даною адресою не проживає. а.с.8 Згідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі за вказаною адресою не проживають з 2012 року. Тому суд вважає необхідним визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житлом за адресою : [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона, позивачка, є власником будинку [ADDRESS]. В будинку зареєстровані чоловік [PERSON] з 29.07.1992 року, та син [PERSON] з 01.08.2001 року, відповідачі по справі не проживають за місцем реєстрації. Реєстрація відповідачів в будинку порушує її права власника, тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без їхньої участі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважаються такими, що про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS]. Квартира належить позивачці на підставі договору дарування частини будинку від 17.05.1985 року № 11354, та договору дарування частини будинку від 06.02.1999 року № 166 (а.с.6-8). В будинку зареєстровані і відповідачі по справі, які в будинку не проживають, що підтверджується актом від 12.01.2018 (а.с.16). Відповідно до положень ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні на підставі акта складеного за участю сусідів та голови квартального комітету Олександрійської міської ради, встановлено, що відповідачі не проживають в [ADDRESS] з 2001 року [PERSON] та з 2012 року [PERSON], змінивши місця проживання. Тому є всі підстави визнати їх втратившими право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та мати позивача [PERSON] Проте відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2012 року не проживають у вищевказаній квартирі, залишили її добровільно. Позивач не бажає сплачувати за комунальні послуги замість відповідачів, який зареєстровані, але фактично не проживають в її квартирі, тому і звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням У судове засідання позивач не з'явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки форми № 3 від 16 листопада 2016 року у вищезазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та мати позивача [PERSON] (а.с.9). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2012 року не проживають у вищевказаній квартирі, залишили її добровільно. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій зареєстровані відповідачі, фактично за наведеною адресою відповідачі не мешкають, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] та [PERSON]такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Зазначила, що їй на підставі договору міни /1251/ від 07.06.2004 року належить квартира №5 у будинку №31 по бул. [PERSON] в м. Маріуполі. Відповідачі права власності на зазначену квартиру не мають, з вересня 2014 року в квартирі не мешкають, зобовязань по утриманню квартири не виконують. Крім того, позивач зазначила, що вона вимушена сплачувати комунальні послуги виходячи з кількості зареєстрованих осіб, хоча в дійсності відповідачі не мешкають у квартирі і не користуються послугами комунальних служб. Вважає, що відповідачі порушують її законні права як власника житла, тому, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі №5 будинку №31 по бул. [PERSON] в м. Маріуполі Донецької області. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідачів, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не є поважними, в звязку з чим, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані по справі докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що квартира №5 у будинку №31 по бул. [PERSON] в м. Маріуполі на підставі договору міни /1251/ від 07.06.2004 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] належить [PERSON] (а.с.5,14). З акту виданого ЖКП «Житло-Центр» від 23.09.2015 року вбачається, що відповідачі зареєстровані, однак не мешкають у квартирі №5, будинку №31 по бул. [PERSON] в м. Маріуполі з вересня 2014 року по теперішній час. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що та обставина, що відповідачі залишаються зареєстрованими у спірній квартирі, не оплачують комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Outcome: approved