Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

*Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати її право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,53 га для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №486842 (кадастровий номер земельної ділянки 0720888600:02:001:0584), посилаючись на те, що [PERSON] вищевказану земельну ділянку посвідчив їй заповітом. [PERSON] помер 17.03.2013 року. Після його смерті позивач прийняла заповідану їй спадщину, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з»явився, в письмовій заяві до суду просить справу розглядати у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного [PERSON] 16 лютого 2007 року, який було посвідчено секретарем Цегівської сільської ради Горохівського району та зареєстровано в реєстрі за №19 видно, що він все своє майно заповів [PERSON] (а.с.10). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 17.03.2013 року (а.с.9). Постановою державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори від 6 липня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв»язку з тим, що видача свідоцтва здійснюється нотаріусом після пред»явлення правовстановлюючих документів про приналежність цього майна спадкодавцю, а спадкоємцем документи для видачі свідоцтва не подані в повному обсязі. Довідкою [PERSON] сільської ради від 11.09.2015 року №1897 стверджується, що заповіт, який було складено [PERSON] не змінювався і не скасовувався. Після його смерті спадкоємцем за заповітом є [PERSON]. Остання вступила у фактичне володіння майном спадкодавця шляхом спільного проживання та догляду за ним (а.с.8). З Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №486842 видно, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,53 га (а.с.5). З спадкової справи після померлого [PERSON] вбачається, що [PERSON] після його смерті є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] після померлого [PERSON] прийняла належну їй спадщину, є його спадкоємцем за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,53 га для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №486842 (кадастровий номер земельної ділянки 0720888600:02:001:0584). [PERSON] в письмовій заяві до суду від стягнення судових витрат з [PERSON] сільської ради відмовилася. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved