Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що на початку 2015 року при відчуженні належної їй нерухомості від державного реєстратора їй стало відомо про наявність арешту на все належне їй майна відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2000 р. Оскільки, під слідством та судом вона ніколи не перебувала, боржником у цивільній справі не виступала, арешт на її майно накладено помилково просила зняти арешт з квартири [ADDRESS] міської ради Херсонської області, яка належить позивачу, накладений Першою Харківською державною нотаріальною конторою згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2000 р. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, зазначивши що позивач не була стороною у справі відповідно до ухвали суду, на підставі якої накладено арешт на майно. В цій ухвалі зазначена інша особа, а не позивач. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, у письмовій заяві проти задоволення позову заперечував, оскільки ухвала винесена Дзержинським районним судом м. Харкова від 04.01.2000 року відповідно до цивільно-процесуального законодавства, яке діяло на час винесення ухвали; вона є обов»язкова до виконання, її зміст відповідав статті 234 ЦПК 1963 року, на підставі якої здійснена реєстрація обтяження майна відповідача. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з»явився з невідомих причин. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідного до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2000 р., винесену у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, в порядку ст. 152 ЦПК України 1963 року накладено арешт на майно, зокрема, [PERSON] на суму 40000 грн. Зазначена ухвала суду одержана 17.02.2000 р. Першою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрована у ній та прийнята до виконання шляхом винесення Заборони, якою накладено арешт на все майно [PERSON], що підтверджується документами, представленими відповідачем. Згідно витягу з Державного реєстру реєстрації обтяжень станом на час розгляду справи наявне обтяження за реєстраційним № 6216722 на все майно [PERSON] на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2000 року. Відповідно до ст. 154 ч. ч. 3,5 ЦПК України заходи забезпечення можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Зазначені норми кореспондовані зі ст. 155 ЦПК України 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин. Зважаючи на те, що з представлених суду доказів вбачається про накладення арешту на все майно позивача відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2000 р., зазначені обтяження є дійсними на час розгляду справи згідно відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна і можуть бути скасовані виключно судом, який розглядав справу, по якій виникли підстави до арешту майна позивача [PERSON], суд приходить до висновку про відсутність підстав для зняття арешту з майна позивача з підстав, зазначених у позові та роз»яснює позивачеві право звернутися до суду за місцем застосування заходів забезпечення позову. Доводи позивача та її представника про зазначення в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2000 р. іншої особи, а не позивача суд до уваги не приймає з підстав відсутності та не представлення належних та допустимих доказів з цього приводу, які могли б спростувати указані вище висновки суду по оцінці сукупності доказів, наявних у справі.

Outcome: dismissed