Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою №10 у будинку №16-А по вул. Веремійової в смт Кочеток Чугуївського району Харківської області, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира № 10, розташована за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Кочеток, вул. Веремійової, буд. 16-А. У зазначеному будинку зареєстровані, але з липня 2014 року відповідачі не проживають, у звязку з чим вона не може повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача в судове засідання надійшла заява, згідно якої вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та розгляд справи здійснювати в її відсутності. (а.с.51). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей у судове засідання не зявилися, надали письмові заяви, в якій зазначали, що позов [PERSON] визнають, не заперечують проти його задоволення та просять розгляд справи провести без їх участі (а.с.37, 61). Представник третьої особи, який був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не зявився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі та винести рішення на розсуд суду (а.с.36). \~\~Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира №10 розташована в будинку №16-А по вул. Веремійової в смт Кочеток Чугуївського району Харківської області, яка згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 05.07.2007 року, реєстровий №2424, належить позивачу по справі [PERSON] (а.с.9). У зазначеному будинку, згідно довідок Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області від 05.01.2018 року за №№ 4,6, зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON] та її малолітні діти, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.25, 26). Згідно акту від 27.03.2018 р., складеному комісією у складі Депутата Кочетоцької селищної ради [PERSON] та сусідів, відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], однак з липня 2014 року за вказаною адресою не мешкають (а.с.73). Як вбачається з договору купівлі-продажу житлової квартири від 24.05.2017 р. відповідачці [PERSON] та її чоловіку [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: РФ, [ADDRESS] (а.с.52-54), в якій вони зареєстровані разом зі своїми малолітніми дітьми, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою паспортної служби від 17.11.2017 р. (а.с.57). Таким чином суд, враховуючи визнання відповідачами позову, вважає, що відсутність останніх понад рік за місцем їх реєстрації свідчить про те, що вони добровільно залишили спірне житлове приміщення. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачем доказів, враховуючи визнання відповідачами позову, та відповідно до ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідачі відсутні в спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, і визнає їх такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved