Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня реєстрації позову та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що мають з відповідачем доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вона, окрім доньки, має на утриманні сина [PERSON], [INFO], тому їй важко утримувати дитину. Відповідач фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей не має, не працює, але виїжджає на заробітки в Росію, тому, на її думку, в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної доньки. Позивач в судовому засіданні уточнила свої вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку з дня реєстрації позову та до повноліття дитини. Уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, просила їх задовольнити. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності серія 77АБ9437396 від 16.05.2016, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання представником відповідача позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 29.09.2014 виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №21. Згідно інформації, виданої виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району 09.11.2016 за вих. № 1180, малолітня донька сторін [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з матір?ю [PERSON] - позивачем у справі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, позиції представника відповідача, яка визнала уточненні позовні вимоги, суд,

Outcome: approved