Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON], обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок за адресою: м.Львів, вул.Лижв'ярська, 17 загальною площею 91,2 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м., який складається із підвалу літ. IV площею 4,9 кв.м., коридору літ.2-1 площею 3,9 кв.м., коридору літ.2-2 площею 5,5 кв.м., житлової кімнати літ. 2-3 площею 23,7 кв.м., ванни літ.2-4 площею 3,3 кв.м., кухні літ.2-5 площею 6,0 кв.м., сходової літ.2-6 площею 8,4 кв.м., житлової кімнати літ.2-7 площею 24,0 кв.м., житлової кімнати літ.2-8 площею 11,5 кв.м., гаражу «В», як на спадкове майно, після смерті [PERSON], яка померла 02.02.2016р. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є спадкоємцем свого батька - [PERSON] та матері [PERSON]. На підставі договору купівлі-продажу від 27.06.1990р. №3-4571, [PERSON] придбав 1/2 частини житлового будинку за адресою м.Львів, вул.Лижв'ярська, 17, що відповідно складалася з квартири №2 у житловому будинку загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м. В подальшому [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку площею 0,0262 га, для обслуговування своєї частини будинку. Внаслідок реконструкції частини будинку частка [PERSON] змінилася та складає 21/100 ідеальної частки. Водночас із даних Реєстру речових прав на нерухоме майно випливає, що станом на сьогоднішній день за [PERSON] надалі залишається інформація про те, що він є власником 1/2 частини житлового будинку, оскільки право власності на 21/100 частки за ним не реєструвалося, хоча фактично він є власником не 1/2 частини будинку, а саме 21/100 частки будинку. Обставини щодо фактичної належності [PERSON] 21/100 частки вказаного житлового будинку підтверджуються рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08.06.2016р. по справі №461/3012/16-ц. Після смерті [PERSON], [PERSON], як дружина померлого, не зареєструвала права власності на 21/100 житлового будинку в порядку спадкування, однак вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті постійно проживала з [PERSON]. У звязку з цим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], надано офіційну відповідь про неможливість видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті матері та розяснено право звернення до суду. Таким чином, з незалежних від позивача причин, вона, як спадкоємець після смерті своєї матері не може реалізувати своє право на прийняття спадщини в нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів До судового засідання позивач подала клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, скерувала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Представник ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не зявився, скерував на адресу суду клопотання, в якому просить слухати справу без його участі, вирішення справи залишає на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути , зокрема, визнання права. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.1990 р. за №3-4571, посвідченого Першою Львівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] придбав 1/2 частини житлового будинку за адресою м. Львів, вул. Лижв'ярська, 17, що складається з квартири № 2 у житловому будинку загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м. /а.с.16-18/. В подальшому [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку площею 0,0262 га, кадастровий номер - 4610136600:07:001:0035, для обслуговування своєї частини будинку, що підтверджується Державним актом, серія ЯЛ №386079 від 14.01.2011р. /а.с.19/. Інша частина житлового будинку у розмірі ? частки та земельна ділянка перебувала у власності [PERSON] У відповідності до розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №396 від 02.08.2010р. /а.с.28/, внаслідок реконструкції частини будинку [PERSON], визначено нові частки співвласників житлового будинку по вул. Лижв'ярській, 17 у м. Львові, зокрема співвласник [PERSON] займає - приміщення підвалу літ.ІV площею 4,9 кв.м., приміщення коридору літ.2-1 площею 3,9 кв.м., приміщення коридору літ.2-2 площею 5,5 кв.м., житлову кімнату літ. 2-3 площею 23,7 кв.м., ванну літ. 2-4 площею 3,3 кв.м., кухню літ.2-5 площею 6,0 кв.м., сходову літ.2-6 площею 8,4 кв.м., житлову кімнату літ.2-7 площею 24,0 кв.м., житлову кімнату літ.2-8 площею 11,5 кв.м., що складають 21% або 21/100 ідеальної частки. В подальшому [PERSON] відчужив [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку по вул.Лижв'ярській, 17 у м.Львові на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.07.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON]-М.Ю. за №682 та 79/100 житлового будинку на підставі договору дарування 79/100 від 20.07.2011р. /32-37/. Інформація про реєстрацію за [PERSON] права спільної часткової власності на 79/100 житлового будинку по вул.Лижв'ярській, 17 у м.Львові була внесена 22.07.2011 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою є Реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2016р. /а.с.59/. Відповідно до довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №3/8737 від 22.06.2016 р. ? частини будинку на вул. Лижвярській, 17 (до реконструкції) належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.1990 р. №3-4571. Право власності на 21/100 частини будинку після реконструкції за [PERSON] не реєструвались,79/100 частини будинку зареєстровано за [PERSON] /а.с.56,57/. Згідно свідоцтва про смерть від 30.03.2012р., серія І-СГ №280670, [PERSON] помер 29.03.2012р. /а.с.64/. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08.06.2016р. по справі №461/3012/16-ц /а.с.10-15/, судом поділено в натурі індивідуальний житловий будинок по вул.Лижв'ярській, 17 з виділенням [PERSON] у приватну власність 79/100 часток індивідуального житлового будинку по вул. Лижв'ярській 17 у м. Львові а саме: І /5,7 кв.м. підвал, ІІ/2,4 кв.м. підвал, ІІІ/4,5 кв.м. підвал, 1-1/5,8 кв.м сходова, 1-7/5,8 кв. м. сходова, 1-13/5,8 кв.м. сходова, 1-2/8,6 кв.м. коридор, 1-8/8,9 кв.м. коридор, 1-3/5,6 кв.м. ванна, 1-4/1,6 кв.м. вбиральня, 1-10/1,6 кв.м. вбиральня, 1-5/24,2 кв.м. кухня - їдальня, 1- 6/11,5 кв.м. веранда, 1-12/11,5 кв.м. веранда, 1-9/10,0 кв.м. житлова, 1-11/21,2 кв.м. житлова, 1-16/40,2 кв.м. житлова, 1-14/5,0 кв.м. санвузол, 1-15/1,2 кв.м. сауна - житловою площею 71,4 кв.м. загальною площею 181,1 кв.м., гараж під. літ. Б, сарай під. літ. Г.; надвірні споруди №1-5,1 залишено у спільному користуванні. У рішенні зазначено, що за [PERSON], який займає приміщення, що складають 21/100 частку індивідуального житлового будинку по вул.Лижв'ярській, 17 у м. Львові, на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.1990р. за №3-4571, посвідченого Першою Львівською державною нотаріальною конторою, зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частку будинку, а саме: 2-1/3,9 кв. м. коридор, 2-2/5,5 кв.м. коридор, 2-3/23,7 кв. м. житлова, 2-4/3,3 кв.м. ванна, 2-5/6,0 кв. м. кухня, 2-6/8,4 кв.м. сходова клітка, 2-7/24,0 кв.м. житлова, 2-8/11,5 кв. м. житлова загальною площею 86,3 кв. м., житловою площею 59,2 кв.м. до реконструкції; право власності після реконструкції будинку на 21/100 частку будинку, а саме: ІV/4,9 кв. м. підвал, 2-1/3,9 кв.м. коридор, 2- 2/5,5 кв.м. коридор, 2-3/23,7 кв.м. житлова, 2-4/3,3 кв.м. ванна, 2-5/6,0 кв.м. кухня, 2-6/8,4 кв.м. сходова клітка, 2-7/4,0 кв.м. житлова, 2-8/11,5 кв/ м., житлова, загальною площею 91,2 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м., та гараж літ. «В» не зареєстровано. Частки в спільній частковій власності між двома співвласниками індивідуального житлового будинку, який знаходиться по вул. Лижв'ярській, 17 у м.Львові розподілилися на 79/100 і 21/100, незалежно від того, що за одним із співвласників [PERSON] право власності на 21/100 частку індивідуального житлового будинку не зареєстровано. Таким чином, відповідно до умов поділу за співвласником [PERSON] залишено наступні приміщення цього житлового будинку: приміщення підвалу літ.ІV площею 4,9 кв.м., приміщення коридору літ.2-1 площею 3,9 кв.м., приміщення коридору літ.2-2 площею 5,5 кв.м., житлову кімнату літ. 2-3 площею 23,7 кв.м., ванну літ. 2-4 площею 3,3 кв.м., кухню літ.2-5 площею 6,0 кв.м., сходову літ.2-6 площею 8,4 кв.м., житлову кімнату літ.2-7 площею 24,0 кв.м., житлову кімнату літ.2-8 площею 11,5 кв.м., загальною площею 91,2 кв.м., житловою площею 59,2 кв. м., що складає 21/100 житлового будинку, та гараж літ.В. Згідно свідоцтва про смерть від 02.02.2016р., серія І-СГ №421057, [PERSON] померла 02.02.2016р. /а.с.63/. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи від 06.06.2016р. №44081346 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] /а.с.67/. З метою прийняття спадщини у встановленому законом порядку, [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом. Як вбачається з відповіді від 12.08.2016р. №46/02-14 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] повідомила про те, що видати свідоцтво про право на спадщину є неможливим, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] належить квартира № 2 на вул. Лижвярській у м. Львові, що суперечить інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав на нерухоме майно та довідці ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №3/8737 від 22.06.2016 р. /а.с.68,69/. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не зареєстрував за життя право власності на належну йому 21/100 частки у житловому будинку по вул.Лижв'ярській, 17. [PERSON] як дружина померлого після смерті [PERSON] не зареєструвала права власності на 21/100 житлового будинку в порядку спадкування, однак вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті із [PERSON] постійно з ним проживала, що в свою чергу унеможливлює прийняття спадщини після її смерті позивачем, як спадкоємцем майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 1, 2 статті 2120\~ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно із абз. 2 п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому у цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справвказує у п. 3.3. листа № 24-753/0/4-13від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в порядку спадкування», що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, оскільки позивачем доведено факт перешкоджання їй у здійсненні свого права на оформлення спадщини за законом, а відтак, позов підлягає до задоволення. У зв'язку із задоволенням позову на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Outcome: approved