Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, призначених за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2009 року, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) боржника щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, у зв*язку зі змінами в Сімейному кодексі в липні 2017 року про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 09 лютого 2010 року шлюб між сторонами розірвано. 25 травня 2009 року рішенням Ніжинського міськрайонного суду стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходу) боржника щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Син [PERSON] є хворобливою дитиною. Кожного року проходить лікування в Чернігівській обласній дитячій лікарні, бо має вади зору та перебуває на диспансерному обліку в ортопедичному центрі з діагнозом-плоскостопіє. Вона постійно витрачає додаткові кошти на його лікування та оздоровлення, так як у зв»язку з вадами зору дитині призначають спеціальні ліки та вітаміни, які коштують значних сум. Дитина проходить щорічне стаціонарне лікування. Кожного року, а то й по декілька разів на рік вона купує дитині окуляри. На спеціальне ортопедичне взуття вона витрачає близько 6\~000 грн. Вона є безробітною та перебуває на обліку у Ніжинському міськрайонному центрі зайнятості з 15 лютого 2018 року. Ухвалою суду від 04 травня 2018 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було\~запропоновано протягом\~п»ятнадцяти днів\~з дня\~вручення ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі подати\~відзив на\~позовну заяву\~відповідно до\~ст.\~278\~ч.1\~ЦПК України, але він у встановлений судом строк відзив не подав, що згідно ч.2 ст.191 ЦПК України є підставою для вирішення спору за наявними матеріалами справи. Згідно ст. 279 ч.5 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 10 травня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення матеріалів рекомендованим листом, але в установлений судом п»ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали не подав заяву із заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов, що згідно ч.5 ст.279 ЦПК України є підставою для вирішення спору за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач не подав відзив, суд відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідно свідоцтву про шлюб серії І-ЕЛ № 051324 [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.14). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 09 лютого 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 25 травня 2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходу) боржника щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. З 08 липня 2017 року набрав чинності закон №2037-УІІІ від 17 червня 2017 року, яким внесено зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір стягнутих за вказаними рішеннями аліментів суду підлягає збільшенню в частині визначення мінімального розміру аліментів. Вимога позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат є обґрунтованою та доведена документальними доказами. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] за станом здоров*я перебуває на обліку та потребує постійного медичного нагляду та лікування. (а.с.17-27). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, у відповідності до ст.ст. 7,141 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до ст.ст.180,181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс\~виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).\~Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей.\~Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов*язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Копіями виписок із медичних карток вбачається, що неповнолітній [PERSON] має вади зору та перебуває на диспансерному обліку в ортопедичному центрі з діагнозом плоскостопія. У звязку з хворобами дитини позивач витрачає додаткові кошти на лікування та оздоровлення дитини, а саме: у звязку з вадами зору вона несе витрати на спеціальні ліки, вітаміни та окуляри, у звязку з плоскостопієм на спеціальне ортопедичне взуття, що підтверджується наданими квитанціями. З врахуванням можливості участі батька у зазначених додаткових витратах на дитину, зокрема стану здоров*я, матеріального становища позивача, те, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає з хворою дитиною, дбає про неї, матеріального становища відповідача, відсутності у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо, відсутності інших аліментних зобовязань, суд дійшов висновку про необхідність стягненню з відповідача на користь позивача 1500 грн. щомісяця додаткових витрат на утримання дитини.

Outcome: approved