Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, який в ході судового розгляду справи уточнила, та остаточно просила визнати нечинним рішення ПАТ «Львівгаз» щодо застосування до неї штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2217,29 грн., а також визнати неправомірним та скасувати рішення ПАТ «Львівгаз» про оплату нею вартості ремонтно-повірочних робіт ПЛГ в сумі 232,91 грн. Позов мотивує тим, що 12.11.2009р. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вона придбала квартиру [ADDRESS] у попереднього власника [PERSON] Протягом усього періоду з моменту придбання квартири позивач вчасно оплачувала вартість наданих їй послуг з газопостачання. Однак 23.04.2012р. вона почула якийсь шум у роботі лічильника, у зв'язку з чим самостійно викликала працівників відповідача для проведення обстеження роботи лічильника. В результаті на підставі акту експертизи лічильника газу № 1643 від 05.06.2012р., проведеної представниками відповідача, у зв'язку з нібито втручанням у роботу ПЛГ на неї було накладено грошове стягнення в сумі 2217,29 грн., а також нараховано плату за проведення ремонтно-повірочних робіт ПЛГ в сумі 232,91 грн., з приводу чого відповідач у подальшому неодноразово звертався до неї із письмовими вимогами про погашення відповідних сум заборгованості, із заявою про видачу судового наказу (судовий наказ від 22.05.2013р.), який у подальшому був скасований ухвалою суду від 18.09.2013р., а також із попередженням про можливість відключення надання послуг газопостачання у разі непогашення відповідних сум заборгованості. З метою припинення порушення її прав, оскільки вона не визнає законність вимог відповідача, була змушена звернутися до суду. Вважає незаконною проведену представниками відповідача експертизу приладу обліку, оскільки її не було повідомлено про час проведення такої. Крім того, відповідачем безпідставно не проводилась жодного разу повірка приладу обліку з моменту його встановлення попередньому власнику квартири у 1996 році та з моменту придбання квартири нею у 2009 році. Крім того, не доведено жодними доказами та, навпаки, спростовується відомостями про нарахування та оплату послуг з газопостачання у квартиру [ADDRESS] за період 2009-2013 р.р. обставина щодо особистого втручання позивача у роботу лічильника газу та зменшення показників за спожитий газ у зв'язку із цим. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Представник відповідача Залоза Н.В. у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що 03.05.2012р. працівниками ПАТ «Львівгаз» було виявлено порушення в роботі ПЛГ, після чого на підставі акту експертизи лічильника газу № 1643 від 05.06.2012р. було встановлено факт втручанням у роботу ПЛГ, що відповідає п. 26 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999р. № 2246, у якому передбачено, що факт пошкодження (втручання в роботу) лічильника газу, що призвело до заниження показань, засвідчується спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право проводити експертизу. Відтак відповідачем правомірно на підставі п.2.2 Постанови НКРЕ від 29.05.2003р. № 475 нараховано позивачу збитки в розмірі 2262,90 грн., а також плату за проведення ремонтно-повірочних робіт ПЛГ в сумі 232,91 грн. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту цивільного права суперечить ст. 16 ЦК України, а прострочення відповідачем терміну повірки приладу обліку споживання газу не звільняє позивача від відповідальності за його пошкодження. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], придбаної на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.11.2009р. у попереднього власника квартири [PERSON] А тому, починаючи з моменту придбання вказаної квартири, позивач є споживачем послуг її газопостачання, які надає відповідач. Договір про надання послуг з газопостачання № 1262003 від 05.05.2010р. був укладений між сторонами, як вбачається із пояснень представників сторін, на вимогу відповідача за формою типового договору надання відповідного виду послуг. При цьому, як вбачається із примірника оригіналу договору, наданого на руки позивачу, на момент укладення договору п. 1.5 договору, що передбачає необхідність відображення у договорі умов щодо характеристики лічильника газу (тип, заводський номер, показання на момент укладення договору, № пломби, № стрічки, місце встановлення, дата останньої повірки, періодичність повірки), залишився незаповненим. При цьому наданий стороною відповідача інший примірник договору про надання послуг з газопостачання № 1262003 від 05.05.2010р. із заповненим п. 1.5 договору не може братися до уваги судом, оскільки він не є тотожним примірнику договору, наданому позивачу. Як вбачається із паспорту газоміра, встановленого у квартирі позивача, такий був встановлений 03.07.1996р., дата проведення його атестації - 01.06.1996р., строк служби становить від 10 до 25 років. У п. 2.1.6. договору про надання послуг з газопостачання № 1262003 за вересень 2005р., укладеного між відповідачем та попереднім власником квартири [ADDRESS] [PERSON], встановлено зобов'язання відповідача проводити повірку лічильника з міжповірочним інтервалом 5 років. Однак як, встановлено судом, що підтверджується поясненнями сторін, з моменту встановлення лічильника газу у 1996 році до моменту звернення позивача з приводу його технічної несправності у 2012 році, в тому числі після зміни власника квартири (споживача за договором про надання послуг газопостачання) його повірка жодного разу не проводилась. Працівниками відповідача на підставі звернення позивача з приводу технічної несправності лічильника газу 03.05.2012р. було проведено його обстеження, за результатами якого складено акт про виявлені порушення, яким зафіксовано шум при роботі лічильного механізму, вирішено обстежити заводську пломбу, однак виявити дефект лічильника шляхом зовнішнього огляду не видалось можливим. У зв'язку з цим працівниками відповідача було демонтовано лічильник газу та скеровано на експертизу для визначення причин його несправності. Згідно з актом експертизи лічильника газу № 1643 від 05.06.2012р. виявлено факт втручанням у роботу ПЛГ. На підставі цього відповідачем проведено донарахування суми боргу за послуги газопостачання в розмірі 2262,90 грн., а також нараховано плату за проведення ремонтно-повірочних робіт ПЛГ в сумі 232,91 грн., що стверджується листом відповідача від 06.09.2012р. Відповідно до п. 26 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999р. № 2246 факт пошкодження (втручання в роботу) лічильника газу, що призвело до заниження його показань, засвідчується спеціалізованою організацією (підприємством), яке має право проводити експертизу. У разі підтвердження факту пошкодження лічильника з вини споживача він відшкодовує вартість перевірки, ремонту та/або встановлення нового лічильника. Згідно з п. 3.2.2. Положення про проведення експертизи лічильника газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом МПЕК України від 27.12.2005р. № 619, відшкодування збитків здійснюється згідно з порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальній або газотранспортній організації внаслідок порушення споживачем природного газу правил надання населенню послуг з газопостачання. Відповідно до п. 2.2 Постанови НКРЕ України від 29.05.2003р. № 475 «Про затвердження порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальній або газотранспортній організації внаслідок порушення споживачем природного газу «Правил надання населенню послуг з газопостачання», у разі навмисного пошкодження лічильника газу, повірочного тавра, цілісності його пломб або дій споживача, що привело до заниження показань лічильника, розрахунок здійснюється з урахуванням кількості підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі, кількості осіб, яким надавались послуги з газопостачання, та кількості днів з часу останнього контрольного зняття представником газопостачальної або газотранспортної організації показань лічильника газу до дня виявлення порушення, але не більше, ніж за 6 місяців. Разом із тим, як встановлено в ході судового розгляду, відповідачем не доведено наявності правових підстав для нарахування позивачу сум, які становлять предмет спору. По-перше, відсутні будь-які докази втручання у роботу лічильника газу саме внаслідок умисних дій позивача, оскільки з моменту встановлення лічильника газу у 1996 році до моменту придбання квартири у власність позивачем у 2009 році не проводилось жодної повірки лічильника газу, що не виключає можливості його пошкодження у період до придбання квартири позивачем. При цьому, як встановлено судом, з приводу шуму у роботі лічильника до відповідача звернулася безпосередньо позивач, що опосередковано підтверджує її незаінтересованість в результатах огляду та обстеження лічильника газу. Крім того, всупереч вимогам п. 26 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999р. № 2246, в акті експертизи лічильника газу № 1643 від 05.06.2012р. відсутні будь-які висновки, що втручання в роботу в роботу лічильника газу призвело чи могло призвести до заниження його показань. Вказана обставина не підтверджується жодними іншими доказами у справі. Більше того, із відомостей про нарахування та оплату за надані послуги газопостачання в період 2009-2013р.р. жодним чином не вбачається обставина щодо заниження показників лічильника газу у квартирі [ADDRESS]. При цьому суд констатує, що всупереч вимогам п.3.3.2 Положення про проведення експертизи лічильника газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом МПЕК України від 27.12.2005р. № 619, не було забезпечено право позивача бути присутнім під час проведення експертизи, оскільки доказів його повідомлення про час і місце її проведення немає. Виходячи із вищенаведеного, правових підстав для нарахування позивачу сум, які становлять предмет спору, у відповідача не було. З приводу погашення сум заборгованості, що є предметом спору, відповідач неодноразово звертався до позивача із письмовими вимогами, рахунками-квитанціями, із заявою про видачу судового наказу від 23.04.2013р. на суму боргу за послуги газопостачання в розмірі 2217,29 грн. (судовий наказ від 22.05.2013р.), який у подальшому був скасований ухвалою суду від 18.09.2013р., а також останній раз із попередженням, одержаним позивачем у жовтні 2013р., про можливість відключення надання послуг газопостачання у разі непогашення відповідних сум заборгованості. Оскільки вимоги щодо погашення сум заборгованості, які є предметом спору, пов'язані із конкретними негативними наслідками для прав та інтересів позивача (як-то, примусове стягнення вказаних сум у судовому порядку, з приводу чого відповідач звертався із заявою про видачу судового наказу, чи відключення його від газопостачання, з приводу чого йому направлялось попередження), а тому суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо неналежного способу захисту цивільного права, обраного позивачем. По-перше, визначений у ст. 16 ЦК України перелік способів захисту цивільного права не є вичерпним, а, крім того, обраний позивачем спосіб захисту цивільного права цілком відповідає п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України в контексті вимоги до відповідача припинити дії, що порушують його право. Оскільки жодних актів у формі «рішень» відповідачем щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій чи про оплату за ремонтно-повірочні роботи ПЛГ не приймались, а лише направлялись позивачу неправомірні вимоги щодо сплати заборгованості за спожитий газ у квартирі [ADDRESS] в сумі 2217,29 грн. та вартості ремонтно-повірочних робіт ПЛГ в сумі 232,91 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання неправомірними вказаних вимог, що є підставою для припинення дії, що порушує право позивача. На підстав наведеного та

Outcome: partial