Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], на її користь у твердій грошовій сумі 850 грн., але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 11 грудня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 989. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що приблизно з осені 2013 року їхні з відповідачем сімейні відносини стали погіршуватися, нерідко відбувалися сварки, вони всіма силами намагалися зберегти сім'ю, однак з лютого 2014 року їхні взаємні непорозуміння лише загострилися, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Зазначила, що фактично з лютого 2014 року спільне господарство не ведеться, живуть практично окремо, але за однією адресою. За цей час вони переконалися, що є зовсім різними людьми, збереження шлюбу неможливе. Вказала, що відповідач працює на декількох роботах у різних приватних підприємців і має постійний, однак мінливий дохід у вигляді заробітної плати, загальний середній розмір якої становить 3500 грн. на місяць. Уточнила, що відповідач здатний та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання їхнього сина. Зазначила, що інших дітей, окрім їхньої дитини відповідач немає та майнового спору між ними не має. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги повністю підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, а в частині стягнення аліментів зазначив, що згоден сплачувати аліменти на користь сина в розмірі 400 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 989. (а.с. 4). Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис про народження № 29, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини з лютого 2014 року, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, що призвело до втрати взаємної довіри і поваги, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1, ч.2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходяться на повному утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що допомоги на утримання інших дітей він не надає, працює неофіційно та має нерегулярний дохід, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є підлягають задоволенню частково в розмірі 500 грн. щомісяця. Крім того, згідно ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів у зазначеному розмірі слід здійснювати, починаючи від дня пред'явлення позову, тобто з 20.03.2014 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 180, 182 - 184, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: partial