Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона та відповідач [PERSON] тривалий час перебували у фактичних шлюбних стосунках, від яких вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Відповідач офіційно не працює, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач вважає, що розмір аліментів, з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, необхідних для утримання, забезпечення розвитку та виховання дитини (продукти харчування, одяг, іграшки, інші речі особистого вжитку) має складати 2000 грн., крім того [PERSON] зазначила, що на дитину нараховується вартість комунальних послуг, яка є суттєвою. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у разі неявки відповідача в судове засідання просила ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну малолітню дитину\~[PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №221618 видане 22 жовтня 2010 року Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області). Малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, пров. Оболонський, 2В ( довідка про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5590/2, видана 22 серпня 2017 року виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області; акт депутату Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області від 21 серпня 2017 року). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Враховуючи, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], зобов'язаний утримувати дитину, але свої зобов'язання по утриманню доньки не виконує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу\~із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, а саме якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved