Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, просить витребувати від відповідача, як добросовісного набувача, на її користь квартиру [ADDRESS], яка вибула з її володіння не з її волі, та припинити право власності відповідача на спірну квартиру. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивач не набула право власності на спірну квартиру, оскільки після укладення 01.07.2005 року договору дарування, у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності. Навпаки, в цей час оформлювала право користування іншою квартирою в судовому порядку. Крім того, посилалися на кримінальне провадження за ч.4 ст. 358 КК України про використання [PERSON] підробленого документу договору дарування спірної квартири від 01.07.2005 року, яке знаходиться в провадженні СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області, наполягали на тому, що підпис на договорі дарування виконаний не [PERSON], оскільки остання за своє життя зверталася до правоохоронних органів з приводу підробленого договору дарування спірної квартири. Також заявили клопотання про застосування строку позовної давності. Просили відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, вважав його недоведеним, оскільки доказів прийняття в дар спірної квартири позивачем суду не надано. Також заявив про застосування строку позовної давності. Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] заперечувала проти позову з аналогічних підстав. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з*явився, надав до суду пояснення, просив прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з*явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1998 року. 01 липня 2005 року [PERSON] подарувала спірну квартиру [PERSON] ( договір дарування посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 6-444 ). В судовому засіданні встановлено та не спростовано сторонами, що 13 липня 2008 року [PERSON] подала до БТІ заяву про видачу їй дубліката свідоцтва про право власності на спірну квартиру у зв*язку із втратою оригіналу. 29 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири. 30 липня 2008 року [PERSON] продала квартиру [PERSON] 25 грудня 2010 року [PERSON] продала квартиру [PERSON] 07.04.2011 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ВЛ № 303518 від 08.04.2011 року. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі. Статтею 722 ЦК України встановлено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Відповідно до ч.4 ст. 722 ЦК України прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі ( ключів, макетів, тощо ) є прийняттям дарунка. З матеріалів справи вбачається, що договір дарування від 01 липня 2005 року № 6-444, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] Згідно п.4 зазначеного договору «Під час нотаріального посвідчення цього договору Дарувальник передав Обдарованому ключі та технічний паспорт на вищезазначену квартиру. Сторони усвідомлюють, що цим актом підтверджено прийняття Дарунку від Дарувальника Обдарованому.» Таким чином, суд вважає, що у позивача виникло право власності на спірну квартиру під час укладення договору, оскільки вона прийняла документи, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору ( оригінал технічного паспорту ) та символ речі ( ключі від спірної квартири ), що відповідно до ч.4 ст. 722 ЦК України є прийняттям дарунка спірної квартири. Зазначене спростовує думку представника третьої особи [PERSON] про відсутність доказів прийняття позивачем дарунку згідно договору від 01 липня 2005 року. Суд не приймає до уваги посилання відповідача та її представника щодо використання позивачем підробленого договору дарування, оскільки з постанови старшого слідчого СВ Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області про закриття кримінальної справи від 15.11.2012 року вбачається, що 18.12.2009 року по справі проведено судово-почеркознавчу експертизу, згідно висновку якої рукописні записи в строці «Дарувальник» в договорі дарування, виконані [PERSON] Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач ), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі,якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. Таким чином, оскільки спірна квартира за відплатним договором купівлі-продажу придбана відповідачем у особи, яка не мала права її відчужувати, про що відповідач не знав і не міг знати, позивач, оскільки вона є власником спірної квартири за договором дарування, спірна квартира вибула з її володіння не з її волі, тому позивач має право витребувати це майно від відповідача. За таких обставин, суд задовольняє позов в повному обсязі. При цьому, посилання відповідача та третіх осіб на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.05.2006 року за позовом [PERSON] до Московського РВК м. Харкова, яким за [PERSON] визнано право користування іншою квартирою квартирою № 30 будинку № 95 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, висновків суду не спростовує. Також, суд також не погоджується з клопотанням сторін про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, з урахуванням наступного. Договір купівлі-продажу спірної квартири між [PERSON] та відповідачем був укладений 25.12.2010 року. У червні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», [PERSON], треті особи приватний нотаріус ХМНО [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним. Перебіг позовної давності перервався відповідно до ч.2 ст. 254 ЦК України Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 14.06.2013 року в задоволенні зазначеного позову відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ від 26.09.2013 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду від 14.06.2013 року залишено без змін. З позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння позивач звернулася до Московського районного суду м. Харкова 04.07.2014 року, таким чином, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав в межах строку позовної давності відповідно до вимог ч.3 ст. 264 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved