Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звертаючись до суду заявляє позовні вимоги до відповідоча, а саме: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; - стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] (інд. номер платника податків [NUMBER] ), на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини у відділеннях Ощадного банку України, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. В мотивуванні заявленого змісту позовних вимог позивач вказав, до служби у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - ССД по Холодногірському району) надійшло клопотання від служби у справах дітей Зміївської РДА Харківської області щодо порушення питання про позбавлення батьківських прав одинокої матері, [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, паспорт: серія [NUMBER] , виданий Ленінським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 18.06.2015 року. Ідентифікаційний номер платника податків - [NUMBER] . Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Дитина зареєстрована разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] тривалий час разом з малолітнім сином [PERSON] проживала на території Зміївського району у співмешканця, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та від співмешканця народила ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] , відносно якого було встановлено батьківство [PERSON] . У травні 2018 року [PERSON] поїхала до Харкова, залишивши двох дітей на свого співмешканця. По теперішній час мати долею дітей не цікавиться, матеріально дітей не підтримує, зв`язок з нею відсутній. Відповідно до інформації Комунального закладу «Зміївський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» Зміївської районної ради Харківської області від 16.07.2019, родина [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] не перебуває на обліку закладу, ніяких повідомлень стосовно цієї родини з боку суб`єктів соціальної роботи до вказаного закладу не надходило. Згідно з довідкою Зміївського відділу поліції від 19.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] , з травня 2018 року місце мешкання [PERSON] невідомо, за базою даних поліції в розшуку вона не значиться. Відповідно до акту обстеження від 11.11.2019, представниками Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області встановлено, що за місцем проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без матері проживають двоє малолітніх дітей: [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2015 року народження. Згідно з листом управління соціального захисту населення Зміївської РДА Харківської області від 13.01.2020, [PERSON] перебувала на обліку в управлінні та отримувала державну допомогу при народженні дитини та допомогу одинокої матері у період з серпня 2014 року по квітень 2018 року. Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області листом від 24.01.2020 повідомлено, що на території сільської ради відсутні дошкільні дитячі заклади, в зв`язку з чим, малолітній [PERSON] , 2014 року народження не мав можливості відвідувати дитячий заклад. Листом КНП «Зміївський районний центр первинної медико-санітарнбї допомоги» Зміївської РДА від 27.01.2020 надана інформація, що [PERSON] [INFO] у лікарів загальної практики сімейної медицини не задекларований. В лютому 2020, при обстеженні умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , спеціалістами ССД по Холодногірському району встановлено, що одинока мати - [PERSON] , 1992 року народження, разом з дитиною [PERSON] , 2014 року народження за вказаною адресою зареєстрована, але тривалий час не проживає. [PERSON] не спілкується зі своєю матір`ю (бабусею дитини) [PERSON] , родинні стосунки з родичами не підтримує. У своєму поясненні від 13.12.2019 бабуся, [PERSON] , 1973 року народження, пояснила, що вона зареєстрована та проживає разом із сином, [PERSON] , 2001 року народження, за вищевказаною адресою. Також за цією адресою зареєстрована її дочка, [PERSON] , 1992 року народження, та малолітній онук, [PERSON] , 2014 року народження, які в її родині не проживають. Бабуся пояснила, що її донька [PERSON] , в 16 років народила першу дитину- сина [PERSON] , вихованням та утриманням дитини не займалась, постійно зникала з дому, залишала дитину з нею. З цих підстав у 2011 році [PERSON] , позбавлена батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] . Дитина у подальшому була усиновлена. Бабусі, [PERSON] , відомо, що її малолітній онук, [PERSON] , 2014 року народження, знаходиться в родині співмешканця матері, [PERSON] . Місце знаходження дочки, [PERSON] , їй невідомо, останній раз вона бачила дочку в травні 2018 року. Також, [PERSON] зазначила, що на теперішній час не має можливості встановити опіку над малолітнім онуком [PERSON] , за сімейними обставинами. У своїх поясненнях від 17.01.2020 співмешканець [PERSON] , [PERSON] , та його батько, [PERSON] , пояснили, що в їх родині за адресою: [ADDRESS] з середини 2016 року проживала [PERSON] з двома малолітніми дітьми: [PERSON] , 2014 року народження, та [PERSON] , 2015 року народження. До того [PERSON] разом зі співмешканцем [PERSON] знімали житло у місті Харкові. У квітні 2018 року [PERSON] поїхала на день народження до своєї матбрі, [PERSON] , у м. Харків і до теперішнього часу не повернулась. Після того як мати, [PERSON] , залишила їх родину, вона дітьми не цікавилась, не приїздила, на зв`язок не виходила. [PERSON] дитячий дошкільний заклад не відвідував, у сімейного лікаря не зареєстрований. В родині [PERSON] не заперечують проти проживання [PERSON] разом з ними до надання відповідного статусу та вирішення форми влаштування дитини. Можливості встановити опіку над [PERSON] не мають. Своєю свідомою поведінкою, а саме цинічним нехтуванням батьківськими обов`язками мати, [PERSON] , систематично порушу є права та інтереси дитини. Вказані порушення прав дитини з боку матері, без необхідного захисту порушених прав, можуть призвести в подальшому до негативних наслідків у житті дитини. Відповідно до ст. 8, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № 3 від ЗО березня 2007 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня ,2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За клопотанням ССД по Холодногірському району на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, яке відбулось 18.02.2020 року, було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері, [PERSON] , відносно малолітньої дитини та стягнення аліментів на її утримання. Комісією було ухвалено: Вважати доцільним позбавлення батьківських прав, [PERSON] , відносно малолітнього, [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини. Вищевикладене підтверджує, що мати, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обоє 'язків, щодо навчання дитини, підготовки її до самостійного життя, своєчасного лікування дитини, не створює умов для отримання дитиною освіти та розвитку. [PERSON] не створює належних умов для проживання і виховання дитини в її родині. Відсутність спілкування, безпосереднього контакту з дитиною беззаперечно свідчить про свідоме небажання відповідача брати участь у вихованні дитини, її розвитку, пізнанні внутрішнього світу, усвідомлення, розуміння інтересів та світосприйняття дитини, що є проявом байдужості відповідача до дитини, додатково підтверджує ухилення відповідача від всебічного піклування про дитину, свідчить про свідоме, винне ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] . Позивач на позові наполягав який визнав відповідач. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має-право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Частиною 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. П.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дітьми у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ! 5 травня 2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. За вимогами статті 164 ч.2 п. 2 СК України якими визначено право одного із батьків або інших осіб особу позбавити батьківських прав якщо: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтями 180, 183, 191 СК України передбачено: Батьки зобов`язані утримувати дітей до дня їхнього повноліття. Частки заробітку матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Час подачі позовної заяви про стягнення аліментів є часом з якого проводиться стягнення аліментів. Також статтею 193 ч.3 СК України передбачено: За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Outcome: approved