Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи це тим, що 21 серпня 2019 року уклала з відповідачем договір позики, відповідно до якого передала відповідачу грошові кошти в сумі 1400000, що підтверджується розпискою, та які відповідач зобов`язався повернути до 02 вересня 2019 року, в разі неповернення коштів до вказаного терміну, відповідач зобов`язався укласти з позивачем договір застави майна, а саме: комбайну зернозбирального, але на вимогу позивача кошти до цього часу не повернув, договір застави не уклав, тому позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики, які станом на 10 грудня 2019 року становлять 3066000 гривень 00 копійок, з них: 1400000 гривень - сума основного боргу, 1386000 гривень - сума пені за 99 днів прострочення, штрафи - відповідно до п.8.3 договору позики в сумі 140000 гривень, та відповідно до п.8.5 договору позики в сумі 140000 гривень, а також сплачені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, так як повторно відмовився від одержання судової повістки. Суд заслухавши сторони, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 21 серпня 2019 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 1400000, які відповідач зобов`язався повернути до 02 вересня 2019 року, але не повернув, що підтверджується копієію договору позики та розпискою (а. с.8-12). Відповіднро до п.8.4 договору позики, у разі якщо грошові кошти 02 вересня 2019 року неповернуті, то відповідач зобов`язаний був укласти з позивачем договір застави майна до 03 вересня 2019 року, а саме: комбайну зернозбирального, але на вимогу позивача кошти до цього часу відповідач не повернув та договір застави не уклав. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були переданні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Розділом 8 договору позики від 21 серпня 2019 року визначено відповідальність за порушення зобов`язань. На день розгляду справи судом сума позики позивачу не повернута, що свідчить про невиконання відповідачем умов договору позики, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме: з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики від 21.08.2019 року в сумі 1400000 гривень, 1386000 гривень пені та 280000 гривень штрафу. Відповідно до ч.1. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно ч.1. ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1. ст. 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Крім цього у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 9605 гривень. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20000 гривень в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат на правничу допомогу. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 626, 628, 638, 526, 549, 550, 551, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та ст. ст. 76, 77, 81, 141 ЦПК України.

Outcome: approved