Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2017 року цивільну справу 755/14207/17, провадження 2/755/5451/17 було передано на розгляд в провадження судді Гончарука В.П. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири було залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири, справу призначено до судового розгляду. Позивачі мотивують свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] , належить їм на праві спільної сумісної власності, яку 31 жовтня 2014 року о 20 год. 15 хв. було затоплено. Начальником Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України було створено комісію з метою встановлення причин залиття та визначення пошкоджень. Згідно Акту про залиття складеного комісією від 05 листопада 2014 року встановлено, що 31 жовтня 2014 о 20 год. 15 хв. в житловому будинку по [ADDRESS] на системі опалення трапилося залиття, внаслідок чого постраждали нижче розташовані квартири № 85 та № 78 . Причиною залиття є прорив радіатора в квартирі № 92 в кімнаті площею 18,4 м.кв. встановленого під час несанкціонованого перепланування та перероблення системи ЦО - зміна та перенос радіаторів опалення. Власникам квартири № 85 завдано майнову шкоду, а саме: в коридорі (пл..14м.кв.) на стелі та стінках видимі ознаки залиття, шпалери на стелі та стінах в місцях стиків відійшли, розбухання та підняття паркету не спостерігалося; в кімнаті (пл.18.4 м.кв.) на стелі в місцях стикування плит перекриття видимі ознаки залиття, на стінах відійшли шпалери в місцях стикування, залита люстра;в туалеті (пл..1.3 м.кв.) на стелі в місці стикування панелей перекриття спостерігається відшарування шпаклівки з водоемульсійною фарбою; в ванній кімнаті (пл.. 10,4 м.кв.) по всій площі стін та стелі залиті шпалери спостерігається вздуття та відшарування, праворуч від входу в кімнату розбух та піднявся паркет ; в кімнаті (пл..12.9 м. кв.) на стелі в місцях стикування панелей перекриття відішли шпалери, залито люстру, розбухла віконна рама; на кухні (пл..8,7 м. кв.) на стелі по всій площі залито шпалери холодильник. Згідно Звіту № 210/14 від 18 грудня 2014 року складеним ФОП [PERSON] та з урахуванням перерахунку кошторису Звіту № 210/14 від 18 грудня 2014 року , вартість проведення ремонту квартири становить 88713,69 грн. Витрати з визначення вартості матеріального збитку та виготовлення звіту склали - 2500 грн. Крім майнової шкоди, позивачі зазнали моральної шкоди, що полягає в неправомірних діях відповідачів, їх добровільної відмови відшкодувати матеріальний збиток, що призвело до нервового стресу та душевних страждань. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено в сумі 40 000 грн. 12 жовтня 2018 року до суду було подано позовну заяву в новій редакції відповідно до якої позивачі просили залучити відповідача [PERSON] 06 травня 2019 року до суду відповідачами було подано відзив на позовну заяву та уточнену позовну заяву відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі за безпідставністю. Так, перепланування житлових приміщень та сантехнічного обладнання які б погіршували умови експлуатації та проживання осіб у будинку, відповідачами не здійснювалося. Посадовими особами балансоутримувача будинку не були встановлені причини які призвели до пориву радіатора у квартирі № 92 . Акт про залиття було складено через декілька днів та за відсутності відповідачів. Крім того Акт було складено комісією до складу якої входили лише представники балансоутримувача будинку, які є заінтересовані у встановлені причин пориву радіатора опалення. Комісією не було взято до уваги, що у день пориву система опалення та гарячого водопостачання в будинку відключалася у зв`язку з проведенням ремонту, що підтверджується листом РТМ «Дарниця» від 13 листопада 2014 року. В судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] . позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи це тим, що відповідачі, як квартиронаймачі несуть відповідальність за утримання свого житла та повинні відшкодувати збитки заподіяні залиттям квартири, також надав суду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23000 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності, також свою позицію обґрунтовував тим, що відповідачі не повинні нести відповідальність за спричинення шкоди викликаною залиттям квартири відповідачів, так як є неналежними відповідачами в рамках розгляду даної справи, тому що не є власниками квартири № 92 , а є тільки квартиронаймачами, а балансоутримувачем квартири є юридична особа. Також в судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав той факт, що в вказаній вище квартирі №92 на його замовлення були проведенні ремонтні роботи в тому числі і було здійснено заміну батарей опалення, а залиття відбулося внаслідок гідроудару після проведених ремонтних робіт в мережі водопостачання. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі , підтримавши позицію відповідача [PERSON] та в подальшому надали до суду заяви та просили відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить позивачам, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Управлінням справами Верховної Ради України від 15 травня 1997 року №38. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна. Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Так, 05 листопада 2014 року комісією у складі: головного інженера УЖБ [PERSON]., інженера [PERSON] , техніка - доглядача [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] було складено Акт про залиття. Встановлено, що 31 жовтня 2014 о 20 год. 15 хв. в житловому будинку по [ADDRESS] на системі опалення сталося залиття, внаслідок чого постраждали нижче розташовані квартири № 85 та № 78 . Причиною залиття є прорив радіатора в квартирі № 92 в кімнаті площею 18,4 м.кв. встановленого під час несанкціонованого перепланування та перероблення системи ЦО - зміна та перенос радіаторів опалення. Власникам квартири № 85 завдано майнову шкоду. Відповідно до листа Державного підприємства управління житловими будинками управління справами апарату Верховної Ради України від 04 червня 2018 року №15-1/27-219, наймачем квартири [ADDRESS] , являється [PERSON] на підставі ордеру від 21 листопада 1997 року № 50 та на даний час. Відповідно до ордеру членами сім`ї наймача являється чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] Згідно Звіту № 210/14 від 18 грудня 2014 року складеним ФОП [PERSON] та з урахуванням перерахунку кошторису Звіту № 210/14 від 18 грудня 2014 року , вартість проведення ремонту квартири становить 88713,69 грн. Витрати з визначення вартості матеріального збитку та виготовлення звіту склали - 2500 грн., що підтверджується квитанціями про сплату. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Статтею 64 Житлового Кодексу України також визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (Постанова Верховного Суду від 27.03.2019 року справа № 643/19078/15-ц, провадження № 61-17962св18). Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди. Суд критично ставиться до заяви відповідачів про застосування строків позовної давності, оскільки, так як позивачі звернулися до суду без пропуску строку позовної давності. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформаціїї. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості» Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст.12,81 ЦПК України. Виходячи з викладеного вище, розглядаючи справу у відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних, приймаючи до уваги обґрунтування моральної шкоди з боку позивачів, обставин її завдання з вини відповідачів, моральних переживаннях позивачів у зв`язку з добровільною відмовою відповідачів відшкодувати матеріальний збиток, що призвело до нервового стресу та душевних страждань. Хвилювання та думки про відновлення житлового приміщення тримали позивачів у постійній нервовій та психологічній напрузі, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди та стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у сумі 2 000 грн. на кожного з позивачів. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачами правомірно заявлені вимоги до відповідачів про відшкодування в солідарному порядку завданої матеріальної шкоди у розмірі 88713,69 грн., а тому з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивачів слід стягнути судові витрати по справі , а саме судовий збір судовий збір та витрат по оплаті експертного дослідження. Крім того при постановлені рішення судом також вирішується питання щодо повернення позивачу [PERSON] надмірно сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. згідно квитанції №13707571 від 19.09.2017 р. та 734 грн. 71 коп. згідно квитанції №13707551 від 19.09.2017 р . Враховуючи наведене та

Outcome: approved