Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до Чутівського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 18 травня 2019 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем не склалося, порозуміння між собою сторони не знаходили, сімейні відносини між ними поступово погіршувалися через відсутність взаєморозміння та поваги, різні погляди на життя, несумісними характерами, наявністю у кожного з них протилежних цінностей. Внаслідок цього спільне життя стало неможливим, що в кінцевому результаті, приблизно з початку поточного року призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач з відповідачем спільно не проживають, не ведуть спільного господарства та спільного побуту, у них відсутні взаємні права та обов`язки, намірів зберегти сім`ю сторони не мають. Зазначає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, вважає, що примирення між сторонами є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спір щодо спільного майна подружжя, а також щодо того, з ким проживатиме дитина, між сторонами відсутній. З огляду на вказане, просить позов задовольнити. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 07 травня 2021 року відкрито провадження у справі №550/388/21, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 18.05.2021 року позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала, просила такі задоволити. Про ухвалення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції, яку згідно поштових повідомлень ним було отримано, однак в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Ухвалю Чутівського районного суду Полтавської області від 09 червня 2021 року суд постановив цивільну справу №550/388/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передати за підсудністю для розгляду до Пустомитівського районного суду Львівської області. 08 вересня 2021 року відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 травня 2019 року, який зареєстрований Чутівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18 травня 2019 року, актовий запис № 10. Від шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Яворівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №49. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Відповідач позовні вимоги визнав. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність її згоди на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача у позовній заяві про те, щоб залишити за нею право надалі іменуватися прізвищем, яке вона набула у зв`язку із реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року передбачено, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. З довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Щирецької селищної ради від 07.05.2021 №132 та Витягу №133 про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 07.05.2021 №133, малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою реєстрації/проживання батька, [PERSON] , в [ADDRESS] . Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, суд прийшов до переконання, що заявлена позовна вимога визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] є підставною, а тому підлягає до задоволення. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій, то за приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 908 грн. судового збору.

Outcome: approved