Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача збитки в сумі 4 756 грн. 50 коп., витрати на правову допомогу в сумі 6 534 грн. 80 коп. та сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. та судові витрати в розмірі. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ТОВ «Український Лізинговий фонд», було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3241952-02-14-01 від 17.06.2016 року, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Peugeot 308» д. н. з. [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяло на себе зобов`язання разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.24.10.2016 року о 14.50 год. на вулиці Княгині Ольги, 5а у м. Львові, відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «Audi A8» н. з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобілем марки «Peugeot 308» д. н. з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 18.11.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. На підставі страхового акту від 08.11.2016 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, здійснило виплату страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 81 654 грн. 83 коп. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Audi A8» н. з. [NUMBER] , була застрахована за полісом № PL/02/35034827, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом № PL/02/35034827 у розмірі 76 897, 79 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 4 756 грн 50 коп. 16.07.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 3241952-02-14-01 від 17.08.2016. Тому просить позов задоволити та стягнути з відповідача на свою користь завданні збитки та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі. Просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 жовтня 2016 року о 14.50 год. на по вул. Кн. Ольги у м. Львові, мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем Audi A8» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Peugeot 308» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, який порушив п. 2.3.б, 13.1 Правил дорожнього руху України. Зазначене підтверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2016 року, якою [PERSON] визнано винним у адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вказана постанова є обов`язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вбачається із договору добровільного страхування наземного транспорту № 3241952-02-14-01 від 17 серпня 2016 року автомобіль марки «Peugeot 308» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПрАТ СК «ВУСО». Відповідно до страхового акту № 6825-02 від 08 листопада 2016 року та доповнення до нього № 1 від 21 грудня 2016 року загальна сума страхового відшкодування на ремонт транспортного засобу «Peugeot 308» д.н.з. [NUMBER] становить 81 654 грн. 29 коп. та була виплачена ООО «Ілта Львів» 09.11.2016 року та 21 грудня 2016 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 19199 від 09.11.2016 року та № 22524 від 21 грудня 2016 року. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки цивільна відповідальність відповідача була застрахована за полісом № PL/02/35034827, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом № PL/02/35034827 у розмірі 76 897, 79 грн. Таким чином, не відшкодованими залишилось 4 756 грн. 50 коп., що становить різницю між розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням. Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), відповідно до положень ст.1172 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 16.07.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №16/07/2018 про відступлення права вимоги, за умовам даного договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до додатку №1 до Договору №16/07/2018 про відступлення права вимоги від 16 липня 2018 року до ФОП [PERSON] перейшло зокрема право вимоги до [PERSON] по страховому акту №6825-02-02 від 08.11.2016 року. Таким чином, до позивача ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми. 30.07.2018 р. ФОП [PERSON] надіслано відповідачу письмову вимогу про відшкодування понесених витрат в розмірі 4 756,50 грн., однак відповідач у добровільному порядку завдані збитки не відшкодував. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 4 756 грн. 50 коп. Крім того, у відповідності до положень ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 грн., а також витрати у сумі 6 534,80 грн., понесені на професійну правничу допомогу згідно із договором про надання правової допомоги № 010 від 16.07.2018 та актом приймання/передачі від 03.01.2019.

Outcome: approved