Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 19 серпня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки 14 березня 2011 року відповідно до укладеного договору SAMDN50000042236038, [PERSON] отримала кредитну картку з встановленим лімітом в сумі 5500 гривень, а згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, тому 15 березня 2011 року позивачем було збільшено кредитний ліміт до 5500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, яким відповідач скористався 15 березня 2011 року, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 30 квітня 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 13 545 гривень 94 копійки, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 413 гривень 74 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5232 гривні 30 копійок, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1778 гривень 66 копійок, а також штрафів нарахованих відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 621 гривня 24 копійки (процентна складова), в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.51), у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву (а.с.53-54,58), згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи без участі представника та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], яка про день та час розгляду справи повідомлена відповідно до п.5 ст.74 ЦПК України належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, звідки повістка повернулась без вручення, оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає, а про зміну місця проживання ні позивача, ні суд не повідомив (а.с.56-57), в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як не подала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] 14 березня 2011 року був укладений договір про надання банківських послуг (а.с.8), за яким відповідач отримав кредитку картку з встановленим лімітом в розмірі 500 гривень, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві, а згідно з п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.26), клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] договору SAMDN50000042236038 від 14 березня 2011 року, банк 15 березня 2011 року збільшив кредитний ліміт відповідача до 5 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, яким відповідач скористався 15 березня 2011 року (а.с.9, 58). Таким чином, судом встановлено, що позивач передав відповідачу грошові кошти, а останій зобов'язався погашати заборгованість з кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором, а згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе грошових зобов'язань більше ніж 30 днів, сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 29). Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатила кредит у встановлений строк в повному обсязі, в зв'язку з чим згідно розрахунку позивача станом на 30 квітня 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 13 545 гривень 94 копійки, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 413 гривень 74 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5 232 гривні 30 копійок, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1 778 гривень 66 копійок, а також штрафів нарахованих відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 621 гривня 24 копійки (процентна складова), що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.5-7). Таким чином аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку із задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved