Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточнень до позовної заяви від 28 липня 2015 року (а.с.21), звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком доньки позивача - [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову посилається на те, що після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від виконання обовязку щодо утримання дитини, матеріальну допомогу не надає. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 400 гривень, оскільки відповідач не працевлаштований. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 28 липня 2015 року позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а в судове засідання 07 серпня 2015 року, про час та місце проведення якого була повідомлена (а.с.22), не зявилася, надавши суду письмову заяву (а.с.24), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 28 липня 2015 року позов не визнав, просив оголосити перерву для надання додаткових доказів по справі, а в судове засідання 07 серпня 2015 року, про час та місце проведення якого був повідомлений (а.с.23), не зявився, причини неявки суду не повідомив, доказів щодо його працевлаштування, а також інших доказів по суті спору суду не надав. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні 28 липня 2015 року, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх дітей до досягненнями повноліття. Судом встановлено, що сторони з 27 листопада 1999 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі (а.с.7), який було розірвано згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2011 року (а.с.9). В період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка після припинення сімейно-шлюбних відносин з відповідачем, проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що не заперечував відповідач в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідач позивачці добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, домовленості щодо розміру та порядку сплати такої допомоги між ними не досягнуто, хоча він зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який не має постійного місця роботи, про що зазначив останній в судовому засіданні 28 липня 2015 року, а доказів про своє працевлаштування суду не надав, стан здоровя як відповідача, так і дитини. Також судом враховується вік дитини та її потреби і тому суд вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень в межах заявлених позовних вимог щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України відповідач не має, відповідних доказів суду не надав. Крім цього, у звязку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved