Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2001 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На протязі останнього часу стосунки між нею та відповідачем погіршилися через його байдуже ставлення до неї та до дитини. Позивачка також вказує, що певний час вони проживають окремо один від одного, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач свої батьківські обов'язки виконує не сумлінно, зокрема не цікавиться життям дитини, її навчанням, чим вона захоплюється, які має плани на майбутнє, не в повній мірі приймає участь в утриманні дитини, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідач працевлаштований, має стабільний та достойний заробіток. Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява у якій просить провести розгляд справи у його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачем до суду подано заяву з проханням провести розгляд справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги про стягнення аліментів у заявленому розмірі визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2001 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у поданій заяві зазначив, що він працює в АТ «Сбербанк» на посаді провідного спеціаліста відділу ВОЗД ЦСКО. Отже, судом встановлено, що дитина сторін по справі проживає з матір'ю та перебуває на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, постійно працевлаштований, позовні вимоги визнає. Обов'язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. За нормою ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Положеннями частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечать закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем не заявлено до відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між сторонами судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved