Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 8 000 грн. на свою користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання щомісячно до досягнення сином двадцяти трьох років та 1 000 грн. Мотивує свої позовні вимоги тим, що 17.04.2001 року між сторонами було укладено шлюб у Щиренькій сільській раді Пустомитівського району, актовий запис № 5. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.11.2018 року шлюб було розірвано. Від спільного сумісного життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Син є дитиною-інвалідом, а позивач є його законним представником, що стверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] та медичним висновком дитячої ЛКК КНП «5 МКП м. Львова» від 11.12.2018 року. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію. Відповідач фактично проживає у іншому населеному пункті, а саме: у смт. Щирець. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.07.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів проводиться у примусовому порядку згідно виконавчого листа від 24.09.2018 року. [PERSON] з 01.09.2019 року навчається на денній формі навчання факультету прикладної математики та інформатики, за напрямом «Прикладна математика» у Львівському національному університеті ім. І. Франка. Даний факт стверджується копією залікової книжки студента № [NUMBER] від 01.09.2019 року та витягом із особистого кабінету студента ЛНУ на сайті університету. Зазначає також, що крім витрат, пов`язаних з придбанням необхідної навчальної літератури, підручників, методичної літератури, для забезпечення якісного освітнього процесу, витрат на придбання канцелярських товарів, пов`язаних з навчанням, а також з копіюванням необхідних матеріалів, витрат необхідних для придбання комп`ютерної техніки, її ремонтом та обслуговуванням, що становить 4 000 грн. на місяць, син також, у зв`язку з інвалідністю, несе витрати пов`язані з проїздом до місця навчання 1000 грн. на місяць (замовлення соціального таксі), витрати на харчування у навчальному закладі, що становить 600 грн., витрати на одяг та взуття 2 000 грн. Окрім цього зазначає, що за станом здоров`я, у зв`язку із важким захворюванням [PERSON] та йото інвалідністю, за медичними приписами, рекомендовано відвідувати плавальний басейн, який він відвідує у спортивному комплексі «Спортлайф». Вартість відвідування басейну, який рекомендовано у зв`язку з інвалідністю - деформуючий артроз лівого кульшового суглобу з вираженим больовим синдромом, порушенням функції лівого кульшового суглобу нижньої кінцівки - становить 8 000 грн. на рік. Дані обставини стверджуються договором про надання спортивно - оздоровчих послуг № ЛВУ 61388 та чеками на оплату. Також, згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 133 [PERSON] рекомендовано проходити лікувальний масаж - чотири курси масажу на рік, щорічно. Курс масажу становить 10 процедур, вартість однієї процедури 200 грн., вартість оплати 4 курсів масажу на рік становить 8 000 грн. в рік. Відтак, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.08.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 21.09.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву та зазначив, що не погоджується з вимогами позовної заяви, звертає увагу на те, що навчання [PERSON] , згідно наказу на зарахування - закінчується 30.06.2023 року. Вказує також про те, що [PERSON] зарахований на державну форму навчання, тобто безоплатну, відтак позивач не здійснює оплату вартості навчання. Додатково зазначає, що станом на сьогодні він не працює, доходу від підприємницької діяльності не отримує, коштів від відчуження майна не має, можливості надавати матеріальну допомогу не має, враховуючи карантинні обмеження постійну роботу знайти не може. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У справі яка розглядається перший (підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) (а.с. 9) та другий (підтверджується копією залікової книжки № [NUMBER] та витягом із електронного кабінету студента) (а.с. 15) критерій встановлені, однак суд вважає за необхідне зазначити, що згідно вищезазначених документів, [PERSON] навчається до 30.06.2023 року на державному замовленні, відтак суд приймаючи покликання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважає, що витрати щодо оплати на навчання не знаходять свого підтвердження. Крім того, не викликає сумніву у суду той факт, що позивач у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки як вбачається з копій медичних документів (а.с. 13, 20) у [PERSON] діагностовано ряд захворювань, рекомендовано відповідне лікування. Також встановлено, що згідно Посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом дитинства, а позивач є його законним представником (а.с. 12), [PERSON] виписана Індивідуальна програма реабілітації інваліда № 133 (а.с. 20). Як вбачається з копії Договору № ЛВУ 61388 від 26.11.2019 року (а.с. 17), позивач від імені [PERSON] уклала договір про надання спортивно-оздоровчих послуг. Відтак, суду належить з`ясувати четвертий критерій, а саме наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу позивачу. Судом встановлено, що сторони, згідно Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.11.2018 року у справі № 462/5143/18 - розірвали шлюб, зареєстрований Щирецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області 17.04.2001 року, актовий запис № 05. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24.09.2018 року у справі № 462/4328/18 - позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. Ухвалено стягувати щомісячно аліменти із [PERSON] , [INFO] , (який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (яка зареєстрована та проживає на [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.07.2018 р. (з моменту звернення до суду) і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 17.07.2018 року і проводиться до повноліття дитини. 24.09.2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано Виконавчий лист про стягнення аліментів (а.с. 11). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2002 року у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частин третя статті 13 ЦПК України). Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Зокрема, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Таким чином, сторона самостійно повинна довести обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог чи заперечень, а обов`язок суду в силу вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України полягає лише в тому, що він повинен сприяти сторонам у реалізації такого обов`язку. Відповідно до копії залікової книги студента № [NUMBER] та витягу із електронного кабінету студента - [PERSON] навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка, на денній, бюджетній формі навчання, згідно наказу № 1654 від 01.08.2019 року, навчання закінчує 30.06.2023 року (а.с. 15). Відповідно до довідки про доходи позивач працює вчителем у Середній загально-освітній школі № 40 м. Львова, заробітна плата за період з січня 2020 року по червень 2020 року становить 104 602 грн. 92 коп. (а.с. 16). Згідно ст. 182 Сімейного кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача, відсутності у нього постійного доходу, такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього, а тому приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] оплатила послуги правової допомоги у розмірі 1 000 грн., згідно квитанції № 39 від 27.07.2020 року Львівської обласної колегії адвокатів (а.с. 1). Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Враховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 500 грн. витрат на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial