Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь борг за договором позики у розмірі 83450грн.; три відсотка річних від суми боргу за прострочення грошового зобовязання у розмірі 834,50грн.; індекс інфляції за прострочення грошового зобовязання у розмірі 10585,58грн. та моральну шкоду в розмірі 10000грн. Обґрунтовуючи вимоги позову позивач зазначає, що липні 2013р. звернувся [PERSON] з проханням позичити гроші у звязку із скрутним матеріальним становищем і позивач передала у борг 1000 доларів США. В подальшому відповідач ще декілька разів звертався за допомогою і позивач позичила 60000грн. 06.08.2014р. відповідач склав розписку, в якої зазначив, що взяв у [PERSON] у період з липня 2013р. по липень 2014р. 1000 доларів США і 60000грн., які зобовязався повернути до 31.11.2014р. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від взятих на себе зобовязань, гроші не повернув. Такими діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, що відобразилось у душевних стражданнях, яку оцінює в 10000грн. Позивач надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за її відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі і не заперечуючи щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд зі згоди представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги цілком обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в розмірі 1000 доларів США та 60000грн. на підтвердження чого, [PERSON] надав особисто розписку, згідно якої останній зобовязався повернути суму боргу до 31.11.2014р. (а.с.2). Отже, між сторонами укладено простий письмовий договір позики. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобовязується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст..ст. 610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки у розписці не зазначено правових наслідків в разі порушення взятого зобовязання, а саме, розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ у відповідності до правил ч.1 ст. 1048 ЦК України. Частина 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач не тільки до встановленого у розписці терміну, але і до сьогоднішнього часу не повернув суму позики в розмірі 1000 доларів США, що курсом НБУ станом на 01.04.2015р. становить 23450грн. та 60000грн. позивачу, а разом 83450грн., то з відповідача повинно бути стягнуто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за прострочення грошового зобовязання і три відсотка річних від суми боргу, а всього на загальну суму 94870,08грн. Між тим, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог позову про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000грн., оскільки з боку позивача не надано жодного доказу в підтвердження такої вимоги і розміру шкоду. Не містять таких доказів і матеріали справи. Таким чином, суд вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial