Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом від 09.10.2001 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у с.Івашки Полтавського району та області вул. Жовтнева, 8. [PERSON] у 2002 році добудувала навіс, а в 2010 році побудувала гараж, проте розпорядитися своїм майном належним чином позивач не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на добудовані господарські споруди. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги просили задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не зявилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Представник Реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції Полтавської області в судове засідання не зявився, попередньо наддавши заперечення на уточнюючу позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до реєстраційної служби Полтавського РУЮ про визнання права власності на нерухоме майно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом від 09.10.2001 року [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], померлого 30.08.2000 року, що складається з жилого будинку з надвірними побудовами, розташованого на земельній ділянці державного фонду, що знаходиться в с.Івашки Полтавського району та області, вул.Жовтнева, 14 (а.с.7). Згідно з довідкою виконавчого комітета Супрунівської сільської ради Полтавського району № 120 від 04.02.2013 року [PERSON] має неприватизовану земельну ділянку на території Супрунівської сільської ради Полтавського району в с.Івашки площею 0,61 га, в тому числі 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с.Івашки, вул.Жовтнева,8 та 0,36 га для ведення особистого сільського господарства, згідно запису в ЗШК № 406 (а.с.10). Відповідно до витягу із по господарської книги том 1 за 1991-1995 роки, за особистим рахунком №1649 обліковувалось домогосподарство [PERSON], та земельна ділянка площею 0,17 га для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд; зазначена земельна ділянка належала [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради народних депутатів №26 від 20.04.1992 року. На вказаній земельній ділянці позивачем у 2002 році добудовано навіс, а в 2010 році побудовано гараж. Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] № 25260433 від 13.10.2015 року зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований в с. Івашки Полтавського району та області, вул. Жовтнева, 8, оскільки встановлено відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації, а саме: декларації про введення обєкта нерухомого майна в експлуатацію (а.с.11-12). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] №2542033 від 20.10.2015 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований в с.Івашки Полтавського району та області, вул. Жовтнева, 8, у звязку з тим, що заявником у встановлений пятиденний строк не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви (а.с.13). У зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на добудовані господарські споруди, [PERSON] не може розпорядитися належним чином своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не було відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб, позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved