Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягнуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], з 600 гривень до 4240 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що 30 квітня 2013 року Личаківським районним судом м. Львова ухвалою затверджено мирову угоду в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якої з [PERSON] стягуються аліменти в сумі 600 гривень. У звязку зі зміною матеріального становища, подорожчанням життя та інфляційними процесами просить збільшити розмір аліментів. Зокрема вказує, що дитина проживає разом з нею та щомісяця на її утримання витрачає 8\~480 гривень, що складається з витрат в школі, харчування, сплата комунальних послуг, одяг, відвідування гуртків та занять з репетиторами. Відповідач придбав автомобіль та квартиру, що свідчить про можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Крім того, до 15 лютого 2017 року здійснював підприємницьку діяльність. Як на підставу позову посилається на положення ст. 182, 192, 199 СК України. Ухвалою суду від 22 грудня 2018 року позов було залишено без руху. Після усунення недоліків позову ухвалою суду від 14 січня 2019 року такий прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. 29 січня 2019 року відповідачем подано відзив, відповідно до якого позов визнав частково, вказав, що готовий сплачувати аліменти в розмірі 1\~200 гривень. Крім того зазначив, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження заявлених витрат, які вона несе на утримання дитини. Квартира, про яку вказує позивач в позові, придбана за кошти батьків теперішньої дружини, а автомобіль для забезпечення потреб сімї, а тому дані обставини не можуть братись до уваги при вирішенні питання збільшення розміру аліментів. Просив врахувати, що 26 жовтня 2016 року уклав шлюб з [PERSON] від якого в них 22 січня 2017 року народилась донька Яна-Марія. Зазначив, що немає постійного місця праці, а користується тимчасовими підробітками. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], який діяв на підставі ордера серії ЛВ № 152681 від 22 березня 2019 року позов підтримав з мотивів викладених в ньому, просив такий задовольнити. Відповідач [PERSON] і його представник [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 29 січня 2019 року проти позову заперечили частково з підстав викладених у відзиві. Просили встановити розмір аліментів на рівні 1 200 гривень. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З свідоцтв про народження серії 1-СГ № 117930 від 23 серпня 2007 року вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2013 року затверджено мирову угоду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якої з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 600 гривень до досягнення дитиною [PERSON] повноліття (а.с. 9). Сторонами у справі визнавався факт проживання дитини разом з позивачем, а тому дана обставина у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. З довідки спортивно-танцювального клубу «Карменс» від 11 вересня 2018 року вбачається, що [PERSON] відвідує заняття зі спортивного бального танцю, місячна оплата складає 400 гривень. З свідоцтва про народження серії І-СГ № 530440 від 8 лютого 2017 року вбачається. що відповідач є батьком [PERSON]-М.О., яка народилась в шлюбі з [PERSON] (а.с. 68, 69). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 134962006 від 20 серпня 2018 року вбачається, що відповідачу належить на праві власності квартира № 1 в будинку 19 на вул. Б.Грінченка в м. Львові, право власності на яку зареєстровано 2 листопада 2016 року, загальною площею 54 кв.м. (а.с. 14, 15). З відповіді на адвокатський запит Регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області від 10 вересня 2018 року вбачається, що відповідач 22 листопада 2016 року придбав транспортний засіб «Volkswagen Transporter 1896» (а.с. 24, 25). На запит суду Головне управління ДФС у Львівській області надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суму виплачених доходів станом на 30 вересня 2018 року, відповідно до якої дохід позивача з четвертого кварталу 2017 року по третій квартал 2018 року становив 43\~724,68 гривень, а у відповідача за такий же період 1\~038,86 гривень. Враховуючи наведене вище, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який змінився з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, присуджений розмір аліментів в сумі 600 гривень, який на день розгляду справи не може вважатись достатнім для належного утримання дитини та є нижчим гарантованого законом, а також беручи до уваги інтереси дитини та обовязок батьків утримувати їх, інформацію про те що відповідач має на утриманні ще одну дитину, враховуючи придбання відповідачем у 2016 року квартири та автомобіля, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про збільшення розміру аліментів і присудження таких в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500 гривень, мінімальний гарантований розмір яких не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають сплаті після набранням рішенням законної сили. При цьому, судом не беруться до уваги доводи сторони позивача про розмір понесених витрат на утримання дитини щомісячно в сумі 8\~480 гривень, оскілки доказів цього не представлено. Суд не може вважати належними доказами копії квитанцій про оплату комунальних послуг як витрат понесених на дитину, оскільки з таких квитанцій не вбачається, що витрати сплачуються за квартиру в якій проживає дитина. Крім того, суд відхиляє доводи позивача, що відповідач займався підприємницькою діяльністю, так як з даних отриманих з органів фіскальної служби будь-яких доходів від неї не відображено. Також судом не беруться до уваги доводи сторони відповідача про придбання квартири № 1 в будинку 19 на вул. Б.Грінченка в м. Львові за кошти батьків теперішньої дружини, так як доказів цього не представлено. При цьому, у відповідності до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 704,8 гривень судового збору.

Outcome: partial