Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 7921 від 04.08.2017 приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 22.12.2006 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 грошових коштів в сумі 28008 грн 70 коп., з врахуванням: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6809 грн 65 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 19389 грн 11 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1309 грн 94 коп. за період з 22.12.2006 по 31.05.2017 та визнання протиправними дій АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування процентів, штрафів, які виникли з 31.08.2013 за договором б/н від 22.12.2006. В обґрунтування позову вказала, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22.01.2014 по справі № 559/3749/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 22.12.2006 в сумі 22214 грн 33 коп. та 229 грн 40 коп. судових витрат. Вказала, що на час вчинення виконавчого напису існував спір щодо розміру заборгованості за договором. Із виконавчого напису вбачається, що стягуються кошти за період з 22.12.2006 по 31.05.2017, що, на думку позивача, є неправомірним, оскільки минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги у відповідача. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Подав додаткові пояснення у яких просив справу розглядати без участі представника відповідача та відмовити у задоволенні позову. Треті особи у судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22.01.2014 по справі № 559/3749/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 22.12.2006 в сумі 22214 грн 33 коп. та 229 грн 40 коп. Вказаним рішенням стягнуто заборгованість станом на 31.08.2013. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання вказаного рішення суду 19.02.2014 видано виконавчий лист. 11.06.2014 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа по справі № 559/3749/13-ц. Постановами від 24.06.2014 та 30.06.2015 звернуто стягнення на пенсію боржника. 04.08.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 22.12.2006 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 грошових коштів в сумі 28008 грн 70 коп., з врахуванням: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6809 грн 65 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 19389 грн 11 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1309 грн 94 коп. за період з 22.12.2006 по 31.05.2017. 26.12.2017 відкрито виконавче провадження на виконання вказаного вище виконавчого напису. Постановою від 16.01.2018 звернуто стягнення на доходи боржника. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У пунктах 3.1, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав виконавчий лист у Дубенському міськрайонному суді Рівненської області про стягнення заборгованості станом на 31.08.2013 звернувся й до приватного нотаріуса за виконавчим написом, яким стягнуто заборгованість за період з 22.12.2006 по 31.05.2017, тобто у виконавчому написі охоплено період, заборгованість по якому вже стягнута рішенням суду. Суд доходить висновку, що заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 28008 грн 70 коп., з врахуванням: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6809 грн 65 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 19389 грн 11 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1309 грн 94 коп. - не є безспірною, оскільки заборгованість за кредитом в розмірі 6809 грн 24 коп. вже стягнута за рішенням від 22.01.2014, однак в 2017 році Банк повторно отримав виконавчий документ, виданий вже нотаріусом, за тим же самим кредитним договором на ту ж саму суму заборгованості за тілом кредиту, тільки вже із нарахування 19389 грн 11 коп. заборгованості за відсотками за період часу з 22.12.2006 по 31.05.2017, тобто більше ніж за 10 років з момент у укладення договору. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі №6-154цс15 - у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнуто заборгованість, що утворилася за період понад 10 років, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, впродовж якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Нарахування та стягнення до сплати суми заборгованості за відсотками за період з 22.12.2006 по 31.05.2017, тобто за 10 років 5 місяців 9 днів, замість того щоб рахувати цей період з моменту стягнення суми заборгованості по кредиту за рішенням суду 22.01.2014 (це 3 роки 4 місяці 9 днів), здійснено також в порушення приписів ЦК України, які встановлюють строки позовної давності щодо вимог про стягнення основної суми заборгованості та відсотків. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частина друга ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Крім того, документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку. Відповідачем також не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, тому наявні правові підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги визнання протиправними дій АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування процентів, штрафів, які виникли з 31.08.2013 за договором б/н від 22.12.2006 слід вказати таке. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Враховуючи, що право позивача захищено шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування процентів, штрафів, які виникли з 31.08.2013 за договором б/н від 22.12.2006 слід визнати протиправними. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 768 грн 40 коп. судового збору.

Outcome: approved