Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з лютого 1987 року працює на посаді начальника варти ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем». За період з червня 2010 року по липень 2013 року з вини відповідача утворилася заборгованість із заробітної плати, яка складає 40525,66 грн. У зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати відповідач повинен виплатити їй компенсацію в сумі 266,79 грн. Також відповідач зобов'язаний відшкодувати та виплатити їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн. у зв'язку тривалою невиплатою заборгованості по заробітній платі. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира по справі № 2-3662/10 з відповідача стягнуто на її користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 27469,35 грн. Однак вказаної виплати станом на листопад 2013 року вона не отримала. Згідно наданого позивачем розрахунку індексація за невиплату присудженої судом суми заробітної плати становить 3323,79 грн. Тому просить стягнути з відповідача на її користь: заборгованість по заробітній платі за період 2010-2013 роки в сумі 40525,66 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 266,79 грн., суму індексації з суми присудженої, але несвоєчасно виплаченої їй заробітної плати в розмірі 3323,79 грн. та 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце рогляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяви, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, з позовом згодний частково, з урахуванням заперечень проти позову, в яких вказав, що сума індексації має становити 3202,79 грн. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та у відсутності сторін згідно статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 КЗпП України визначено строки виплати заробітної плати. Згідно частини першої цієї статті заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що згідно наказу № 19-к від 02.02.1987 року позивач працює з 02.02.1987 року на посаді начальника варти ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем», що підтверджується довідкою відповідача № 02-13/02 (а.с. 3). Як убачається з довідки про заборгованість по заробітній платі від 13.08.2013 року № 9, виданої ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем», заборгованість по заробітній платі позивачу за період з червня 2010 року по липень 2013 року становить 40525,66 грн. (а.с. 4). Зважаючи на те, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем, який як роботодавець зобов'язаний у визначені статтею 115 КЗпП України строки здійснювати регулярну виплату своєму працівнику - позивачу заробітну плату, однак порушив терміни її виплати, тому за таких обставин суд стягує з нього на користь позивача суму заборгованості з виплати заробітної плати за період з червня 2010 року по липень 2013 року в сумі 40525,66 грн. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира по справі № 2-3662/10 з відповідача стягнуто на користь позивача: 20620,61 грн. заборгованості з виплати заробітної плати; 5848,74 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати; 1000 грн. моральної шкоди. (а.с. 6). У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Індексація проводиться згідно ст. 33 Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають. Згідно наданого суду позивачем розрахунку розмір індексації суми присудженої за рішенням Богунського районного суду міста Житомира заробітної плати становить 3323,79 грн. Але суд не погоджується з ним, оскільки при розрахунку цієї суми до присудженої судом суми (27469,35 грн.) входить 1000,00 грн. стягнутої суми на відшкодування моральної шкоди, яка має бути відрахована при обчисленні розміру індексації та становить 3202,79 грн. (27469,35 -1000,00) х 12,1 : 100), де 12,1 - приріст індексу споживчих цін у відсотках з липня 2010 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з січня 2001 року. Компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення). Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати позивачу за 2010-2013 роки та вважає вірним визначення цього показника станом на липень 2013 року в сумі 266,79 грн. (а.с. 5). Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами) роз'яснено, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, суд вважає, що внаслідок невиплати відповідачем позивачу заробітної плати за період з червня 2010 року по липень 2013 року, порушується право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, чим йому було завдано моральних страждань, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Однак заявлений позивачем розмір на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди ним достатньою мірою не підтверджений, а тому суд вважає за можливе задовольнити її позов в цій частині частково і визначає, що на відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди з відповідача як роботодавця підлягає стягненню 1500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: partial