Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, який обгрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.01.2013р. по 05.02.2015р. Мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з нею та знаходиться на її утримання. З 2015 року відповідач вихованням дитини не займається, життям та її здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає, участі у її вихованні не приймає. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дочки та стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечень не має та вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні дочки. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив до суду не подав, а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухав пояснення позивача, дослідив надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно копії свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] - її батьками є позивач та відповідач по справі. Згідно копії рішення Краматорського міського суду від 05.02.2015р., шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний. Рішення набрало законної сили 17.02..2015р. (а.с.6). Згідно довідки № 4 від 22.01.2019р., [PERSON] відвідує ДНЗ № 8 «Малюк» з 01.11.2017р. Відомості про участь батька у житті дитини довідки не містить. Згідно висновку Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка від 10.12.2018р. № 01-18/1260, комісія з питань захисту прав дитини, вважає доцільним позбавити батьківських прав відносно його дочки. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини. Батько не спілкується з дочкою, її життям не цікавиться, вихованням та утриманням дитини не займається, відповідач повністю відсторонився від сина та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Наведене підтверджує факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому він підлягає позбавленню батьківських прав відносно дочки. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.166 ч.3 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 ч.1 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11.05.2019 року і до повноліття дочки.

Outcome: approved