Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивачі 16.07.2018 року звернулися в суд з позовом до Новоград-Волинського відділу ДВС та просили звільнити з-під арешту автомобіль [PERSON], 2005 року випуску, р.н. [NUMBER], який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить боржнику [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що на виконанні у Новоград-Волинському відділі ДВС перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 295/17169/13-ц, виданого Богунським районним судом м. Житомира про стягнення шкоди внаслідок вчинення злочину з [PERSON] на користь АТ «[PERSON] [PERSON]». У межах зазначеного виконавчого провадження на вищевказаний автомобіль накладений арешт, який до лютого 2008 року перебував у заставі «Укрсиббанк». Наразі «Укрсиббанк» ніяких претензій до [PERSON] не має. Крім того, за рішенням суду від 30.05.2008 року право власності на вказаний автомобіль визнано за позивачами. Відповідач відмовляється зняти арешт у добровільному порядку, тому з метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Учасники судового засідання у судове засідання не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Представник позивачів подав заяву про проведення розгляду справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Від відповідача надійшов відзив, у якому просили відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 2-950/08 від 30.05.2008 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на автомобіль [PERSON], 2005 року випуску, р.н. [NUMBER] (а.с. 20). Також долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого вказаний автомобіль належить [PERSON] (а.с. 21) та копія повідомлення «Укрсиббанк» від 2008 року до начальника МРЕВ ДАІ, що банк не має ніяких майнових претензій до [PERSON] Одночасно за рішенням Богунського районного суду м. Житомира № 295/17169/13-ц від 25.12.2014 року стягнуто з [PERSON] та інших у солідарному порядку на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» 1600420 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином (а.с. 29-31). Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке н6акладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З долучених до справи матеріалів вбачається, що формально автомобіль зареєстрований за боржником [PERSON], яка має непогашені боргові зобовязання перед ПАТ «[PERSON] [PERSON]», тому суду незрозуміло, які вимоги позивачі мають до відповідача саме Новоград-Волинського відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області. Крім того, арешт на зазначений автомобіль накладений і відділом ДВС м. Житомира. Як розяснив п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26 грудня 2003 року вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Згідно розяснень п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що на момент розгляду справи позивачі навіть не зверталися до відповідача з заявою про звільнення нерухомого майна з-під арешту, тобто фактично позивачі звернулися до суду з позовом за відсутності порушеного права. Оскільки судом\~під час\~розгляду справи\~встановлено, що позов предявлено до неналежного відповідача, \~суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому відмовляє у їх задоволенні в повному обсязі. У разі відмови у задоволенні позову судові витрати відповідно до вимог ЦПК України не компенсуються.

Outcome: dismissed