Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] За рішенням суду у 2014 році шлюб між ними було розірвано. За час подружнього життя у них народилась донька [PERSON], 2012 року народження. Знаючи, що донька потребує постійного піклування та догляду відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не надає фінансової допомоги на утримання доньки. Зазначила, що оскільки вона перебуває у декретній відпустці, тому не працює, і їй важко утримувати дитину лише на ті кошти, що їй виплачуються державно по догляду за дитиною. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчих документах із нього не проводиться, інших дітей у нього немає. Натомість їхня спільна дитина постійно потребує нормального харчування, одягу, усе це потребує значних коштів і сама вона не здатна у повній мірі цього забезпечити. Тому змушена звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно з урахуванням індексації, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягувати з 04 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450004029898, яке повернулося із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Судом встановлені такі обставини і визначенні відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії заочного рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2014 року судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 25 листопада 2011 року розірвано. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 травня 2012 року судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Із довідки вих..№2282 від 29.07.2014 року вданої виконавчим комітетом Ямпільської міської ради Вінницької області судом встановлено, що до складу сім'ї [PERSON] входить дочка [PERSON], 2012 року народження. Із повідомлення від 12.07.2014 року за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Вінницькій області судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши інші обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного: Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а по-скільки відповідач не надає коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої доньки. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Однак, так як відповідач офіційно ніде не працює, має мінливий дохід, як на це вказує позивач у позовній заяві і даний факт не спростовано відповідачем, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, має можливість виплачувати аліменти на утримання своєї дитини, інших стягнень з його доходу не проводиться, так як ніхто із сторін про це не заявив. Те, що відповідач на час розгляду справи ніде не працює, не може бути підставою для звільнення його від батьківського обов'язку утримувати свою неповнолітню доньку. Також по справі не встановлено наявність об'єктивних обставин, які б перешкоджали його працевлаштуванню та належному виконанню батьківських обов'язків по утриманню дитини (хвороба, інвалідність, тощо). І тому, із врахуванням вище викладеного, суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернувсь до суду із позовом про стягнення аліментів 03 липня 2014 року за вхід.№4213, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 03 липня 2014 року. І відповідно суд має підстави для відмови у задоволенні заявленої вимоги про стягнення аліментів із 04 лютого 2014 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому суд у порядку ст.88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тому суд має підстави для негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у сумі платежу за один місяць.

Outcome: partial