Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2003 року їй належить житловий будинок [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 0,4623 га, на якій розташований будинок, належала [PERSON] . Після смерті останнього, спадщину прийняла його дружина [PERSON] , у тому числі на вказану земельну ділянку. Під час укладення даного договору купівлі-продажу, сторони домовились, що до покупця [PERSON] переходить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , разом із земельною ділянкою площею 0, 4623 га, проте, нотаріусом при укладенні договору не було роз`яснено про необхідність укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Продавець передала покупцеві [PERSON] житловий будинок з підсобними приміщеннями, а також Державний акт на право власності на земельну ділянку. Так як право власності на житловий будинок виникає з моменту його державної реєстрації, а в даному випадку реєстрація права власності на будинок проведена 26.01.2004 року, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, то з цього часу у [PERSON] виникло право власності на даний житловий будинок, тому саме з 26.01.2004 року необхідно було вирішувати питання про право на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, відповідно до положень ч.2 ст. 331 ЦК України. [PERSON] померла [INFO] у м. Вінниця. Земельна ділянка, з часу укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, і на даний час перебуває у володінні та користуванні позивача. Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та позов просять задовольнити. Представник Теплицької селищної ради у підготовче судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, \~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, що врегульовані нормами права, що їм відповідають. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 12 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Марчуком В.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1700, [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Право власності на даний будинок зареєстровано за [PERSON] 26.01.2004 року комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 2692165 (а.с. 14). Земельна ділянка площею 0,4623га належала [PERSON] , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ВН № 1553 виданим Маломочульською сільською радою Теплицького району Вінницької області 29.09.2000 року (а.с. 16). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). Його дружина [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, в тому числі на належну йому земельну ділянку, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину законом від 18.11.2003 року (а.с. 19). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] у м. Вінниця (а.с. 20). Земельна ділянка з часу укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та на даний час перебуває у володінні та користуванні [PERSON] , що підтверджується довідкою Маломочульської сільської ради № 517 від 13.08.2020 року (а.с. 22). Відповідно до п.п. 3, 6 \~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору,\~справедливість, добросовісність та розумність. Частина 1\~ст. 319 ЦК України\~встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. У відповідності до приписів\~статті 328 Цивільного кодексу України,\~\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. На підставі\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст. 120 ЗК України\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин 26.01.2004 року), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Тобто вказаною нормою передбачалась можливість, а не обов`язковість наслідування землею юридичної долі розміщеної на ній нерухомості. Проте, із вступом в силу Цивільного Кодексу України (01.01.2004 року) встановлена звична правова конструкція слідування землі за нерухомістю. У постанові\~від 11.02.2015\~року у\~справі №6-2цс15\~Верховний Суд\~України дійшов\~до висновку,\~що норми\~ст.\~120\~ЗК України\~закріплюють загальний\~принцип цілісності\~об`єкту нерухомості\~ із\~земельною ділянкою,\~ на\~якій даний\~об`єкт розташований.\~За цими\~нормами \~визначення правового\~режиму земельної\~ділянки \~перебуває \~у прямій\~залежності \~від права\~власності на\~будівлю і\~споруду. Відповідно до\~\~ст. 377 ЦК України\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин 26.01.2004 року ) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. При застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України, слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, проте земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Це також узгоджується із позиціями Верховного суду України, викладеної у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16 та у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, а також Верховного Суду, викладену у постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 364/515/19. Придбавши нерухоме майно (будинок, будівлю або споруду), новий власник отримує й певні права та обов`язки на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно. Згідно з ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Частиною 3\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що поданий позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved