Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, покликаючись на те, що 07 серпня 2019 року вона звернулась до відповідача з метою організації перевезення відправлень. Нею було передано відповідачу автозапчастини, вартістю 35000,00 грн. Однак, при розкритті вантажу по місцю доставки було встановлено наявність пошкодження автозапчастин. Оскільки, відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання та допустив пошкодження відправлення, просить стягнути з нього 35000,00 грн. майнової шкоди та 3853,00 грн. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечує у повному обсязі, покликається на те, що у накладній №59000439884350 позивачем зазначено, що вона пересилає «автозапчастини», не вказано жодної інформації про найменування, асортимент та виробника автозапчастин, які б дали змогу їх ідентифікувати. При передачі позивачем вантажу представнику ТзОВ «Нова Пошта» огляд вантажу та його стан не проводився. Крім того, у випадку пошкодження вантажу, винуватцем відшкодовується розмір збитків, а не повну вартість вантажу. Також, розмір оголошеної вартості відправлення вказано позивачем 35000,00 грн., однак грошовий переказ встановлений позивачем у розмірі 34710,00 грн. Просить у задоволенні позову відмовити. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] 07 серпня 2019 року звернулась до ТзОВ «Нова Пошта» з метою організації перевезення відправлення - автозапчастин, оголошеною вартістю 35000,00 грн. за експрес-накладною №59000439884350 на ім`я [PERSON] . При отриманні відправлення - автозапчастин за експрес-накладною №59000439884350 [PERSON] . відмовився від їх отримання у зв`язку із їх пошкодженням. Відповідно до ч. 2 ст. 917 ЦК України відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог. Згідно з п. 17.6 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, у тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості зазначити всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У таких випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ у паперовій або електронній формі, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником. Відповідно до п. 17.2.13 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТзОВ «Нова Пошта» експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Однак, позивачем [PERSON] при оформленні товарно-транспортної накладної та відправленні відправлення, здійснено опис товару як «автозапчастини», без найменування, асортимент та виробника автозапчастин, а відтак суд позбавлений можливості встановити який товар відправлено [PERSON] за накладною №59000439884350 та який товар пошкоджено внаслідок його перевезення. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про транспорт» підприємства транспорту відповідають за втрату, нестачу, псування і пошкодження прийнятих для перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо вони не доведуть, що втрата, нестача, псування або пошкодження сталися не з їх вини. Згідно з п. 7.2.3 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТзОВ «Нова Пошта» у разі часткової втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора, останній відшкодовує замовнику відповідну частину оголошеної вартості відправлення. Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Однак, всупереч наведеному позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача ТзОВ «Нова Пошта» 35000,00 грн., що становить усю вартість перевезення за накладною №59000439884350, а не лише фактичну шкоду, завдану перевізником. Крім того, позивачем не здійснено жодного розрахунку збитків, завданих відповідачем, не здійснено опис пошкоджень товару, який перевозився відповідачем, а відтак, суд позбавлений можливості встановити розмір фактичних збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достатніх, достовірних доказів, що відповідачем при здійсненні перевезення товару «автозапчастин» за накладною №59000439884350 пошкоджено відправлення та спричинено позивачу [PERSON] збитки у розмірі 35000,00 грн., а відтак, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача повного розміру відправлення у сумі 35000,00 грн. є несправедливим, безпідставним, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що розподіл судових витрат проводити не слід.

Outcome: dismissed