Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, по якому просить суд витребувати із чужого незаконного володіння квартиру під № 22 у будинку № 23-а по проспекту Гагаріна в м. Одеса, загальною площею 41,4 кв. м.; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири під № 22 у будинку № 23-а по проспекту Гагаріна в м. Одеса; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири під № 22 у будинку № 23-а по проспекту Гагаріна в м. Одеса в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 25.10.2013 року. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 06.02.2004 року померла бабуся позивача- Ігнатьєва Г.Б. в результаті чого відкрилась спадщина. 06.12.1999 року сподкодавець склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] ( батьку позивача, який помер 25.10.2013 року). Позивачу та померлим [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належала кВ. № 22, по просп. Гагаріна, 23а в м. Одесі. У встановленому законом порядку позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у чому їй було відмовлено на підставі того, що спадкове майно на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси зареєстровне за іншою особою. Наведені вище обставини стали підставою для зверення до суду з даним позовом. Позивач по справі до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засіданя повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, зазначив, що заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач по справі, будучи сповіщеним належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи, не зявився. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Шостої Одеської державної нотаріальної контори до судового засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надійшла заява про рлзгляд справи за відсутності представника третьої особи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вислухавши пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 06.02.2004 року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 369562, виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1504. 06.12.1999 року [PERSON] склала заповіт, яким все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право заповіла [PERSON] ( батьку позивача). Оскільки [PERSON] на момент смерті проживав з заповідачем за адресою: м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 23а, кв. 22, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 25.10.2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 355451 від 26.10.2013 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Померлий [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії IV-ЖД № 388149, виданим відділом РАГС Іллічівського виконкому. Зі свідоцтва про право власності на житло № 8-9477 від 15.09.1998 року вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, по 1/3 частці належала кв. № 22 у будинку № 23а по просп.. Гагаріна в м. Одесі. Після смерті [PERSON] позивач у встановленому законом порядку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 604/2013. Листом № 4225/02-14 від 13.12.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно із інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, на підстав рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2007 року припинено право власності [PERSON], [PERSON], померлої 06.02.2004 року та [PERSON], померлого 25.10.2013 року на кв. № 22, розташовану в м. Одесі по просп.. Гагаріна, 23-а та зареєстровано право власності на зазначену квартиру за іншою фізичною особою. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як зазначено, в абзаці 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2007 року у цивільній справі № 2-6200/2007 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON],[PERSON],-« про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності» позов задоволено; визнано дійсним договір купівлі-продажу від 19.12.2006 року; визнано за [PERSON] право власності на кв. № 22 по просп.. Гагаріна, 23-а в м. Одесі. Після набрання рішенням законної сили за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначену квартиру в Реєстрі права власності на нерухоме майно. Відповідно до договору купівлі-продажу від 09.08.2007 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив кв. № 22 у будинку № 23-а по просп.. Гагаріна в м. Одесі, загальною площею 41,4 кв.м. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.05.2008 року за скаргою заступника прокурора Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2007 року скасовано, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.08.2008 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу, визнання права власності залишено без розгляду, з підстав повторної неявки позивача. Підстав для набуття відповідачем права власності на квартиру не має, а рішення суду, на підставі якого він зареєтрував право власності на квартиру, як вище зазначалося, скасоване. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Статтею 387 ЦК України передбачене право власника витребувати майно від особи, яка незаконним чином ним заволоділа. Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норма частини 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Таким чином[ADDRESS] по просп.. Гагаріна, 23а в м. Одесі вибула із володіння [PERSON], [PERSON], [PERSON] без їх волі. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, \~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного й

Outcome: approved