Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що 07 червня 1999 року виконавчим комітетом Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. [INFO] у їхній сім'ї народився син [PERSON]. У червні 2013 року вони припинили подружні стосунки з відповідачем по вині останнього. Син залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач являється працездатним, але матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач не має постійного місця роботи, але працює на будівельних роботах, має нерегулярний, мінливий дохід. У зв'язку із вищевикладеними обставинами вона змушена звернутися до суду з цим позовом та просити суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно, починаючи із дня звернення до суду із позовом і до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав. У своєму письмовому запереченні, яке оголосив під час розгляду справи по суті вказує на те, що у селі дуже важко знайти роботу і він не зможе сплачувати аліменти у сумі 600 гривень щомісячно. Проживає за рахунок пенсії матері [PERSON] Крім того, його мати є людиною похилого віку і потребує стороннього догляду, який потребує значних витрат, а пенсія його матері 1000 гривень. Вказав, що позивачка не навела жодних доказів, які б підтверджували, те що він спроможний сплачувати аліменти. Просить суд у задоволені позову відмовити повністю. Судом встановлені такі обставини і визначенні відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08 серпня 2001 року встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 червня 1999 року. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 грудня 1999 року встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Із довідки вих..№1259 від 11 листопада 2013 року виданої виконавчим комітетом Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області встановлено, що на утриманні позивачки знаходиться її син [PERSON], [INFO]. Із довідки вих..№773 від 09.12.2013 року виданої виконавчим комітетом Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає у селі Придністрянське Ямпільського району Вінницької області. Із довідки вих..№774 від 09.12.2013 року виданої виконавчим комітетом Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області встановлено, що відповідач здійснює догляд за своєю матір'ю [PERSON], [INFO]. Із довідки вих..№775 від 09.12.2013 року виданої виконавчим комітетом Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області встановлено, що відповідач на території сільської ради не працює, підприємницькою діяльністю не займається. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши інші обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного: Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а по-скільки відповідач не надає коштів на утримання свого неповнолітнього сина, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Однак, так як відповідач офіційно ніде не працює, має мінливий дохід, як на це вказує позивач у позовній заяві і також це підтверджується довідкою №775 від 09.12.2013 року наданою відповідачем, і даний факт не спростовано відповідачем, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, має можливість виплачувати аліменти на утримання свого сина, інших стягнень з його доходу не проводиться. Те, що відповідач на час розгляду справи ніде не працює, а перебуває на утриманні своєї матері, яка є пенсіонеркою, не може бути підставою для звільнення його від батьківського обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. Також по справі не встановлено наявність об'єктивних обставин, які б перешкоджали його працевлаштуванню та належному виконанню батьківських обов'язків по утриманню дитини (хвороба, інвалідність, тощо). Окрім того, розмір аліментів, який просить стягнути позивач, суд вважає завищеним і визначає розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача у сумі по 500 гривень щомісячно, так як обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, і суд не може обмежувати відповідача, стягуючи аліменти лише із нього. Суд приходить до висновку, що й мати має нести певні витрати на утримання та розвиток свого неповнолітнього сина. І тому, саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу допомагати позивачеві утримувати їхню спільну неповнолітню дитину. В іншій частині позову суд приходить до висновку необхідно відмовити. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 26 листопада 2013 року за вхід.№8213, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 26 листопада 2013 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому суд у порядку ст.88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тому суд має підстави для негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у сумі платежу за один місяць.

Outcome: partial