Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із справжнім позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач вихованням дитини не займається, матеріально її не забезпечує, залишив дитину без батьківського піклування, дитина знаходиться на її повному забезпеченні. Просила позбавити відповідача батьківських прав та визначити місце проживання дитини з нею. Представник позивача та третьої особи позов підтримали. Відповідач до суду не явився, заяви про розгляду справи у його відсутність не надходило, тому суд неявку відповідача вважає неповажною. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачки. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно\~ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1\~ст. 14 СК України\~здійснення сімейних прав є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. В контексті викладеного слід розуміти, що право матері на утримання\~\~- це лише її право. Воно не може бути передане іншій особі, а тому здійснення сімейних прав не може полягати у їх відчуженні іншим особам. Згідно\~ст.160 СК України\~встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини, яка не досягла десяти років. З конструкції даної статті убачається, що батьки можуть домовитися про те, що дитина житиме з одним із них, бабусею, іншим родичем чи в спецшколі-інтернаті. Такий договір, як і будь-який інший, не може бути змінений за волею одного з батьків. Частиною 1\~ст. 161 СК України\~передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Згідно зі\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 p., зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю». Суд встановив, що позивач [INFO] народила дочку [PERSON] , батьком дитини є відповідач. З народження дитина проживає з позивачкою. Батько з дитиною не мешкає, місце його проживання невідоме. Згідно висновку третьої особи від 25.02.2019р. (а.с.13) відповідач вихованням дитини не займається, станом її здоров`я не цікавиться, матеріально її не забезпечує, вважає є доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. При таких обставинах суд вважає, що відповідач не виконує обов`язки щодо виховання дитини, а тому вважає необхідним позбавити його батьківських прав у відношенні дочки [PERSON] та визначити місце проживання останньої разом з матір`ю.

Outcome: approved