Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що 14 жовтня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами не склалися, кожен із них має протилежні погляди на сімейне життя, протягом останнього часту проживають окремо, відносини між ними не підтримуються, спільне господарство не ведеться, а тому просить розірвати шлюб. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала, прізвище просила залишити - [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, до суду представник відповідача подав відзив на позов, в якому щодо розірвання шлюбу не заперечує, однак заперечує проти вимоги позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку із ненаданням документів, які б підтверджували, що правову допомогу їй було надано саме адвокатом. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 14 жовтня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 2775, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві 13 лютого 2021 року (а.с.5-а). Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам подружжя, термін на примирення позитивного результату не дасть, то суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. Вирішуючи питання щодо витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 р.). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Як видно із матеріалів справи, позивачем укладено договір № Д-717 від 04 січня 2021 року з ТОВ «Київський центр правової допомоги», а також акт про надання юридичних послуг від 26 січня 2021 року підписаний вказаною юридичною особою та [PERSON] . Разом з тим, позивачем не доведено розмір витрат на правничу допомогу за представництво в суді відповідно до ст.ст. 60, 137 ЦПК України, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 104, 110-115 СК України,

Outcome: approved