Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок порушення ним правил дорожнього руху 02 травня 2014 року близько 21-ї години 30 хвилин. В цей час, [PERSON] керуючи автомобілем ГАЗ-3110 д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп'яніння рухаючись по вулиці Винниченка в м. Малині при переїзді перехрестя з вулицею Шевченка проявив неуважність, не впевнився у відсутності перешкоди для руху, скоїв наїзд на пішоходів, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які переходили проїзну частину по пішохідному переходу. В результаті ДТП її діти отримали тілесні ушкодження. Постановою апеляційного суду Житомирської області від 15 серпня 2014 року [PERSON] був визнаний винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач по справі є матір'ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. Внаслідок наїзду її дітям завдано моральної та матеріальної шкоди, яку відповідач і не намагався відшкодувати, розмір якої вона збільшила в судовому засідання та просила стягнути 1050 грн. матеріальних збитків, пов'язаних з придбанням ліків, а також по 8 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди кожному. В судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, показавши, що безпосередньою причиною зіткнення 02 травня 2014 року автомобіля під його керуванням з дітьми, було недотримання останніми правил дорожнього руху при переході ними дороги. При цьому, діти відразу почали вимагати від нього відшкодування пошкодженої гітари, будь-яких скарг на ушкоджений стан здоров'я від них не поступало. 06 травня 2014 року він віддав [PERSON] в присутності [PERSON] та [PERSON] 6000 грн. в рахунок пошкодження майна, а саме гітари. Крім того, вони написали розписки про відсутність до нього матеріальних та моральних претензій. Вислухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Постановою апеляційного суду Житомирської області від 15 серпня 2014 року визнано [PERSON] винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за те, що він 02 травня 2014 року о 21 годині 55 хвилин керував автомобілем Винниченка в м. Малині, який був технічно несправним, під час засліплення зустрічним автомобілем проявив неуважність і здійснив наїзд на пішоходів, які переходили проїзну частину на пішохідному переході. В результаті ДТП,скоєного внаслідок порушення [PERSON] вимог п.п. 31.1, 2.3, 1.10 ПДР, автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З свідоцтва про народження [PERSON] ([NUMBER]) [PERSON] ([NUMBER]) вбачається, що їх матір'ю є [PERSON], позивач по справі. Правовідносини відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою регулюються нормами ст.ст. 22, 23, 1166,1167, 1187 ЦК України. Згідно з цими статтями майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Заявляючи вимогу про відшкодування їй 1050 грн. витрат, пов'язаних з придбанням ліків, [PERSON] надала накладну №242 від 26.09.2014 року та фіскальний чек про придбання нею ноофену, гилоби. Допитані свідки лікарі Малинського МРТМО педіатр [PERSON], невропатолог [PERSON] підтвердили обставину звернення за медичною допомогою в травні - червні 2014 року [PERSON] з скаргою на забій колінного суглобу та втрату пам'яті. Разом з тим, позивачем не доведено факт причинного зв'язку між ДТП 02 травня 2014 року та придбанням в вересні 2014 року медичних препаратів, оскільки наслідків травмування [PERSON] лікарями не виявлено, а судом не встановлено. Таким чином, безпідставною є вимога про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Оцінюючи завдану потерпілим моральну шкоду, суд також враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали неповнолітні потерпілі, їх глибину, характер немайнових втрат та наявність самого факту дорожньо-транспортної події 02 травня 2014 року з їх участю, що само по собі породжує наслідки немайнового характеру. Враховуючи всі вищевказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним і вважає, що співмірним розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача в інтересах [PERSON] та [PERSON], буде сума 2 000 гривень.

Outcome: partial