Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що 06 травня 2012 року померла її мати [PERSON], яка склала заповіт, за яким все майно, що буде належати матері на день смерті, в тому числі житловий будинок з усіма господарськими спорудами заповіла їй. Вона прийняла спадщину за матірю, оскільки постійно проживала з нею на момент смерті, протягом встановленого законом строку про відмову від спадщини не заявляла. Більше спадщину за матірю ніхто не прийняв, оскільки згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті і вона відповідно є єдиним спадкоємцем за заповітом, батько помер набагато раніше від матері, інших дітей у батьків не було. Спадковим майном, що залишилося після смерті матері є будинок № 12 в с. Маюрки Перечинського району з належними до нього будовами та спорудами, який належав [PERSON] на праві власності та в якому вона проживала до смерті. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Тому просить задовольнити позов. У підготовче судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 06 травня 2012 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 135472, виданого виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 07 травня 2012 року (а. с. 5-8). Також встановлено, що [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно, житловий будинок і все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла своїй доньці [PERSON], що стверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Порошківської сільської ради Перечинського району 23 січня 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 08 (а. с. 15). Встановлено, що згідно довідок виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 1259 та № 1260 від 16 квітня 2018 року за даними погосподарської книги головою домогосподарства за адресою: Перечинський район с. Маюрки, № 12 була [PERSON], яка померла 06 травня 2012 року, де на день її смерті була зареєстрована та проживала спадкоємець першої черги її донька [PERSON] (а. с.9, 10). Крім цього, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52332547 від 19 червня 2018 року, спадкова справа відносно спадкодавця [PERSON], яка померла 06 травня 2012 року, відсутня (а. с. 23, 24).\~ Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної\~ особи, яка\~ померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Разом з цим, як вбачається з повідомлення в. о. завідувача Перечинською державною нотаріальною конторою № 54/01-16 від 29 травня 2018 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно та відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок №12 в с. Маюрки Перечинського району Закарпатської області (а. с. 14). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом прийняла спадщину за матірю [PERSON], оскільки постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за\~ життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом\~ усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.\~ На підставі наведеного та

Outcome: approved