Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], які мешкають разом із нею та перебувають на її утриманні. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, угоди в добровільному порядку щодо сплати аліментів не досягнуто, через що у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей і розмірі 2 000,00 грн. (1 000,00 грн. на кожного з дітей) до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, пояснила, що працює у ТОВ «Хлібозавод №10», утім, отриманого заробітку недостатньо для утримання двох малолітніх дітей, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач пояснив, що не має постійного заробітку, оскільки не працює, раніше працював та отримував заробіток в розмірі 1 200,00 грн. щомісяця, та пояснив, що вважає визначений позивачем розмір аліментів завищеним. Заслухав пояснення сторін, та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст.11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, що [PERSON] народився [INFO]., [PERSON] народився [INFO], та сторони у цій справі є батьками неповнолітніх, які мешкають разом із матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Утім, як встановлено судом, сторони у цій справі не досягли домовленості щодо участі батька в утриманні дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які є малолітніми, мешкають разом із матір'ю (позивачем), потребують піклування та утримання, оскільки внаслідок віку позбавлені змоги працювати та виконувати роботу визначеного змісту, обсягу і якості для поліпшення свого матеріального становища. Водночас, суд враховує те, що відповідач у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України не надав доказів на підтвердження стану здоров'я, наявності у нього на утриманні інших осіб, що мало би істотне значення та через що для суду вбачалися підстави для ухвалення іншого рішення у справі (ст.ст. 10 та 60 ЦПК України). Водночас, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує, що за ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, для суду вбачаються підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку, та у розмірі 800,00 грн. на кожного з дітей окремо, що сприятиме утвердженню почуття обов'язку батька, окремо від якого проживають малолітні діти, перед останніми. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ч. 3 ст. 88 та ст. 215 ЦПК України.

Outcome: partial