Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач є їх батьком, але не приймає участі в їх матеріальному забезпеченні. Сама позивач працює, але коштів, які вона отримує недостатньо для утримання дітей. Відповідач на утриманні непрацездатних членів сім'ї, родичів та інших неповнолітніх дітей не має. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 4000 гривень щомісячно на утримання обох дітей, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав у ньому викладених. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що сплачувати аліменти він не відмовляється, але вважає, що розмір аліментів має бути в меншому розмірі і в частці від доходу, оскільки він працює і має сталий дохід. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, наявними в матеріалах справи (а.с. 4,5). Діти знаходяться на утриманні матері, що визнано сторонами справи. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Права та обов'язки по утриманню дітей у обох батьків є рівними, тому при вирішенні спору по суті суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, які мають постійне місце роботи обидва. При визначенні розміру та порядку стягнення аліментів суд відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне положення відповідача, який має постійне місце роботи: працює водієм-експедитором ТОВ «Компанія Реммарк» (код ЄДРПОУ 30602249), що підтверджується довідкою про доходи з місця роботи, яка міститься в матеріалах справи. Оскільки відповідач має постійне місце роботи і, відповідно, сталий дохід, з нього необхідно стягнути аліменти в частці від доходу у відповідності до вимог ст.183 СК України. Відповідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.7 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за 1 місяць. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково: стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2014 року допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення аліментів саме в фіксованій сумі - 4000 гривень слід відмовити, оскільки вони не були доведені позивачем у судовому засіданні, оскільки позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності підстав для стягнення аліментів саме у такому виді та розмірі. Крім того, в даному випадку вимоги про стягнення аліментів в фіксованому розмірі не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідач має сталий дохід і постійне місце роботи. У відповідності з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial