Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку № 40 по вулиці Радянській у м. Світловодську Кіровоградської області, укладений 07 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 929; визнати житловий будинок № 40 по вулиці Радянській у м. Світловодську Кіровоградської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. (а.с. 3-4, 65-67, 145, 152, 153) В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що у 1989 році, будучи у зареєстрованому шлюбі, придбали з [PERSON] будинок № 40 по вул. Радянській у м. Світловодську Кіровоградської області. У 2007 році шлюбні відносини між ними припинились та відповідач [PERSON] змінив місце мешкання, а вона залишилась проживати за вказаною адресою дотепер. У січні 2014 року позивач дізналася про те, що за судовим рішення шлюб ще у 2005 році між нею та чоловіком був розірваний. Більше того, 07 серпня 2014 року [PERSON] вчинив дії щодо відчуження спільного сумісного майна без її згоди, в порушення вимог ст. 68 СК України, ст. 369 ЦК України подарувавши будинок їх сину [PERSON] В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та пояснила, що житловий будинок, який вони придбавали з чоловіком, мав житлову площу 36 кв.м. Впродовж подружнього життя вони цей будинок перебудовували, в результаті від старого будинку не залишилось нічого, а на його місці до часу розірвання шлюбу був зведений новий двоповерховий будинок. Однак ніяких дозвільних документів на його будівництво отримано не було, будинок в експлуатацію не зданий. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, його представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування його довірителем визнаються. Вважає, що в частині визнання будинку № 40 по вулиці Радянській у м. Світловодську Кіровоградської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] позовні вимоги не можуть бути задоволені, так як фактично будинку, який придбали сторони в шлюбі, не існує. Він знесений, а на земельній ділянці відповідачем [PERSON] після розірвання шлюбу самочинно зведений новий будинок, право власності на який не зареєстроване. [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав суду заяву, у якій позовні вимоги не визнав та просив розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1988 року по 01 грудня 2005 року, що підтверджується копією рішення Світловодського міськрайонного суду від 01 грудня 2005 року. (а.с. 7) 25 листопада 1989 року , тобто в період перебування у шлюбі, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу набув право власності на житловий будинок № 40 по вул. Радянській у м. Світловодську Кіровоградської області. Будинок жилою площею 36, 5 кв. м, розташований на земельній ділянці 510 кв.м, з надвірними будівлями : сарай, водопровід, уборна, мощення. (а.с. 49, 90-91, 123-125) З підстав положень ч. 1 ст. 60 СК України вищевказаний будинок № 40 по вул. Радянській у м. Світловодську Кіровоградської області відносився до спільного сумісного майна подружжя [PERSON]. В судовому засіданні на підставі пояснень позивачки та представника відповідача встановлено, що придбаний у 1989 році житловий будинок перебудований, від нього фактично нічого не лишилося , а на земельній ділянці по вул.. Радянській, 40 у м. Світловодську Кіровоградської області зведений новий двоповерховий будинок загальною площею 127, 4 кв.м. Технічні характеристики цього будинку визначені у технічному паспорті, що був виготовлений Приватним підприємством БТІ «Кассіопея» 14 серпня 2014 року. (а.с. 163-189) Позивач наполягає, що новий будинок був збудований сумісно з відповідачем [PERSON] під час шлюбу. Представник [PERSON] стверджує протилежне, вказуючи, що будівництво велось після розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Позивач має довести в судовому засіданні що майно, стосовно якого порушується питання про визнання його обєктом права спільної сумісної власності подружжя, набуте останнім саме за час шлюбу. Такі докази у матеріалах справи відсутні, тому, з огляду на те, що житловий будинок № 40 по вул. Радянській у м. Світловодську , площею 36, кв.м з моменту його придбання подружжям та дотепер кардинально змінив свої якісні та технічні характеристики, відтак підстави для визнання житлового будинку площею 127, 4 кв.м обєктом права спільної сумісної власності не доведені. Ч. 1 ст. 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. В судовому засіданні встановлено, що 07 серпня 2014 року [PERSON] подарував будинок № 40 по вул. Радянській у м. Світловодську , площею 36, 5 кв.м, який був обєктом права спільної сумісної власності його та позивачки , [PERSON], за відсутності при цьому згоди [PERSON] на таке відчуження. Напроти, як вбачається з копії договору дарування, зокрема з п. 1.6. Договору, дарувальник стверджував, що дане майно належить йому на праві особистої приватної власності і на момент його придбання він у шлюбі не перебував, що є неправдою. (а.с. 88-89) Ст. 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Ч. 4 ст. 369 ЦК України передбачено, що правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до правил ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, станом на 07 серпня 2014 року будинок площею 36, 5 кв. м взагалі не існував. З огляду на викладене, вимоги [PERSON] про визнання договору дарування нерухомого майна підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з позовом, відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача [PERSON]

Outcome: partial