Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернуся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 12 червня 2013 року придбав за договором купівлі-продажу житловий будинок [ADDRESS]. Власником будинку була [PERSON], від імені якої за довіреністю договір укладав [PERSON], та який отримав за будинок 80 000 грн. Однак, представник за довіреністю ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На цей час [PERSON] померла, спадкоємців немає. Укласти договір купівлі-продажу належним чином неможливо. Просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 12 червня 2013 року між [PERSON] як представником продавця [PERSON] та [PERSON], як покупцем; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримав позов, надав суду пояснення, аналогічні викладеному у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю. Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 16.11.2016 судом відмовлено у прийнятті визнання позову представником відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі договору дарування від 07.04.1995, посвідченого приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу, реєстровий №1804, що підтверджується копією договору дарування (а.с.7). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 17.11.2016 (а.с.36). З договору купівлі-продажу житлового будинку, складеного 12 червня 2013 року в простій письмовій формі (а.с.11), вбачається, що [PERSON], що діє від імені продавця [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 12.06.2013 Малорязанцівською селищною радою, в якості продавця, та [PERSON] в якості покупця, [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS] разом з усіма господарськими будівлями та спорудами. Ціна будинку складає 80 000 гривень. Вказану суму покупець передає продавцю в день підписання цього договору. Продавець гарантує, що вищевказане житло до моменту укладання цього договору нікому іншому не продано, не подаровано, не передано. Цей договір складено у двох примірниках. 12 червня 2013 року секретарем виконкому Малорязанцівської селищної ради Попаснянського району Луганської області посвідчено довіреність (а.с.6), згідно якої [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в Попаснянському районному відділі Держземагенства, в органах нотаріату та органах державної реєстрації прав на нерухоме майно з питань оформлення права власності на земельну ділянку та об'єкт нерухомого майна. Для вчинення зазначених дій надано їй право подавати від її імені заяви та документи, одержувати необхідні довідки та інші документи, розписуватись за неї, сплачувати належні з неї платежі, включаючи державне мито, та виконувати всі інші дії, що пов'язані з виконанням цієї довіреності в межах та обсязі, передбаченим законодавством України. Довіреність дійсна до 12.06.2015. Згідно розписки від 12.06.2013 (а.с.10) [PERSON] отримав за проданий будинок в [ADDRESS], від [PERSON] 80 000 гривень. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного. Статтею 657 ЦК України вимагається, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч.1 ст.237, ч.3 ст.245 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами. Статтею 40 Закону України «Про нотаріат» також передбачено, що до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються, зокрема, довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами. З тексту довіреності [PERSON] від 12.06.2013 вбачається, що йому надано право лише на представництво інтересів [PERSON] в «Попаснянському районному відділі Держземагенства, в органах нотаріату та органах державної реєстрації прав на нерухоме майно з питань оформлення права власності на земельну ділянку та об'єкт нерухомого майна». Довіреність не містить і не може, згідно наведених вище норм, містити право [PERSON] на розпорядження від імені [PERSON] житловим будинком. Отже, [PERSON] 12 червня 2013 року не отримав право відчужувати шляхом продажу житловий будинок від імені [PERSON] Таким чином, укладення договору купівлі-продажу [PERSON] не тягне будь-яких юридичних наслідків для прав та обов'язків [PERSON] Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивачем суду не надано жодного доказу ухилення контрагента за договором від нотаріального посвідчення договору. Так, позовна заява містить посилання на ухилення [PERSON], як представника за довіреністю, від належного посвідчення договору. Разом з тим, допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що від нотаріального посвідчення договору не ухилявся. Договір не посвідчено через смерть [PERSON] Окрім того свідок пояснив, що у червні 2013 року [PERSON] видала йому довіреність на купівлю-продаж будинку, у зв'язку з чим він уклав договір купівлі-продажу з сином [PERSON] та син віддав йому гроші 80 000 грн. в той же день. Гроші він передав [PERSON], але підтвердити це не може. Таким чином, договір купівлі-продажу житлового будинку є нікчемним, оскільки укладений з особою-продавцем, яка не мала права відчужувати житловий будинок; не дотримана нотаріальна форма договору. Підстави визнання договору дійсним відсутні, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження домовленості з [PERSON] про істотні умови договору; не довів факту повного або часткового виконання договору, так як відсутні докази на отримання [PERSON] коштів за договором; не довів факту ухилення сторони продавця від нотаріального посвідчення договору. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Outcome: dismissed