Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 30.07.2016 року між нею та відповідачем, який зареєстрований Виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Свої вимоги мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, зокрема через розходження поглядів на шлюб та сімю, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинилися з квітня 2017 року, проживають окремо. Спільних дітей не має. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу між ним та позивачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 104, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [PERSON] І-ФМ № 141126. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Спільних дітей у подружжя не має. Судом також встановлено, спільне життя між подружжям не склалося в силу різних причин, зокрема через розходження поглядів на шлюб та сімю, відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення спільного проживання та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між подружжям припинилися з квітня 2017 року. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У звязку з наведеним, позивач просить розірвати їхній шлюб. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 22 вересня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 26 вересня 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved