Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дочки [PERSON] , [INFO] та визначити місце проживання дитини з нею за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком її дочки [PERSON] , проте своїх батьківських обов`язків не виконує. Він проживає в м. Ніжині і з березня 2016 року не спілкується з дитиною, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться розвитком та станом здоров`я дитини, її навчанням у школі, свідомо ухиляючись від свого обов`язку по вихованню дочки. Позивачка та її представник адвокат Бабич А.І. в судове засідання не з`явились, надіславши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підтримали і просили їх задовольнити, в частині визначення місця проживання дитини просили залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сосницької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Копією свідоцтва про народження підтверджується, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з рішення Ніжинського міськрайонного суду від 06 грудня 2016 року на а.с.12-13, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Довідкою виконавчого комітету Кудрівської сільської ради Сосницького району підтверджується, що [PERSON] проживає разом з позивачкою. Неналежне виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до його дочки підтверджується довідкою Кудрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 16.10.2020 року, довідкою Кудрівського фельдшерсько-акушерського пункту Сосницького району від 16.10.2020 р., поясненнями сусідів [PERSON] , [PERSON] , відповідно до яких, відповідач вихованням та навчання дитини не цікавиться, участі у вихованні не бере (а.с. 16,17,23,24). Рішенням № 27 від 22.10.2020 року виконавчого комітету Кудрівської сільської ради та висновком від 24.11.2020 року органу опіки та піклування Сосницької районної державної адміністрації, встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] . У висновку зазначено, що відповідач участі у вихованні не бере, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має заборгованість по сплаті аліментів, проживає окремо, фактично вихованням займається мати [PERSON] (а.с. 21, 22). Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його участі у вихованні дітей, з чого суд робить висновок. що останній не спілкується з дочкою, не утримує матеріально, що є елементами протиправного невиконання ним, передбачених ст.150 СК України, обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини буде суперечити її інтересам. На думку суду поведінка відповідача є такою, що свідчить про ухилення від виконання ним обов`язку по вихованню дитини. Такий акт свідомої поведінки [PERSON] розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов`язок. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як викладені в ньому доводи знайшли своє підтвердження , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, яка в якості підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачає ухилення матері та батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини.

Outcome: approved