Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення алі-ментів на утримання їх неповнолітніх дітей. Вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 сер-пня 2004 року, та є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] Апполінарії [INFO] та [PERSON] Міропія [INFO]. Спільне гос-подарство подружжям не ведеться, припинили проживати однією сімєю. Спору щодо місця проживання дітей та поділу спільного майна подружжя між ними не має. На даний час діти проживають з матірю та потребують матеріальної допомоги, відповідач матеріальної допо-моги на утримання дітей не надає. Вважаючи, що сімя розпалася, позивач просила розірвати шлюб між сторонами, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повно-ліття. В судове засідання позивач не зявилася надала заяву про розгляд справи за її від-сутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягає, проти заочного роз-гляду справи не заперечує. Відповідач до суду повторно не зявився оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень про-ти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 07 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одру-ження зроблено актовий запис за № 109. Після одруження [PERSON] змінила своє прізвище на «Троценко» (а.с. 4). Неприязні стосунки призвели до розпаду сімї подальше подружнє життя неможли-ве. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON], народилася, 05 лютого 2005 року; [PERSON], народився, 03 червня 2007 року; [PERSON], 26 травня 2009 року, [PERSON], 21 січня 2012 року, [PERSON], 09 березня 2014 року їх батьком є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.5, 6, 7, 8, 9). Кожний з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до при-пинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивіль-ного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що подружжя має дійсне прагнення до розірвання шлюбу, внаслідок цього не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Відповідач в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечен-ня дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішен-ням суду від дня предявлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібнос-тей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток ди-тини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклу-вання. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійсню-ватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру алі-ментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника алі-ментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружи-ни, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~Вбачає доведеною ту обставину, що відповідач не виконує свого батьківського обовязку по утриманню спільних із позивачем дітей, тому вимога про стягнення аліментів є правомірною. Враховуючи вищенаведене та виходячи з того, що діти сторін проживають разом із позивачем, враховуючи вік дітей, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/2 частини, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved