Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду с позовом про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину. В заяві вказує, що з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2013 року, з 26 червня 1999 року. Є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову, а також за минулий час, а саме: з 1 липня 2013 року до дня пред`явлення позов, у в сумі 1000 грн. за кожен місяць, що разом складає 69000 грн. Ухвалою судді від 10.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду і в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони до суду не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка в особі представника наполягає на задоволенні позову. Відповідач в особі представника надав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, просить суд стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх його доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, в задоволенні позову в частині стягнення аліментів за минулий час - відмовити. Означені вимоги, як зазначив представник, є такими, що не доведені позивачем жодними фактичними даними, оскільки вона не надала доказів того, що вона вживала заходів щодо отримання аліментів, які виявилися неефективними через ухилення відповідача від їхньої сплати. Твердження позивача про ухилення відповідача від сплати аліментів мають декларативний характер, а відповідні вимоги, на думку представника відповідача, не підлягають задоволенню через їхню недоведеність. Враховуючи зміст згаданих заяв представників, суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України постановив про вирішення справи у відсутність сторін та їх представників. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я й матеріальне становище дитини, а також платника аліментів, відсутність у нього інших дітей та утриманцев. У відповідності зі ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки, до її повноліття в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-19 від 17.05.2017 року, який набрав законної сили 8 липня 2017 року, встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вказана норма спрямована на захист права стягувача аліментів, які є запорукою забезпечення утримання дитини. Виключення з цього правила становлять передбачені частиною другою ст. 191 СК України обставини, коли аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. З наведного положення сімейного законодавства випливає, що предметом доказування при відстоюванні цієї вимоги має бути сукупність таких фактів, як намагання стягувача аліментів отримати аліменти та ухиляння платника аліментів від їхньої сплати, що і зумовляє неможливість їх отримання. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. При розв`язанні цих вимог позову суд вважає, що позивачем не доведено сукупності передумов для стягнення аліментів за минулий час, що в силу змагальності цивільного судочинства не дає підстав для вирішення позову в цій частині на її користь. Суд також вважає за необхідне витрати по оплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., від яких звільнено позивача, покласти на відповідача, стягнувши їх в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved