Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про скасування заходів забезпечення позову, в якому зазначила, що 01.07.2016 року помер її батько, [PERSON]. Позивач являється спадкоємицею за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1636. Позивач звернулася до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна встановлено, що на обєкт спадщини жилий будинок № 6 по вул..Малика в м.Запоріжжі накладені арешти. Постановою АА № 999578 від 25.04.2007р. державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ленінського району, винесена на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.04.2007 року по справі № 2-1256/07р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми з метою забезпечення позову було накладено арешт на 1/2 частку жилого будинку № 6 по вул..Малика в м.Запоріжжі, що належав [PERSON]. 17.07.2007 року ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя по справі № 2-1256/07р. була залишена без розгляду, однак, всупереч вимог закону арешт на спірний будинок не був знятий. Також, в провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебувала цивільна справа № 2-2624/09р. за позовом [PERSON] до [PERSON], Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОП ЗМБТІ про визнання недійсним акту, рішення сільської ради, свідоцтва про право власності. Постановою № 15454464 від 23.10.2009р. державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ленінського району, яка винесена на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2009р. по справі № 2-2624/09р. за клопотанням [PERSON], суд наклав арешт на будинок під літ.»У» по вул..Малика, 6 в м.Запоріжжі, який був зареєстрований за [PERSON], [INFO] 28.03.2011р. по справі № 2-2624/09р. було постановлено рішення, яким позов [PERSON] був задоволений, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 12.07.2011р. було залишено без змін, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2012 року касаційна скарга [PERSON] відхилена. Між тим, всупереч вимог закону арешт на спірний будинок не був знятий. Позивач просить суд зняти арешт з 1/2 частки жилого будинку № 6 по вул..Малика у м.Запоріжжі, що належав [PERSON], який проживав у [INFO] буд.№ 2 кв.№ 3 (іпн [NUMBER]), накладений постановою АА № 999578 від 25.04.2007 року державного виконавця Латишева Ю.М. відділу державної виконавчої служби Ленінського району, на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.04.2007р. по справі № 2-1256/07р. Зняти арешт на будинок під літ. «У» по вул..Малика, 6 в м.Запоріжжі, який був зареєстрований за [PERSON], [INFO], прож.: [INFO] на праві приватної власності, накладений постновою № 15454464 від 23.10.2009р. державного виконавця Шабала І.А. відділу державної виконавчої служби Ленінського району на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжя по справі № 2-2624/09р. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], Сонячна сільська рада Запорізького району Запорізької області, ОП ЗМБТІ у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлені належним чином, заперечень на позов не надали. Дніпровський ВДВС надіслав до суду лист, з проханням розглядати справу без участі представника третьої особи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з ч.ч.4,5 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасування забезпечення позову може бути оскаржена. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України (в редакції яка діяла на момент постановлення судом ухвали про забезпечення позову) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України (в редакції чинній від 15.12.2017 р.) забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Як вбачається з матеріалів справи, постановою АА № 999578 від 25.04.2007р. державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ленінського району, винесена на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.04.2007 року по справі № 2-1256/07р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми з метою забезпечення позову було накладено арешт на 1/2 частку жилого будинку № 6 по вул..Малика в м.Запоріжжі, що належав [PERSON]. 17.07.2007 року ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя по справі № 2-1256/07р. була залишена без розгляду, однак, всупереч вимог закону арешт на спірний будинок не був знятий. Також, в провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебувала цивільна справа № 2-2624/09р. за позовом [PERSON] до [PERSON], Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОП ЗМБТІ про визнання недійсним акту, рішення сільської ради, свідоцтва про право власності. Постановою № 15454464 від 23.10.2009р. державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ленінського району, яка винесена на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2009р. по справі № 2-2624/09р. за клопотанням [PERSON], суд наклав арешт на будинок під літ.»У» по вул..Малика, 6 в м.Запоріжжі, який був зареєстрований за [PERSON], [INFO] 28.03.2011р. по справі № 2-2624/09р. було постановлено рішення, яким позов [PERSON] був задоволений, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 12.07.2011р. було залишено без змін, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2012 року касаційна скарга [PERSON] відхилена. Між тим, всупереч вимог закону арешт на спірний будинок не був знятий. 01.07.2016 року помер батько позивач, [PERSON]. Позивач являється спадкоємицею за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1636. Позивач звернулася до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна встановлено, що на обєкт спадщини жилий будинок № 6 по вул..Малика в м.Запоріжжі накладені арешти. Враховуючи, що в провадженні Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчі провадження відносно [PERSON], [PERSON] відсутні, справи № 2-1259/07р. та 2-2624/09р. розглянуті по суті, необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову відпали. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться і у ст.ст.317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На основі повно і всебічно зясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved