Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], яка проживає з матір'ю та перебувають на її утриманні. На початку березня шлюбні стосунки припинені. Кожен має різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство не ведуть, примирення та збереження сімї не можливе. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач ні їй, ні дитині матеріально не допомагає, участі у вихованні доньки не приймає. В судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити - «[PERSON]» та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини доходу відповідача до досягнення донькою повноліття та на її утримання в розмірі ? частини доходу відповідача до досягнення дитиною трьох років, судові витрати покласти на відповідача, справу слухати у її відсутність. В судове засідання відповідач не з'явився, надав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на доньку в розмірі ? частини його доходу до досягнення нею повноліття, а на дружину просив зменшити розмір аліментів до 1/10 частини його доходу, справу слухати в його відсутність. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 10 серпня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної РАЦС реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 288. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Дорогинською сільською радою Фастівського району Київської області від 26.04.2016 року за № 243. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Частинами другою, четвертою статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований в ПАТ «Перший український міжнародний банк» на посаді старшого спеціаліста та має постійний, стійкий дохід, що підтверджується довідкою про доходи № КНО-08.1.4.1/231 від 04.02.2016 року, на утриманні інших осіб та зобов'язань по аліментах на утримання інших дітей не має. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено суми прожиткового мінімуму на 2016 рік. Згідно з даним Законом на одну працездатну особу розмір прожиткового мінімуму встановлено у сумі 1378 грн. і стягнутий розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей відповідача, щодо утримання дитини та дружини, та є таким, що не поставить його в тяжке матеріальне становище. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене суд, вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Відповідно п.7 ст.214, ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved