Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить встановити факт прийняття спадщини її матір’ю – [PERSON] після смерті чоловіка, її, позивача, батька – [PERSON], який помер 02.05.2001; встановити факт належності її матері – [PERSON] державних актів на право власності на землю серії ЖТ №013261 та серії ЖТ № 013260 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великохайчанської сільської ради площею 0,2328 га, кадастровий номер 1824281100:06:000:0474; та площею 1,0461 га, кадастровий номер 1824281100:05:000:0187; визнати за нею право власності на зазначені державні акти, які належали її матері, а також на майновий сертифікат серії ЖИ-6 №213259 вартістю 2536,00 грн., виданий 16.03.2003 Великохайчанською сільською радою, та на державні акти серії ЖТ №013486 і серії ЖТ №013487 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва на території Великохайчанської сільської ради площею 1,0462 га, кадастровий номер 1824281100:05:000:0189, і площею 0,2326 га, кадастровий номер 1824281100:06:000:0476, які належали померлому 02.05.2001 батьку - [PERSON], мотивуючи тим, що 02.05.2001 помер її батько – [PERSON]. Після смерті батька її мати – [PERSON], як спадкоємець першої черги, фактично прийняла спадщину, так як проживала з батьком в одному будинку на день смерті та продовжувала в ньому проживати до дня своєї смерті. Мати померла 06.09.2018. Однак, на даний час вона оформити спадщину не може по причині не доведення факту прийняття спадщини матір»ю після смерті батька; факту належності державних актів матері, так як наявні розбіжності в зазначенні її імені, а саме: в державних актах – «Ліда», а в свідоцтві про смерть - «Лідія», а також по причині видачі державних актів та майнового сертифікату, належних батьку, після його смерті. Позивач в судове засідання не з’явилася, але надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Свої позовні вимоги підтримала та уточнила в частині визнання права власності, а саме: просить визнати право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2328 га, кадастровий номер 1824281100:06:000:0474; та площею 1,0461 га, кадастровий номер 1824281100:05:000:0187, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради, та які належали [PERSON], померлій 06.09.2018, на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №013261 та серії ЖТ № 013260 ЖТ, зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23 грудня 2002 року за №511 та 510; визнати право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0462 га, кадастровий номер 1824281100:05:000:0189, і площею 0,2326 га, кадастровий номер 1824281100:06:000:0476, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради, та які належали [PERSON], померлому 02.05.2001, на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №013486 і серії ЖТ №013487, зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23 грудня 2002 року за №736 та 737; а також визнати право власності на майновий пай в пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Великохайчанське» - СГ «Великохайчанське» в розмірі 2536 грн.00 коп., або 0, 11 відсотків, який належав її покійному батьку – [PERSON], який помер 02.05.2001, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 №213259, виданого головою Великохайчанської сільської ради 16.03.2003. Представник відповідача – Овруцької міської ради в судове засідання не з’явився, але також надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі. Щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] помер 02.05.2001. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0462 га, кадастровий номер 1824281100:05:000:0189, і площею 0,2326 га, кадастровий номер 1824281100:06:000:0476, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради, та які належали йому на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №013486 і серії ЖТ №013487, зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право власності на землю 23 грудня 2002 року за №736 та 737; а також на майновий пай в пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Великохайчанське» - СГ «Великохайчанське» в розмірі 2536 грн.00 коп., або 0, 11 відсотків, який належав на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 №213259, виданого головою Великохайчанської сільської ради 16.03.2003. На час його смерті разом з ним в будинку по вул. Центральній, 27 в с. Малий Кобилин Овруцького району проживала дружина – мати позивача, [PERSON], яка проживала в зазначеному будинку до дня своєї смерті – 06.09.2018. Відповідно вона користувалася домоволодінням, доглядала за ним. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про смерть серії І-ТП №143854 від 03.05.2001, І-ТП № 341220 від 07.092018, свідоцтва про одруження серії ЯФ №736088 від 24.01.1956, довідками Овруцької міської ради №№1439 та 1438 від 27.09.2018, і відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) свідчать про прийняття спадщини матір’ю позивача – [PERSON] після смерті чоловіка, її батька – [PERSON], а тому слід встановити факт прийняття нею спадщини. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно позивачу для оформлення права на спадщину. В державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №013261 та серії ЖТ № 013260 ЖТ, зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право власності на землю 23 грудня 2002 року за №511 та 510, ім»я матері позивача записано «Ліда», що підтверджується копіями вказаних державних актів. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1070/02-31 від 14.03.2019 свідчить, що позивачеві відмовлено і у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері – [PERSON] по причині недоведеності факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу на земельні ділянки, так як в державних актах на право власності на земельну ділянку зазначено її ім»я «Ліда», а не «Лідія». З копії свідоцтва про смерть серії І-ТП №341220 від 07.09.2018, свідоцтва про народження серії ІІ-АВ №042451 від 26.04.1971 вбачається, що ім»я матері позивача записано «Лідія». У суду не має підстав не довіряти вказаним документам, а тому суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні імені пов’язані з допущенням помилки та вважає факт належності вказаних державних актів на право власності на земельну ділянку спадкодавцеві доведеним. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу також необхідно позивачеві для оформлення права на спадщину за заповітом. Позивач являється дочкою померлих, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії ІІ-АВ №042451 від 26.04.1971 та свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ТП №285655 від 06.08.1988, і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, а також спадкоємцем за заповітом після смерті матері, по що в свою чергу свідчить копія заповіту останньої від 14.01.2000 (а.с.19). Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину не має, що вбачається з повідомлення Овруцької ДНК №1465/02-14 від 08.04.2019 та повідомлення приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу №444/01-16 від 10.04.2019. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об’єкта нерухомого майна, а саме, щодо спадкових земельних ділянок кадастровий номер 1824281100:06:000:0474; кадастровий номер 1824281100:05:000:0187; кадастровий номер 1824281100:05:000:0189, кадастровий номер 1824281100:06:000:0476, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради, та інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна свідчать, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Державному реєстрі іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об’єктів нерухомого майна відомості відсутні. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 статті 1268 ЦК України закріплено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов’язки власника ( спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому слід визнати за позивачем право власності на спадкові земельні ділянки та майновий сертифікат, які належали батьку – [PERSON]. Щодо визнання права власності на земельні ділянки, які належали матері – [PERSON], то у вказаній частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, перешкодою для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначені земельні ділянки є розбіжності в написанні імені спадкодавця в державних актах на право власності на земельну ділянку, тобто при встановленні факту належності останній державних актів, перешкода відпадає. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2305 грн. 20 коп. (768 грн. 40 коп. Х3 ( задоволені 2 вимоги немайнового та 1 задоволена вимога майнового характеру).

Outcome: partial