Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила визначити, що частка\~\~ [PERSON] , яка померла [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0471 га, кадастровий № 5310137000:18:004:0151, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становила Ѕ її частини, а також визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0471 га, кадастровий № 5310137000:18:004:0151, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач вказала, що\~ [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої позивач є спадкоємцем першої черги. У зв`язку з цим, відкрилася спадщина на частку земельної ділянки площею 0,0471 га, кадастровий № 5310137000:18:004:0151, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належали позивачу та [PERSON] на праві спільної сумісної власності Для належного оформлення своїх спадкових прав, позивач звернулася до Першої полтавської державної нотаріальної контори. Проте не змогла оформити право власності на землю, оскільки нотаріусом було повідомлено про неможливість отримати в порядку встановленому Законом України «Про нотаріат» свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку внаслідок того, що за життя спадкодавець частку у праві спільної сумісної власності не визначив та державну реєстрацію права власності не провів. Нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність органів нотаріату в Україні не передбачено право нотаріусів визначати частки учасників у спільній сумісній власності, таким правом наділені власники земельної ділянки. Позивач вважає, що невизначеність частки у спільному сумісному майні позбавляє її права отримати у спадщину спадкове майно. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності. Ухвалою суду від 04.08.2020 року було відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.10.2020 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду на 10.12.2020 року. У судовому засіданні представник позивача адвокат Литовченко Р.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Представник третьої особи Першої полтавської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи їх без участі. Відзиву, клопотань та заперечень проти позову до суду не надавав. Суд заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 17.05.2016 року, яке видано Октябрським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 8). Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на заявлене спадкове майно у зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме на частку земельної ділянки площею 0,0471 га, кадастровий № 5310137000:18:004:0151, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, копію якої було надано Першою полтавською державною нотаріальною конторою на вимогу суду, спадщину після померлої прийняла дочка [PERSON] . Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні (а.с.33-65). Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~1223\~ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на\~спадкування\~за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 08.11.2016 року (а.с. 9). Державним актом\~серія ЯИ\~№ 910871\~від 15.02.2010\~року та\~державним актом\~серія ЯИ\~№ 910872\~від 15.02.2010\~року підтверджується,\~що земельна\~ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0471 га, кадастровий № 5310137000:18:004:0151, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] . Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, частка [PERSON] у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0471 га, кадастровий № 5310137000:18:004:0151, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становила Ѕ. Враховуючи, що частка спадкодавця у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0471 га, кадастровий № 5310137000:18:004:0151, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становила Ѕ, то позивач успадковує частку в розмірі Ѕ в праві власності на спірну земельну ділянку. Як передбачено\~ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1\~ст.19 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~22.12.1995\~року №20\~«Про судову\~практику у\~справах за\~позовами про\~захист права\~приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до\~ст.1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Аналогічна позиція роз`яснена в п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим\~\~правовстановлюючим документом. Згідно ч. 1 ст.87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду та при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України \~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ст.13 Ковенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved