Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем. На обґрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 30.07.1980 року. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, подружні стосунки з відповідачем припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений через розміщення оголошення про його виклик на web-сторінці Червоноградського міського суду Львівської області, заперечення, відзиву чи заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.1980 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Сімейне життя в сторін не склалось, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки припинені, проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги. Відповідно до ст.ст.104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати. У відповідності до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved