Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що 11.06.2007 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», був укладений кредитний договір № DNI0GK00000104 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 26400,00 доларів США строком до 11.06.2027 року. З метою забезпечення виконання нею зобов`язань за кредитним договором між нею та Банком був укладений договір іпотеки від 11.06.2007 року, відповідно до якого вона передала Банку в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] , що була придбана на кредитні кошти. Позивач зазначила, що починаючи з лютого 2014 року, у зв`язку з різким підвищенням курсу долара США по відношенню до гривні, вона не мала змоги своєчасно вносити щомісячні платежі за кредитним договором, у зв`язку з чим у вересні 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, що складалася з: 230,44 доларів США - простроченої заборгованості за кредитом, 17894,04 доларів США - дострокового стягнення залишку кредиту, 1149,57 доларів США - процентів, 66,33 доларів США - комісії, 37,73 доларів США - пені, 11,16 та 968,91 доларів США - штрафів. Нею, позивачем, було подано зустрічний позов до Банку про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2017 року позов Банку задоволено частково, стягнути з неї 18124,48 доларів США заборгованості за кредитом, відсотки - 1149,57 доларів США, комісію - 66,33 доларів США, пеню - 37,73 доларів США, відмовлено у стягнення штрафів. Також відмовлено їй у задоволенні зустрічного позову. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2017 року в частині задоволення позовних вимог Банку скасовано, у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін. Позивач зазначила, що підставою для відмови Апеляційним судом Дніпропетровської області у задоволенні позову Банку стала надана Банком довідка від 26.02.2018 року щодо відсутності у неї заборгованості за кредитним договором та закриття кредиту 17.12.2007 року. Позивач вказала, що 01.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» відступило ЗАТ «Акцент-Банк» право вимоги до неї, позивача, за кредитним договором № DNI0GK00000104 від 11.06.2007 року та за договором іпотеки. 31.10.2018 року між нею та АТ «Акцент-Банк» була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору від 11.06.2007 року, відповідно до якої узгодили розмір заборгованості, змінивши валюту кредиту з доларів США на гривню, зменшили заборгованість, та інше. Відповідно до вказаної угоди вона повинна була сплатити 31.10.2018 року АТ «Акцент-Банк» залишок по кредиту одним платежем у розмірі 333600,00 грн., що вона і зробила. Позивач вказала, що при отриманні в АТ «Акцент-Банк» довідки про відсутність заборгованості за кредитом Банк зобов`язав її сплатити на його користь ще 27656,57 грн., обґрунтувавши цю вимогу штрафними санкціями. 09.11.2018 року вона сплатила вказану суму грошових коштів, після чого отримала оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки та довідку про відсутність заборгованості. Позивач вказала, що грошові кошти у розмірі 27656,57 грн. від неї Банком були отримані безпідставно. Так, на її лист відповідач надав їй відповідь про те, що за її рахунком виникла заборгованість, у зв`язку з чим відповідно до пункту 5.4 кредитного договору: при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, більше ніж на 30 днів, у зв`язку з чим Банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову. Позивач вказала, що АТ «Акцент-Банк» до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості не звертався, у зв`язку з чим грошові кошти у розмірі 27656,57 грн. від неї Банком були отримані безпідставно. На її звернення до Банку щодо повернення їй безпідставно отриманих грошових коштів відповіді вона не отримала. Оскільки грошові кошти були отримані Банком безпідставно, останній має сплатити відсотки за користування ними у період з 10.11.2018 року по день звернення з цим позовом до суду, 23.04.2019 року у розмірі 2250,41 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 27656,57 грн. та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2250,36 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду відзив на позов, у котрому заперечував проти позову, зазначаючи, що п. 2.2.9 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується відшкодувати Банку в повному обсязі витрати на надання правової допомоги юридичних фірм, адвокатів, інших осіб, пов`язаних з розглядом суперечок за даним договором у судах всіх інстанцій. Крім того, представник відповідача зазначив, що саме позивач повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності (а.с. 96). Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2007 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», був укладений кредитний договір № DNI0GK00000104 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 26400,00 доларів США строком до 11.06.2027 року. (а.с. 12-14). З метою забезпечення виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки від 11.06.2007 року, відповідно до якого позивач передала Банку в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] , що була придбана на кредитні кошти (а.с. 15-20). 01.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», був укладений договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» відступило ЗАТ «Акцент-Банк» право вимоги до неї, позивача, за кредитним договором № DNI0GK00000104 від 11.06.2007 року та за договором іпотеки (а.с. 67-71). 31.10.2018 року між позивачем та АТ «Акцент-Банк» була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору №DNI0GK00000104 від 11.06.2007 року, відповідно до умов якої сторони узгодили розмір заборгованості позивача за кредитним договором у розмірі 35048,28 доларів США, змінили валюту кредиту з доларів США на гривню, зменшили позивачеві розмір заборгованості за кредитом на 482507,50 грн., суму у розмірі 171007,58 грн. та 482507,50 грн. анулювали, встановили відсоткову ставку за кредитом у розмірі 20% річних (а.с. 72-73). Відповідно до додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 залишок по кредиту позивача станом на 31.10.2018 року становив 333600,00 грн. (а.с. 74). 31.10.2019 року позивач сплатила відповідачеві на погашення заборгованості за кредитом 333600,00 грн. (а.с. 45). Судом встановлено, що 09.11.2018 року позивач сплатила відповідачеві грошові кошти у розмірі 27656,57 грн. та в цей же день позивачеві були повернути банком правовстановлюючі документи на предмет іпотеки (а.с. 76, 77,79). Відповідно до довідки АТ «Акцент-Банк» від 09.11.2018 року № BOK5-94CM-PL97-CKLE у позивача станом на 09.11.2018 року відсутня заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» (а.с. 78). Судом встановлено, що позивач звернулася 13.02.2019 року до АТ «Акцент-Банк» із заявою про повернення їй безпідставно сплачених Банку грошових коштів у розмірі 27656,57 грн. (а.с. 82-83). Згідно з листом АТ «Акцент-Банк» від 13.02.2019 року грошові кошти у розмірі 27656,57 грн. були сплачені позивачем Банку у зв`язку з тим, що за кредитним договором виникла заборгованість, а п. 5.4 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, більше ніж на 30 днів, у зв`язку з чим Банк змушений буде звернутися до суду, а позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (а.с. 85). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки судом встановлено, що на час укладення між сторонами Додаткової угоди № 1 до кредитного договору 31.10.2018 року, розмір заборгованості позивача за кредитним договором становив 333600,00 грн., остання в той же день, 31.10.2018 року, сплатила зазначену суму Банку на погашення заборгованості за кредитом, суд вважає, що відповідачем безпідставно було змушено позивача сплатити грошові кошти у розмірі 27656,57 грн. Пунктом 5.4 кредитного договору №DNI0GK00000104 від 11.06.2007 року передбачено, що при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, більше ніж на 30 днів, у зв`язку з чим Банк змушений буде звернутися до суду позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Однак докази того, що АТ «Акцент-Банк» звертався до суду з позовом до [PERSON] з приводу кредитного договору №DNI0GK00000104 від 11.06.2007 року, відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно були набуті від позивача грошові кошти у розмірі 27656,57 грн., у зв`язку з чим вказані грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та відсотки за користування відповідачем вказаними грошовими коштами за період з 10.11.2018 року по 23.04.2019 року у розмірі 2250,41 грн. Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)% 10.11.201823.04.201916527 656.0018182 250.36 Всього: 2 250.36 Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача проти позову щодо того, що грошові кошти у розмірі 27656,57 грн. були сплачені позивачем відповідно до п. 2.2.9 кредитного договору з наступних підстав. Пунктом 2.2.9 кредитного договору визначено, що на підставі наданих Банком підтверджуючих документів відшкодувати витрати/збитки Банку, які виникли у зв`язку із наданням бюро кредитних історій інформації про позичальника, а також сплатою послуг, які надані або будуть надані в майбутньому з метою реалізації прав Банку за даним договором, а також договорами іпотеки ,поруки і т.д., укладеними з метою забезпечення зобов`язань позичальника за цим Договором. До послуг, вказаних, у цьому пункті, відносяться: представництво інтересів Банку в суді й перед третіми особами. Позичальник зобов`язується відшкодувати Банку в повному обсязі витрати на надання правової допомоги юридичних фірм, адвокатів, інших осіб (при залученні їх для представництва інтересів Банку), пов`язаних з розглядом суперечок за даним договором у судах всіх інстанцій, у т.ч. апеляційної й касаційної, а також на підприємствах, організаціях всіх форм власності, в органах державної влади й управління - в строк, зазначений у письмові вимозі Банку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, АТ «Акцент-Банк» не звертався до суду з позовом до [PERSON] з приводу кредитного договору №DNI0GK00000104 від 11.06.2007 року, у зв`язку з чим правова допомога АТ «Акцент-Банк» адвокатами та юридичними фірмами не надавалася. Доказів протилежного АТ «Акцент-Банк» суду надано не було. Крім того, у наданій позивачем виписці з її рахунку за кредитним договором станом на 15.06.2016 року зазначено, що сума заборгованості у розмірі 27656,57 грн. була нарахована Банком позивачеві 21.09.2015 року у вигляді штрафу, а не витрат на правову допомогу Банку (а.с. 113). За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Про стягнення інших судових витрат у справі позивач не заявляла.

Outcome: approved